הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 6, 2023-03-21 00:00

אליהו (אלי) רביבו: צוהריים טובים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקדם בברכה את הגעתו של חברי, סגן השר חבר הכנסת משה אבוטבול, ושל חברי חבר הכנסת אלון שוסטר, המעורב בכל נימי נשמתו ופועלו לטובת מתן מענה לכל נושא החקלאות, בין שלל עיסוקיו

אליהו (אלי) רביבו:       הנוכחות המוגברת של המוזמנים מסבירה עד כמה הנושא שהיום עולה לדיון הוא נושא בוער

אליהו (אלי) רביבו:  העסקת עובדים זרים במשק הישראלי היא פועל יוצא של צורך לאור העובדה שהתוצר המקומי לא יודע לספק, לצערנו, מענה הולם לכלל הענפים הזקוקים לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  משכך האינטרס הוא הדדי, מצד אחד של מדינת המוצא שממנה מגיעים העובדים לשפר את תנאי מחייתם של התושבים, לשפר את הכלכלה במדינתם, מחד

אליהו (אלי) רביבו:  ומאידך, הצורך שלנו כמדינה מערבית מתקדמת לתת סעד לכלל הענפים שדורשים ואכן מקבלים

אליהו (אלי) רביבו:       הדיון היום, לפרוטוקול, למרות שכולם יודעים מה הסיבה שלשמה הם הגיעו, עוסק בנושא העסקת עובדים זרים בתחום החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו ניגע היום, ככל שנספיק, בחמישה נושאים שקשורים בתחום העסקת עובדים זרים, והם יהיו, על-פי סדר כרונולוגי: מכסה, שכר, תנאי העסקה, משתלמים שמגיעים מחו"ל ושימוש בסמים בקרב העובדים הזרים

אליהו (אלי) רביבו:  זה נושא שלצערי הוא לא זר לכל העוסקים בנושא, ומעסיק מאוד מאוד את כל המעורבים

אליהו (אלי) רביבו:  נצטרך לתת על זה את הדעת ונרחיב על כלל הנושאים, ככל שהזמן יאפשר לנו

אליהו (אלי) רביבו:  לאחר סקירה והתייחסות מפי כבוד סגן השר, אני אשמח להקשיב לנציגי משרדי הממשלה, ולאחר מכן לחקלאים ולנציגיהם

אליהו (אלי) רביבו:  אז בבקשה, אדוני סגן השר

משה אבוטבול: כן, קודם כול, צוהריים טובים לכל החברים, לכל האנשים הנפלאים שנמצאים פה, החקלאים, הארגונים הטובים שעושים עבודה במשך כל השנה כולה למען עם ישראל, שתהיה לנו תוצרת ותנובה טובה בתוך הבית, וגם טרייה

משה אבוטבול:  ידידי היקר, חבר הכנסת אליהו רביבו, שבאמת מאוד מאוד שמחתי שהנושא של כל הוועדה המיוחדת לעובדים זרים מונח בכפו, והבשורה היא לא רק בעובדים זרים לגבי חקלאות, אלא גם כן עובדים זרים לדבר שהוא נדרש לא פחות, בעניין של האזרחים שלנו, גם הסיעודיים וגם אלה שנזקקים מבחינה רפואית לעובדים זרים

משה אבוטבול:  אני מאוד מאוד שמח שזה מונח לפתחך, אליהו היקר

משה אבוטבול:       באמת הרבה דברים חיכו הרבה זמן כדי שייפתרו ויבואו על פתרונם, ואפשר לומר עליך מה שנאמר במקורות: "יהיה מונח עד שיבוא אליהו"

משה אבוטבול:  אז הינה, אליהו הגיע

משה אבוטבול:  אנחנו מחכים גם לאליהו הנביא בפסח, אבל הינה, אליהו בינתיים, המדגמי, מגיע אלינו, ואני מקווה בעזרת השם שנוכל לפתור הרבה בעיות שנמצאות על הפתח

משה אבוטבול:       בהמשך אני אולי אדבר יותר, אני רק אומר ארבע בעיות

משה אבוטבול:  אני נמצא בתפקיד כשלושה חודשים, וכמו שאומרים, יהודי, מסבירים לו לאט – מבין מהר, והצבתי פחות או יותר במפגשים הרבים שלי, גם על החקלאים וגם עם כל מיני אנשים טובים שישבתי ללמוד מהם, כמובן גם גורמי המקצוע בתוך המשרד, כשישבנו איתם, גם אני וגם השר היקר שלנו השר אבי דיכטר, שהוא בעצם ממש חדור מטרה לעזור לחקלאים ולפתוח להם את כל הדלתות האפשריות כדי שיהיה להם קל לבצע את משימתם

משה אבוטבול:  ואמרתי, אנחנו מחלקים את העבודה

משה אבוטבול:  הם יעשו את "הזורעים בדמעה", ואנחנו נשלים את זה, "ברינה יקצורו"

משה אבוטבול:  נדאג שיהיו להם תנאים טובים לבצע את ה"ברינה"

משה אבוטבול:       הנושאים של העובדים הזרים הם בעצם דבר מאוד רחב, אדוני כבר ישמע מכל מיני אנשים טובים שנמצאים פה

משה אבוטבול:  אני רוצה להעלות רק ארבע נקודות חשובות ביותר, שהן הבסיס, וכמו שאומרים, "כל המוסיף מוסיפים לו"

משה אבוטבול:  מי שיש לו דברים אחרים שהוא רוצה להגיד, ודאי שידבר, אבל אני רוצה לדבר דווקא על ארבע בעיות מרכזיות שאסור לנו לסטות מהנושא הזה

משה אבוטבול:  ואני בטוח שאם כולנו נתכתב באותה שפה ונדבר על זה, וכמובן, תמיד יש לכל כלל יוצא מהכלל, אבל כדאי שנדר בדיוק את ארבע הבעיות המרכזיות

משה אבוטבול:      הבעיה הראשונה שיש לנו בנושא הזה, מרגע שאפשרו לפני שנים רבות להביא גם כן את הנושא הזה של עובדים זרים, עשו תקלה מסוימת שהיא מתירה למעביד של אותו עובד זר לקזז מהעובד הזר סכום סמלי כזה, של כלכלה ומגורים וכל הדברים האלה, דבר שנגרע לפני למעלה משני עשורים, כלומר למעלה מעשרים שנה

משה אבוטבול:  אז באה המדינה ואמרה, אנחנו מאפשרים לך לקזז כ-400–500 שקלים לחודש מאותו שכר שאתה אמור לתת לו

משה אבוטבול:  היום, בפועל, מי שיודע את המצב, העלות נאבדת, יותר אפילו מ-2,500 לחודש עבור כל אחד, ולכן צריך לעדכן את התקנה הזאת בצורה ברורה ביותר, שהחקלאי יספוג כמה שפחות, כי אלה בעצם הוצאות שניתנות להוכחה

משה אבוטבול:  זאת בעיה אחת

משה אבוטבול:       יש שיחלקו ויגידו לי, לא, זה לא 2,500, זה רק 2,000, יש שיגידו, זה 3,000

משה אבוטבול:  אני לא נכנס לסכום, אבל אדוני, זה חלק מהמנדט שניתן בידך להגיע לחקר האמת, אבל ודאי ש-500 שקלים זה לעג לרש, זה ודאי לא ניתן, החקלאים משלמים הרבה יותר מזה

משה אבוטבול:  זוהי נקודה אחת

משה אבוטבול:      הנקודה השנייה, הנושא של האגרה

משה אבוטבול:  המדינה קבעה גם כן, באותה הזדמנות הושיטה יד לתוך כיסו של אותו חקלאי, והחליטה שהוא צריך לשלם אגרה על זה שהוא לוקח עובד זר

משה אבוטבול:  במקום לשמוח ולעודד שאנחנו עושים פריון בעבודה ויוצרים עבודה, הרי בסופו של דבר זה חוזר למדינה, המיסים והדברים שמסביב

משה אבוטבול:  אז השיתו על אותם חקלאים שעל כל עובד זר ישלמו כ-2,000 שקלים, שזה אגרה

משה אבוטבול:  זה מציק, זה מיותר, זה דבר שלא צריך להיות בנושא הזה, אין את זה בשום תחום אחר

משה אבוטבול:  בשום דיני עבודה אין דבר כזה שקונסים, או לא יודע מה, את אותם מעסיקים שצריכים לשלם את זה

משה אבוטבול:  ואנחנו רק צריכים לחשוב שמדובר פה בכמות של עובדים

משה אבוטבול:  נניח, אחד שיש לו 50 עובדים או 20 עובדים, תכפיל את זה, זה באמת דבר שאי אפשר

משה אבוטבול:  גם המצב הכלכלי של החקלאים היום הוא לא כזה שאתה יכול לבוא לבקש את זה מהם, למרות כל הלשונות הרעים

משה אבוטבול:  יש ויכוח ברחוב, כן? האם החקלאים הם מיליארדים או רק מיליונרים

משה אבוטבול:  אני רוצה להגיד לך, אליהו, הם לא מיליונרים ולא מיליארדרים

משה אבוטבול:  אנחנו רוצים רק דבר אחד, שהם יתפרנסו בכבוד, ושאנחנו בעזרת השם נראה אותם מחייכים ועובדים למען עם ישראל

משה אבוטבול:  זוהי הנקודה השנייה, של האגרה, שאני אשמח שתינתן על זה הדעת

משה אבוטבול:       הנקודה השלישית היא הנושא של הפנסיה

משה אבוטבול:  מייד לאחר בואו של עובד זר, והוא עושה את מה שהוא עושה, לא יודע כמה שנים וכמה זמן, שיטת העוקץ פועלת, ומייד איך שהוא יוצא מהארץ מוגשים בפני אותו חקלאי, כן? בסך הכול עשה לו טובה, נתן לו לבוא לאכול וכו', מושתים עליו כל מיני פנסיות למיניהן, שאתה יודע מה? היה שווה להגיע לארץ רק כדי לדעת כמה שאנחנו נדיבים

משה אבוטבול:       אנחנו בנושא הזה צריכים לבוא ולדעת להגיב

משה אבוטבול:  קודם כול הם מלווים בעורכי דין מאוד חזקים, שאותם חקלאים לא תמיד יכולים לעמוד באותם קנסות, באותם דברים שמפילים עליהם

משה אבוטבול:  אבל רק דבר אני רוצה להבין, אותו בן אדם שהגיע אלינו, הגיע אלינו מתאילנד

משה אבוטבול:  אני לא רוצה להגיד לך כמה הוא מקבל בחודש עבור עבודה שמה

משה אבוטבול:  זה נע אולי בין 100 דולר ל-150 דולר

משה אבוטבול:  פה הוא מקבל פי כמה וכמה, אולי פי עשרים, פי שלושים, אינני יודע כמה, נגיע גם לסכומים

משה אבוטבול:  אבל אחרי זה הוא מקבל פנסיה של אמריקה, הוא מקבל גם את הפנסיה שלנו פה

משה אבוטבול:       אז בסדר, באנו לקראתו שלא נתנו לו את השכר שהוא מקבל שמה, כי הוא בא לפה כדי לקבל יותר

משה אבוטבול:  אבל לפחות שאת הפנסיה ישלמו לפי אותן אמות מידה מארץ המוצא שלנו

משה אבוטבול:  למה אותו חקלאי צריך לבוא ולשלם פעמיים, על זה שבסך הכול הוא רוצה להחיות את החקלאות בישראל?      מעבר לפנסיה, שזה פשוט לבוא להזיק לחקלאי, וכל זה בגלל ששוב, אנחנו צריכים להתייפייף לפני כל מיני ארגונים ואנשים וכו', הכול טוב ויפה

משה אבוטבול:  אתה מרחם על אותו תאילנדי, תרחם גם על אותו חקלאי באותה מידה שווה, ואל תחשוב שאותו חקלאי, כמו שאמרתי, יש לו מקורות

משה אבוטבול:  בטוח דבר אחד: בישראל לא מגדלים כסף על העצים

משה אבוטבול:  זה אני מתחייב לך, תבוא איתי לכל סיור

משה אבוטבול:  בדוק

משה אבוטבול:  אין גידולים מהסוג הזה

משה אבוטבול:  מגדלים דברים ירוקים, אבל לא את זה

משה אבוטבול:  אולי גת ודברים אחרים

משה אבוטבול:       דבר אחרון, וזה מה שחשוב לנו, מגיעים אלינו מאותם עובדים זרים כאלה, שאתה מבין שאתה סובל מהם פעמיים

משה אבוטבול:  פעם ראשונה אתה עומד בנמל התעופה כדי לקבל אותו, פתאום אתה מקבל בשורה טובה, תחזיר את הבלונים שהבאת כדי לקבל אותו, כי הוא בכלל לא בא אליך

משה אבוטבול:  הוא אומר לך, אדוני, תודה שבאת, יישר כוח על הביקור, תודה שהבאת אותי, אבל אני כבר סגור אצל אנשים אחרים, וזה גורם לאותו חקלאי עוגמת נפש מאוד גדולה

משה אבוטבול:  זה במקרה הטוב

משה אבוטבול:       במקרה הרע הוא בא לחודשיים-שלושה, אחרי זה הוא נותן טיל כי הוא מצא מישהו יותר נחמד שמקבל אותו ומשלם לו כמה אגורות יותר

משה אבוטבול:  יש בנושא הזה דבר גרוע יותר, שאותו חקלאי מצפה לקבל מישהו שקצת מבין בתחום

משה אבוטבול:  מגיע לך, אתה מבין שאולי הוא היה איזה, לא יודע באיזו עבודה הוא עבד שמה, אולי בניקיון, אולי נהג מונית או משהו, הוא מגיע אליך

משה אבוטבול:  לוקח זמן עד שאתה מתחיל ללמד אותו את רזי החקלאות, ובוא נאמר ככה, ואליהו, זה הכי כואב, במקום שאתה תעסיק אותו, הוא מעסיק אותך

משה אבוטבול:  מבזבז את זמנך ועוד לוקח על זה כסף וכו'

משה אבוטבול:       צריך להקים ועדת השמה בנושא הזה, לדעת בדיוק לאבחן

משה אבוטבול:  ההוא עבד בניקיון – שילך לניקיון; ההוא עבד בתור אחד שמבין בחקלאות – שלח אותו לחקלאות

משה אבוטבול:  אבל לעשות לנו איזה מישמש כזה, שאותם חקלאים מקבלים מישהו שלא מבין בזה, זה כמו להיכנס לבית מרקחת ולבקש לקנות שם מסמרים

משה אבוטבול:  זה בדיוק מה שעושים להם

משה אבוטבול:       לכן בנושא הזה חייבים לדעת שצריך מקצועיות ולהביא אנשים טובים

משה אבוטבול:  כי אותו עובד, כתוב: "עבדא בהפקרא ניחא ליה"

משה אבוטבול:  יותר נוח לו הדבר, מה שמעניין את אותו עובד זר זה לחכות לרגע שהוא יוכל קצת להתפרק, גמר את העבודה, לטוס למסעדה בתל אביב, לזלול שמה, להיות שמה וזה, ואחרי זה לחזור

משה אבוטבול:  הוא לא בא עם איזה אידאל ציוני כמו אלה שנמצאים פה, שמעניינים אותם הגידולים ודברים מהסוג הזה

משה אבוטבול:  ולכן גם תמצא את הבעיה שציינת, אדוני היושב-ראש, של סמים וכו' וכו'

משה אבוטבול:       אני לא יכול להיכנס פה לבעיות, כי רבות הן

משה אבוטבול:  אבל דבר אחד צריך לדעת, שיש פה נטל עצום על החקלאים

משה אבוטבול:  אנחנו, במשרד אצלנו, למרות זאת אני והשר והצוות המקצועי שיציג את עמדתו בהמשך, סבורים שצריכים להגדיל את המכסה של אותם עובדים זרים לחקלאות

משה אבוטבול:  צריך להוסיף את זה, להגיע אפילו עד 45 אלף, למה? כי ברגע שיש רוויה, אין איום על אותו חקלאי שכאילו מרגיש, אם לא, יברח לי אותו עובד, לא, יש

משה אבוטבול:  אנחנו צריכים שיהיה לנו ספייר, ושלא נתחיל ללקט

משה אבוטבול:       יש בנושא הזה אבחונים נוספים, שוודאי ידברו על זה, ההבדל בין אותם עובדים זרים לעבודה קלאסית שוטפת לבין אלה שצריכים אותם עונתית, לתקופות מסוימות

משה אבוטבול:  יש כל כך הרבה מאפיינים בנושא הזה, ואי אפשר לעשות את זה כזה חלק

משה אבוטבול:  ואם אנחנו בסופו של דבר נעשה את זה בצורה חובבנית ובלי ניסיון מוקדם, בלי לעשות תחקיר בנושא, איך אמר מי שאמר? יש לנו מספיק ניסיון עם אנשים שאין להם ניסיון

משה אבוטבול:       לכן באמת חשוב לנו שבעזרת השם, אנחנו יודעים שאתה ממש אדם ממוקדם, יש לך באמת גם עבר מפואר וגם עתיד זוהר, אנא, מבקשים ממך, גם בשמי, בשם השר, בשם המשרד, קח אותנו לידיים הטובות שלך, תשמע את כולם, תאזין לכולם

משה אבוטבול:  לא בטוח שבאותו רגע יהיה הפתרון, אבל ברגע שיודעים את רוב הבעיות ויודעים שיש המון בעיות, אנחנו לא מציפים את הכול, ואני בטוח שאתה תשמע עוד במשך הוועדות האלה

משה אבוטבול:  אבל ברגע שאתה תדפוק על השולחן לכל אותם מקבלי ההחלטות שהם יעשו את העבודה הטובה וייעדו משאבים בינינו לבין המשרד, אתה צריך לשבת עם השר, לשבת עם אנשי המקצוע שלנו, לשמוע קצת יותר

משה אבוטבול:       אבל מה נאמר לך, אתה קצת תשמע את הדגימות של הכאבים של האנשים שנמצאים פה, וחלקם גם נמצאים בזום, וגם זום לטובה, אבל במקרה הזה לא כל כך לטובה

משה אבוטבול:  תשמע מה בדיוק הם סובלים, ואני בטוח שיחד עם החברים הטובים שלי, בנושאים החקלאיים, אם זה אלון שגם היה שר במשרד, ועוד כמה חברים טובים בלובי החקלאי

משה אבוטבול:  אנחנו נעזור לך להגיע לפתרונות הכי טובים

משה אבוטבול:  תודה לכל מי שהגיע, אבל עכשיו, אחרי שתקבלו את רשות הדיבור, זה הזמן שלכם באמת לקבל את האוזן הקשבת של היושב-ראש

משה אבוטבול:  אני בטוח שאתם תצאו בסופו של תהליך מרוצים

משה אבוטבול:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה, אני מאוד מודה לך, אדוני סגן השר

אליהו (אלי) רביבו:  אין ספק שמי שלא יודע באיזה תחום אתה עוסק ועל מה אתה מופקד, ושומע את ההירתמות שלך ואת הרגש שמצוי בתוך דבריך, יכול להתרשם שאתה סגן שר הבריאות ואתה מדבר על מטופלים סיעודיים שנואקים

אליהו (אלי) רביבו:  אפשר רק להתקנא

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר את זה לכם, כחקלאים, שמגיע בן-אדם שזה לא עולם התוכן השוטף שלו

אליהו (אלי) רביבו:  צריך לומר את האמת, מגיע מאזור מוניציפלי על מלא מלא מלא

אליהו (אלי) רביבו:  מבורך ומוצלח מאוד, אבל לא חקלאי

אליהו (אלי) רביבו:  נראה שיועדת לכך

אליהו (אלי) רביבו:  שזה התחום שאתה עכשיו מגיע באמת לטפל בו

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש ברשותכם להעביר את רשות הדיבור לחברי אלון, שזה באמת מרכז חייב

אלון שוסטר: לא מעט

אלון שוסטר:  תודה היושב-ראש, תודה לסגן השר

אלון שוסטר:  אגב, מומחה לנושא אמר לי שכ-50% מתרי"ג המצוות הן תלויות בארץ, קשורות בין השאר לזה

אלון שוסטר:       אני רוצה לומר ככה, אנחנו חיים בעולם הפוך

אלון שוסטר:  האוצר שרוממות השוק החופשי נמצאת בגרונו ובאידיאולוגיה, מחזיק את כל הקלפים באופן ריכוזי מופלא, מצד אחד, לטעמי מופקר, מצד מהותי

אלון שוסטר:  עומדים פה יצרנים, אגב, אני מפה יוצא לנושא דומה בדיוק, לסיעודיים, אנחנו בעצמנו, הורינו, אחינו, שזקוקים לעובדים ראויים מארצות הים, ולא נותנים

אלון שוסטר:  למה? ככה

אלון שוסטר:  ואם נותנים, בעלויות מטורפות, אותו דבר אחד לאחד

אלון שוסטר:       אז האחיזה הזאת בעקרונות של שוק מתוכנן, אבל מתוכנן טיפש, היא מופלאה בעיניי, וצריך לשנות את זה מן היסוד

אלון שוסטר:  שלא לדבר על הקשיחות האכזרית, הייתי אומר, כלפי עצמנו וכמובן כלפי היצרנים, במקרה הזה החקלאים

אלון שוסטר:       אנחנו צריכים לדבר על הגברת הזמינות, הירדנים לא רק לתיירות אלא גם לחקלאות

אלון שוסטר:  הפלסטינים באופן שוטף אינטרס לאומי ממדרגה ראשונה, וכמובן מדינות הים, עובדים זרים, כולל הסטודנטים

אלון שוסטר:  לוודא שכל מה שהחקלאות זקוקה לו, ואגב, אחרים, ושאין מי שכאן בארץ רוצה לעשות, שיהיה זמין

אלון שוסטר:  כל כך פשוט, כל כך נכון, נמצא אפילו בעקרונות הרפורמה שמתעכבת ולא נעסוק בה כרגע

אלון שוסטר:      הקטנת העלויות, גם בזה נגעת, סגן השר, אני לא רוצה להיכנס

אלון שוסטר:  כמובן, צריך למצוא את האיזון בין החוק הבין-לאומי לבין לשמור על החקלאי

אלון שוסטר:       והערה חשובה שגם אותה שמענו, לעסוק בשאלת "הברחנים"

אלון שוסטר:  אחד משניים, או שעושים מיון ראוי, כמו שהיה בעבר, ואפשר להניח שברוב המקרים מי שיגיע יהיו עובדים מתאימים ומקצועיים ואמינים; או ברגע שמישהו בורח – מייד לאשר את העובד הנוסף, אחר, וגם את זה לא נותנים

אלון שוסטר:  או, מה שנראה יותר קשוח אולי מבחינות חוקתיות, זה להגביל את התנועה של מי שבא לעבוד במקום מסוים בארץ

אלון שוסטר:  פה זה לא שווייץ

אלון שוסטר:       בקיצור, אלה שלושת הדברים: הגברת הזמינות, הקטנת עלויות ולהפסיק עם ההפקרות של התנועה למי שבא לעבוד במקום מסוים

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק מבהיר שיש חלק מאוד מאוד גדול מהנושאים ומהמכאובים שמוצפים כאן, בין היתר גם מתוך החומר שלמדתי ומפגישות שקיימתי עם חקלאים ואיגודים בתחום, לבין שאר נושאי ההעסקה בענפים אחרים שמתמודדים איתם בהבאת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:      אז כשאתם מציפים כאב שנוגע לתחום החקלאות, הטיפול שבו ייתן מענה גם לשאר הענפים, וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  כשאני עוסק בתחום המלונאות ובתחום הסיעוד, ואנחנו נצליח בעזרת השם להביא הישגים, אני משוכנע ומקווה שאכן זה ישפיע גם לכיוון הענף שלכם

אליהו (אלי) רביבו:      לפני שאנחנו נעבור ונפנה לנציגת רשות האוכלוסין, אני אתייחס לכמה עובדות, שנשים אותן על השולחן, שהן נתונים עובדתיים

אליהו (אלי) רביבו:      היום בחקלאות מועסקים על פי רוב שני סוגים של אוכלוסיות: עובדים זרים, שמגיעים מתאילנד, מממלכת תאילנד, ומהרשות הפלסטינית

אליהו (אלי) רביבו:  מותר להעסיק כמובן, הלוואי שהיינו יכולים למצוא אנשים

אליהו (אלי) רביבו:  לצערנו, כפי שאמרתי בפתיחת דבריי, אין תושבי מדינת ישראל, בטח לא מקרב היהודים, שמעוניינים ומוכנים להירתם לעבוד בחקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  משכך, העובדים שאנחנו רואים הם מתאילנד ומהרשות הפלסטינית

אליהו (אלי) רביבו:      שיעור העובדים הלא חוקיים בענף החקלאות מהמדווח הוא 24% לכל הפחות

אליהו (אלי) רביבו:  זה השיעור הגבוה ביותר בתחומי ההעסקה במשק

אליהו (אלי) רביבו:  ולצד זאת יש מיעוט אכיפה

אליהו (אלי) רביבו:  פעם אחת זה לאור העובדה שאזורים נרחבים נמצאים במקומות מרוחקים ופחות נגישים, פעם שנייה כי גם המדינה וגורמי האכיפה שהם קצרי משאבים, מבינים שצריך להתחשב ולא להיות בררנים, בלשון המעטה, בכל האכיפה

אליהו (אלי) רביבו:       לעובדים אכן, אדוני סגן השר, מותר לקזז 580 ש"ח לעובד, כשאני מודע לעובדה שעלות השהייה עולה הרבה הרבה הרבה יותר

אליהו (אלי) רביבו:  לצערנו, צו ההרחבה בחקלאות עומד על 750 ש"ח לחודש, סכום שהוא סכום גבוה ומנותק מן העובדה שהעובדים מגיעים באמת מאזורים לא מפותחים

אליהו (אלי) רביבו:       אני מקדם בברכה את הגעתו הנמרצת של חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, שחרף העובדה שהוא אינו חבר מן המניין בוועדה, מרבה להגיע לדיוני הוועדה, זה יכול להסביר עד כמה שנושאים האלה חמים על סדר היום וגם נוגעים בחלק מאוד מאוד מאוד גדול מכלל האוכלוסיות

אליהו (אלי) רביבו:       האגרה השנתית שמשולמת עומדת על 1,300 שקלים

אליהו (אלי) רביבו:  גם כאן צריך לומר ביושר, זו האגרה הנמוכה ביותר

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח אחרי כן לתת לך רשות דיבור, אדוני, וללמוד ולהשכיל

אליהו (אלי) רביבו:  אני מכיר שזה 1,300 שקלים, אני אשמח להפנות את זה לגורמים הממשלתיים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:      במדינת ישראל יש כ-4,000 עובדים זרים שהם תחת ההגדרה "משתלמים"

אליהו (אלי) רביבו:  המכסה היא 4,000, כשבפועל מגיעים 3,850, שזה באמת אחוז ניצול מאוד מאוד גבוה, אבל לצד העובדה שהם לא מנצלים את כל המכסה, בחוות הדעת שאנחנו מקבלים, החקלאים אומרים שההגעה הנוכחית היא די והותר

אליהו (אלי) רביבו:      אז רשות הדיבור הראשונה הייתה אמורה להינתן לנציגת רשות האוכלוסין, וגם השאלות, אבל התבקשתי לתת קדימות לאסף לוי, שהוא נציג משרד החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  ואני ארצה לשוחח איתך לגבי מכסת העובדים הזרים

אליהו (אלי) רביבו:  כפי שאמרתי, משרש החקלאות מנסה זה שנים רבות להגדיל את המכסה

אליהו (אלי) רביבו:  האוצר טוען שזה פוגע בהעסקה של ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:  הניסיון המוכח מראה לנו שאין ישראלים בנמצא שמסכימים להירתם

אליהו (אלי) רביבו:  מתוך מה שלמדתי, אפילו בני משפחה מדרגה שנייה ואפילו ראשונה אינם מסכימים להירתם, או שלא בנויים כבר, לא מנטלית ולא פיזית להירתם ולסייע בתחום

אליהו (אלי) רביבו:       וכפי שאמר כבוד סגן השר המופקד על התחום, עידוד החקלאות במדינת ישראל הוא אינטרס מהמעלות הראשונות שיש לנו כמדינה

אליהו (אלי) רביבו:  גם בגלל הציונות שבנו

אליהו (אלי) רביבו:  בנינו את המדינה באמצעות ידיים עובדות ומתיישבות, וגם בגלל השאיפה שלנו לעצמאות בכל ההיבטים, ולחוסן

אליהו (אלי) רביבו:  כשמדינה נשענת על מיקור חוץ במגוון נושאים, המעמד שלה והיציבות שלה מאוד מאוד מאוד ראויים

אליהו (אלי) רביבו:  אז היופי בלעודד חקלאות תוצרת כחול-לבן הוא אינטרס מהמעלה הראשונה, ואנחנו חייבים להיות קשובים ולאפשר לחקלאים מצד אחד באמת לנצל את הפוטנציאל הגלום באדמתנו המבורכת, ומאידך באמת לבחון ולהיות ערניים כמקיימים רגולציה בתחום

אליהו (אלי) רביבו:       כפי שאמרתי, השאיפה שלנו היא לוודא שמצד אחד התחום מקבל מענה הולם וראוי, כדי שהוא יוכל לממש את הפוטנציאל, ומצד שני, שאנחנו לא מוותרים על מימוש פוטנציאל בייצור מקומי, של ידיים עובדות מקומיות

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש לקבל ממשרד החקלאות, ולאחר מכן ממשרד האוצר, את המחקרים

אליהו (אלי) רביבו:  והנכונות מכל אחד מהגופים להקשיב צד אחד לצד השני בהמשך לדבריי

אליהו (אלי) רביבו:  אסף לוי, בבקשה, רשות הדיבור

ד"ר אסף לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ד"ר אסף לוי, סמנכ"ל גורמי ייצור במשרד החקלאות ופיתוח הכפר

ד"ר אסף לוי:  דבר ראשון, אני מבקש להודות ולאחל בהצלחה לגברתי מנהלת הוועדה

ד"ר אסף לוי:  שנים רבות עבדנו יחד בוועדת הכלכלה, ובהחלט מינוי ובחירה טובה, ואני בטוח שתהיה לנו עבודה משותפת יחד

ד"ר אסף לוי:  אדוני, כבוד סגן השר

ד"ר אסף לוי:       אני לא אבכה איפה אף אחד, ואני אגיד שמסכת העובדים הזרים היא משאב במחסור

ד"ר אסף לוי:  על היחידה שלי נגזרה העבודה הקשה להגיד למי לא ולמי כן

ד"ר אסף לוי:  כמה מילות רקע איך אנחנו מקצים את מכסת העובדים הזרים

ד"ר אסף לוי:      אנחנו, יחד עם רשות האוכלוסין עובדים יחד בשיתוף פעולה, אנחנו מוצאים חברים לחקלאות, אנשים קשובים לחקלאות, ועובדים יחד למען החקלאות כדי שנוכל לחזק את הדבר החשוב שנקרא חקלאות, שלא דואג רק לביטחון המזון למדינת ישראל

ד"ר אסף לוי:  עיקר החקלאות נמצאת בפריפריה, ובעיקר בפריפריה הרחוקה על גבולות מדינת ישראל, עם מי שיש הסכמי שלום ואיפה שאין הסכמי שלום

ד"ר אסף לוי:      אנחנו אחת לשלוש שנים עושים סקר חקלאות, זה נקרא מפקד חקלאות, שאנחנו בודקים את תשומת העבודה, החקלאות הנדרשת, העבודה השכירה בניכוי עבודה עצמית

ד"ר אסף לוי:  כל חקלאי נדרש להגיש חוברת מפורטת על מפרט השטחים והגידולים שלו

ד"ר אסף לוי:  יש לנו במשרד החקלאות יחידה שנקראת "שירות ההדרכה והמקצוע", שכמעט לכל גידול הם עוזרים לנו לקבוע מקדם, שאומר כמה כוח עבודה שכירה צריך לכל גידול

ד"ר אסף לוי:  יש לנו מעל 150 מקדמים, ואז יש לנו את הביקוש הנורמטיבי, כמה עבודה שכירה צריך בחקלאות

ד"ר אסף לוי:       לפי המפקד האחרון שנעשה ב-2020 על נתוני 2019, הביקוש הנורמטיבי לעובדים הוא כ-50,000 עובדים

ד"ר אסף לוי:  המכסה, נכון להיום לשנת 2023, היא 31,200, ועד שנת 2021 היא הייתה רק 25,200

ד"ר אסף לוי:  הקדנציה האחרונה, יש לי הרבה ביקורת, וגם לחברים פה, הרבה ביקורת על התייחסותה לחקלאות, אבל דבר אחד הם כן הצליחו לא להרוס, וזה להגדיל את המכסה של העובדים הזרים ב-6,000 עובדים, שבשיתוף פעולה עם רשות האוכלוסין היא תיכנס בשתי פעימות

ד"ר אסף לוי:  והשנה ההקצאה היא כ-31,000 עובדים

ד"ר אסף לוי:      אז חד-משמעית המחסור בעובדים זרים הוא גורם מגביל להתפתחות החקלאות ולספק תוצרת חקלאית טרייה

ד"ר אסף לוי:  ידידיי החקלאים פה תכף יגידו שנשאר יבול על העצים

ד"ר אסף לוי:  הם לא מגדלים כמה שהם יכולים או כמה שהם רוצים בגלל תשומת העבודה

ד"ר אסף לוי:       אדוני היושב-ראש אמר את זה יפה

ד"ר אסף לוי:  משרד החקלאות ניסה שנים רבות גם לבטל את המכסה וגם להגדיל אותה לכמות שתאפשר את מיצוי היכולת של הפיתוח החקלאי

ד"ר אסף לוי:      דבר שלא נאמר פה, שעובד זר לחקלאות מגיע לחמש שנים

ד"ר אסף לוי:  או חקלאי לא יכול להזמין את העובד החדש, עד שהעובד הישן לא יצא מגבולות מדינת ישראל

ד"ר אסף לוי:  הדבר הזה יוצר פער חיכוך של כמעט 5,000 עובדים בשנה שלא נמצאים בפועל בחקלאות

ד"ר אסף לוי:  כי אם המכסה היא 30,000 וצריך אחת לחודשיים, להחליף 20% פעם בשנה, אז בפועל אף פעם לא יימצא פה המספר שהממשלה קבעה, של 31,000

ד"ר אסף לוי:  אנחנו בטופ בטופ בטופ כשנגיע למיצוי התוספת, נהיה פה ב-26,000

ד"ר אסף לוי:       ולכן הדבר הראשון שצריך לעשות מעבר להגדלה הנדרשת לתת עוד ידיים, זה להגדיל את המכסה, שמלאי החיכוך ייכנס בתוך המכסה, או לאפשר לחקלאי להזמין עובד לפני שעובד יצא

ד"ר אסף לוי:       אמרתי שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם רשות האוכלוסין, והם יגידו, איך נדע להבטיח שהעובד באמת יצא ולא יברח? אז דרך קביעה של מלאי חיכוך בתוך המכסה אנחנו נוכל לפתור את זה

ד"ר אסף לוי:      עוד דבר שמאוד יעזור לחקלאים, ומבחינת היעילות הכלכלית, שזה דורש חקיקה ומחשבה מאוד ארוכה, אבל חמש השנים נקבעו בחוק, אבל הן לא תורה מסיני

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, סליחה שאני קוטע אותך, אתה אומר דברים מאוד מאוד חשוב, ד"ר לוי

אליהו (אלי) רביבו:  ביניהם יש לי שתי שאלות, ולאחר מכן גם קריאה לכבוד סגן השר

אליהו (אלי) רביבו:       בראשונה, אתה דיברת על כך שאתם מאפיינים, אתם הגורם המאפיין את הצורך ואת החלוקה

אליהו (אלי) רביבו:  כשמצד שני, אנחנו יודעים שלאילת מגיעים עובדים מירדן

אליהו (אלי) רביבו:  לצורך עבודה שהיא לא בתחום החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  ידוע שהפרויקט הזה קוצר שבחים רבים

אליהו (אלי) רביבו:  הוא גם כן מעודד את הכלכלה באילת, גם את הכלכלה בממלכה, מחזק את הקשרים שנרקמו ונחתמו במסגרת הסכם השלום ונותן מענה – "זה נהנה וזה לא חסר", כפי שכתוב במקורות

אליהו (אלי) רביבו:       אני יודע שגם החקלאים מבקשים ונואקים, באזור הערבה לכל הפחות, לקבלת מכסה לעובדים מירדן, וגם רשות האוכלוסין, מבדיקה שקיימתי, מסכימה בחפץ לקדם זאת ולהקצות

אליהו (אלי) רביבו:  רק שבדרך, הדרישה הזאת לא הגיעה

אליהו (אלי) רביבו:       אני מנסה להבין, כגורם שמתכלל את הצורך ואמור להוציא את הפנייה הזאת, מה הסיבה שעד היום פנייה כזאת לא יצאה

אליהו (אלי) רביבו:  ואם כן דבריי נכונים, אני קורא מכאן לחברי כבוד סגן השר להוציא באופן הנמרץ ביותר דרישה כזאת, כדי שנתחיל להניע את התהליכים ולעודד

אליהו (אלי) רביבו:  אני הייתי שמח, ואני בטוח שאנחנו נוכל למצוא איזושהי משוואה שתוכל לאפשר לינה גם כן לעובדים מירדן כפי שהם לנו בתקופת הקורונה

אליהו (אלי) רביבו:  לעובדים שיגיעו לתחום הגיאוגרפי הנמצא בערבה הקרובה, אין צורך בלינה, כי מרחק הנסיעה פחות או יותר אקוויוולנטי למרחק הנסיעה לאילת

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שאנחנו יודעים שגם הנושא הזה יקצור הצלחה, אני אשמח להרחיב אותו לאזורים שהם מעט מרוחקים יותר מאותו מקטע נסיעה, ונוכל לעודד באופן שוויוני לכלל החקלאים

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא שאם מישהו נמצא מרוחק יותר ממעבר הגבול, הוא צריך לשלם על כך שהוא לא ייהנה מהידיים העובדות המסורות של החברים מירדן

אליהו (אלי) רביבו:       לפיכך אני משוכנע שאנחנו נוכל למצוא איזושהי קונסטלציה שבעטיה הם יוכלו ללון באזורים האלה, שהם גם אזורים פחות אורגניים, פחות של מגורים מרובי אוכלוסין, ויהיה פחות חיכוך בין אוכלוסיות

אליהו (אלי) רביבו:  כי אנחנו יודעים שבאזורים שיש בהם חיכוך מול האוכלוסייה, יש איזו מתחיות וקשה להלין אותם, כשמדובר בעיקר במרכז הארץ

אליהו (אלי) רביבו:  זה הנושא שאני מבקש רגע שתתייחס אליו בבקשה

ד"ר אסף לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

ד"ר אסף לוי:  ואם יורשה לי להגיד, לא שאתה נכנס בדלת פתוחה, אתה נכנס בהאנגר

ד"ר אסף לוי:  בדיוק הראיתי לחברים שאני אישית כתבתי שתי הצעות מחליטים שיאפשרו הגדלת המכסה לעובדים מירדן לערבה, אבל אם כבודו היה ממנה אותי לתפקיד קודם, לא הייתי נעצר

ד"ר אסף לוי:       הדרישה של האוצר הייתה שזה יהיה מתוך המכסה הכללית של העובדים הזרים מתאילנד, ולא בנוסף

ד"ר אסף לוי:  והיה קשה מאוד גם משפטית וגם תפיסתית-עקרונית להסביר למה לתת מתוך המכסה הכללית - - -     

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, מתאילנד ולא בנוסף, אבל כולל גם כן פלסטינים?     

ד"ר אסף לוי: לא

ד"ר אסף לוי:  המכסה הפלסטינית היא חיצונית למכסה מתאילנד

ד"ר אסף לוי:  יש לנו שתי מכסות, של 6 וחצי קבועים, ועוד 13 וחצי עונתיים

אליהו (אלי) רביבו: למה אתם לא מבקשים לעודד את זה ולא מבקשים להגדיל מכסה?     

ד"ר אסף לוי: המכסה של הפלסטינים הוא כרגע לא במיצוי, יש לנו עודף היצע על הביקוש

אליהו (אלי) רביבו: מה הסיבה?     

ד"ר אסף לוי: חלק מזה, העובדים הפלסטינים, מאחר שרובם נדרשים להיכנס ולצאת, עובדים באזורים שיותר קרובים למעברים, והדרישה, בטח לערבה, היא מרוחקת

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  הערבה היא פלח נפרד, לכן הפרדתי אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כשאנחנו מדברים על מכסה, היא מכסה מצרפית, היא כוללת

ד"ר אסף לוי: יש שתי מכסות

ד"ר אסף לוי:  אחת לעובדים התאילנדים, ואחת לעובדים הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו: התאילנדים והירדנים אתה מתכוון

אליהו (אלי) רביבו:  בוא נדייק

אליהו (אלי) רביבו:  ואני שואל, בסופו של יום, האינטרס הוא אינטרס משותף, והצורך הוא צורך משותף

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא עושה כרגע חילוק אם החקלאי הוא מהערבה, מהצפון או מהמרכז, ואני מבקש רגע גם לא לעשות חילוק מהאזורים שמהם מגיעים העובדים

אליהו (אלי) רביבו:  הרי ברור, כפי שאמרתי בתחילת דבריי, האינטרס הראשון במעלה הוא לתת מענה לתושבי מדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  הואיל והם אינם, הם לא בנמצא, האינטרס הבא שלנו הוא לעובדים הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:       כי אנחנו מבינים מה המשמעות כשאנחנו מגדילים מכסה לעובדים שמגיעים מהרשות הפלסטינית, גם מיהודה ושומרון וגם מעזה

אליהו (אלי) רביבו:  שאז אנחנו באמת מביאים לרגיעה, מוציאים קיטור, מספקים להם כלכלה ויציבות, מורידים את המתח ואת האנטגוניזם, מרחיקים מעורבות בטרור, כי מדובר בידיים עובדות שאין להן פנאי לחשוב בנושאים לאומניים

אליהו (אלי) רביבו:  ואני שואל למה כתפיסת עולם מדובר במכסה נפרדת

שמואל כץ: כי הנהלים מכבידים ובלתי אפשריים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אדוני חקלאי? מאיפה אתה?     

שמואל כץ: מכרם מהר"ל

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לשאול אותך בבקשה כמה שאלות

אליהו (אלי) רביבו:  מה אתה מגדל?     

שמואל כץ: פרדס

שמואל כץ:  אני פרדסן, אני גם מייצג חקלאים בבתי דין לעבודה, אני עורך דין, ואני גם בעלים, מנהל של חברת עיבוד שמעסיקה פועלים מהשטחים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  ובפרדסנות שלך מועסקים גם כן עובדים פלסטינים?     

שמואל כץ: כן, בהחלט

אליהו (אלי) רביבו: כמה, וכמה באחוזים?     

שמואל כץ: זאת בדיוק הבעיה

שמואל כץ:  אם ניכנס לעניין הזה, זו הבעיה

שמואל כץ:  אין יציבות, זה לא בניין, זה לא תעשייה

שמואל כץ:  בחקלאות יש סירוגיות בדרישה

שמואל כץ:  יש עונתיות

שמואל כץ:  יש ימים שלא צריך עובדים, ומחייבים אותי לדווח על העבודה של העובדים האלה

שמואל כץ:  זה כרוך באלף דברים מסביב שמקשים עליי לקבל היתרי עבודה

אליהו (אלי) רביבו: מר שמואל, ברשותך, לא ביקשתי סקירה, מאוד מאוד ייתכן שהיא תגיע לאחר מכן

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל אותך שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  כמה עובדים אתה מעסיק בחברה?     

שמואל כץ: בסביבות 120

אליהו (אלי) רביבו: כמה מתוכם פלסטינים?     

שמואל כץ: 120

אליהו (אלי) רביבו: שאלתי כמה עובדים בכלל אתה מעסיק

שמואל כץ: אה, 120 פלסטינים בלבד

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת שיש לך רק פלסטינים?      

שמואל כץ: נכון

ד"ר אסף לוי: לחברת העיבוד

ד"ר אסף לוי:  חברת עיבוד לא מקבלת עובדים זרים

ד"ר אסף לוי:  צריך לדייק

ד"ר אסף לוי:  אם נשאל חקלאים אחרים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל בפרדסנות

אליהו (אלי) רביבו:  פרדסנות שהוא לא עיבוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל בכלל בתחום שלך, העבודה היא לא רק עיבוד

אליהו (אלי) רביבו:  יש לך כבר תוצר קיים שאתה צריך לטפח אותו, אתה צריך לרסס אותו, אתה צריך לדלל אותו, נכון? אתה צריך לקטוף אותו

שמואל כץ: יש הבדל בין לרסס ללדלל

שמואל כץ:  לדלל - - - זו עבודה עם קבוצות גדולות יותר, ולרסס אני עושה בעצמי, עם המרסס

אליהו (אלי) רביבו: יופי, ואני שואל אותך, אדוני, כמה בסך הכול עובדים אתה מעסיק אצלך בתחום

שמואל כץ: אצלי במשק שלי, או בחברה?     

אליהו (אלי) רביבו: במשק

שמואל כץ: במשק, אם זה קטיף, אז באה קבוצה של עשרה, חמישה עשר איש, לשבוע ימים, וזהו

אליהו (אלי) רביבו: מהיכן הם מגיעים?     

שמואל כץ: הם מגיעים מאזור טול כרם, ג'נין

אליהו (אלי) רביבו: סך ההעסקה שלך הוא 120 עובדים?      

שמואל כץ: אמרתי בחברה

שמואל כץ:  החברה נותנת שירותי עיבוד לאחרים

שמואל כץ:  המשק שלי הוא משק קטן יחסית

שמואל כץ:  הוא שולי לצורך העניין הזה

אליהו (אלי) רביבו: עובדים מתאילנד יש אצלך? אני אשאל את זה בצורה הפוכה

שמואל כץ: עובדים מתאילנד במשק שלי אין

אליהו (אלי) רביבו: אין

אליהו (אלי) רביבו:  אבל האפיון שלך הוא כנראה מאוד מאוד ספציפי

אליהו (אלי) רביבו:  כי בדרך כלל לחקלאים, הצורך הוא צורך רב-עונתי

אליהו (אלי) רביבו:  זה נכון שבעונה יש פיק גבוה יותר, אבל הצורך הוא רב-עונתי

שמואל כץ: כבודו דיבר על למה לא מעסיקים יותר פלסטינים

שמואל כץ:  אחד הדברים הוא הנהלים של מדור התשלומים, שמחייב העסקה מלאה

שמואל כץ:  בחקלאות, בניגוד לתעשייה, אין העסקה מלאה

שמואל כץ:  פתאום קיבלתי - - - בשטח לרסס, שלושה ימי הפסקה בקטיף

שמואל כץ:  מה אני עושה עם העובדים? הם יושבים בבית

שמואל כץ:  מדור התשלומים מחייב אותי לדווח על עבודה שלהם

שמואל כץ:  עם כל מה שמסביב, עם דיווחי סרק

אליהו (אלי) רביבו: מה היה קורה לפני שניתנה ההבנה בין הרשות הפלסטינית למדינת ישראל בהבאת עובדים מהרשות? את מי היית מעסיק?     

שמואל כץ: גם

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת גם? באיזה אופן?     

שמואל כץ: ברגע שלא הייתה מגבלה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא ברגע שלא הייתה מגבלה

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שניתנה אפשרות להעסיק עובדים מהרשות הפלסטינית, מי עבד אצלך?     

שמואל כץ: כשהייתי יותר צעיר - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא כשהיית יותר צעיר

אליהו (אלי) רביבו:  האישור להעסיק פלסטינים בתחום החקלאות הוא לא מקום המדינה, היו פיקים שלא היה ניתן להכניס

שמואל כץ: מ-1967 בערך

אליהו (אלי) רביבו: אבל היו תקופות שלא היה אפשר להעסיק

שמואל כץ: כשהיו סגרים, לא היה אפשר

שמואל כץ:  אז הפרי נשאר על העץ לפעמים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מכיר מציאות קצת מורכבת יותר, שבה חקלאים ואפילו פרדסנים מעסיקים עובדים שהם לא מהארץ, עובדים זרים מתאילנד

אליהו (אלי) רביבו:  ואז הם לא אומרים להם, אין לי צורך בימים האלה, תחזרו לתאילנד

אליהו (אלי) רביבו:  למה אתה מצפה שעובד שמגיע מהרשות הפלסטינית, שבונה עליך כמעסיק, ליישום הצורך שלו ליציבות תעסוקתית, שאתה תגיד לו, היום אל תבוא

אליהו (אלי) רביבו:  מה אתה רוצה שהוא יעשה? במה הוא יאכיל את המשפחה שלו?      

שמואל כץ: העובדים הזרים מתאילנד, בערך 10% הם בפרדס

שמואל כץ:  הרוב הם בירקות, 50 וקצת אחוזים הם בירקות, מפני ששם העבודה היא יחסית קבועה

שמואל כץ:  בפרדס אני לא יכול להחזיק עשרה עובדים תאילנדים, כי אני לא צריך אותם כל השנה

אליהו (אלי) רביבו: אז אני מספר לך שאני הגעתי לכמה פרדסים, חלקם באזור המרכז, אגב, למי שאמר קרוב למעבר הגבול, אז הוא לא קרוב למעבר הגבול

אליהו (אלי) רביבו:  ובעל הפרדס עשה לי סקירה, יש לו גם כן בית אריזה, פרדסים שלו פרושים בכמה אזורים גיאוגרפיים במדינה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מעסיק בכל ימות השנה גם עובדים מתאילנד וגם עובדים פלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  הוא רווה נחת מהעובדים הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  הם עובדים חרוצים, אין להם לא בעיית השתכרות ולא סמים ולא איבוד עשתונות, והמזג שלהם יותר קרוב לישראלי

אליהו (אלי) רביבו:  והוא לא מתלונן מה הסיבה שהוא אמור להעסיק אותם בשוטף והוא לא יכול להפסיק את העסקתם מעת לעת

אליהו (אלי) רביבו:  אני בטוח שאם אדוני היה שכיר, הוא לא היה רוצה לקום בוקר אחד ולקבל הודעה מהמעסיק שלו שבשבוע הבא שלושה ימים הוא לא עובד

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, אל תחיה, אל תתפרנס

שמואל כץ: יחד עם זה, אם אין עבודה, אין עבודה, מה לעשות?      

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה, אין עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה רוצה שתהיה לך יציבות תעסוקתית, אתה חייב לייצר יציבות תעסוקתית

שמואל כץ: אז לכן יש חברות מהסוג של החברה שלי, חברות עיבוד, שמניידות את העובדים מפרדס לפרדס

שמואל כץ:  אני גמרתי את הקטיף שלי באשכוליות במשך חמישה ימי עבודה עם קבוצה של 15 איש

שמואל כץ:  עכשיו יש לי חודש הפסקה עד שאני קוטף את זן המנדרינה שלי, שאז אני אצטרך עוד פעם חמישה ימי עבודה ל-15 האנשים האלה

שמואל כץ:  אז בין לבין אני מעסיק אותם אצל אברהם, אצל משה, אצל חיים, וככה זה מתנהל

שמואל כץ:       לגבי עבודה קבועה של הפלסטינים, זה נכון במשק פרחים, זה טוב מאוד במשק ירקות

שמואל כץ:  יש ענפים שזה פחות מתאים, וזו בדיוק הסיבה למה אין תאילנדים בפרדסים, בגדול

אליהו (אלי) רביבו: אני מתנצל, אבל אתה הצלחת להסיט את הדיון למקום אחר, כי רק אחרי כמה דקות אני מבין שאתה התפרצת לנושא שהוא לא חלק מהשיח

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל מה הסיבה שלא ממצים את מקסימום ההעסקה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה דיברת על תת-התחום שלך, שלא מייצג את כלל הענפים בחקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  ומכאן, אם אנחנו לא נוברים ולא נוברים, אפשר לחשוב בטעות שאולי צריך בכלל להוריד את המכסה, אין לנו צורך, שהמציאות היא אחרת

ד"ר אסף לוי: מכסה לעובדים פלסטינים מחולקת לשניים

ד"ר אסף לוי:  6,500 עובדים קבועים, שבדרך כלל ענפי הירקות או לענפים שיש להם תשומת עבודה לאורך כל השנה, ועוד כ-13,500 עובדים, שהם נקראים עובדים עונתיים, שהם מחולקים בתקופה של שלושה חודשים עד שישה חודשים, והם מועסקים לרוב בשנה שלמה, אבל אצל אנשים שונים

ד"ר אסף לוי:  או במסיק הזיתים, או בקטיף השקדים או בקטיף ההדרים, ולכן אנחנו מנהלים את זה לפי עונתיות

ד"ר אסף לוי:  הכול עניין של ביקוש והיצע

ד"ר אסף לוי:       המכסה של 6,500 העובדים ממוצית לרוב באופן מלא, גם יש שם עונתיות כזאת או אחרת, יש הנושא של העונתיות שעובדת בעיקר עם קבלני עבודה, אנחנו קוראים להם, או נותני שירותי עבודה, זה יכול להיות בכל מיני תחומים

ד"ר אסף לוי:  ולכן, אמרתי ששם אנחנו עדיין לא במיצוי מלא

שמואל כץ: מי שחושב ש-1,500 מעסיקים ו-10,000 עובדים, לגבי פלסטינים, זו האמת, הוא פשוט שוגה

שמואל כץ:  יש אין-סוף עובדים פלסטינים שעובדים ללא היתר

שמואל כץ:  אין-סוף

שמואל כץ:  אוטובוסים שלמים

שמואל כץ:  עד המבצע האחרון, אוטובוסים שלמים

שמואל כץ:  דרך המעברים ולא דרך המעברים

שמואל כץ:  כנ"ל לגבי מספר המעסיקים החקלאים

שמואל כץ:  זה לא 1,500, שאתה מקבל נתון רשמי

שמואל כץ:  זה יותר

שמואל כץ:  כלומר, הנתונים הרשמיים שיש לגבי עובדים פלסטינים הם לא נכונים

אליהו (אלי) רביבו: אז מה שאדוני אומר, הצורך קיים והכרחי, רק הבירוקרטיה מכבידה

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאתה אומר, אז תכף אנחנו ניגע בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כשאני פניתי אליך, ד"ר לוי, לפני כמה דקות, וביקשתי לדעת מה הסיבה שהכמות המאושרת היא לא מצרפית, היא בדיוק באה לתת מענה לצורך הבא שאני הולך לדבר עליו

אליהו (אלי) רביבו:       תראו איזו אנומליה

אליהו (אלי) רביבו:  מצד אחד יש חוסר בידיים עובדות ואנחנו מבקשים הגדלת תקנים של עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, לא ממומשת מלוא המכסה של הבאת עובדים פלסטינים, שלנו כמדינה יש האינטרס הגבוה ביותר בהעסקת עובדים שהם לא ישראלים, שיגיעו עובדים מהרשות הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  ואני שואל, מה הסיבה שאת הצורך הזה אתם לא ממלאים בעודף הזה

אליהו (אלי) רביבו:  ולא היינו צריכים להידרש לשאלה הזאת אם התקנים והצרכים היו מצרפיים

אליהו (אלי) רביבו:  וזאת השאלה שלי

אליהו (אלי) רביבו:      אני יודע שבעבר, אגב לעניין העובדים העונתיים, היה בעבר הסדר, והוא כבר לא קיים

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח ללמוד לאחר מכן גם מה הסיבה שהוא לא קיים

אליהו (אלי) רביבו:       כרגע רשות הדיבור ניתנת לחברי חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי

אחמד טיבי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש

אחמד טיבי:  אני מסכים איתך בהחלט, גם עם עורך הדין שדיבר על איכות העובדים והפועלים הפלסטינים בהשוואה לעובדים זרים אחרים

אחמד טיבי:       דיברנו כאן על המכסה

אחמד טיבי:  זה היה המוטו העיקרי של הדיבור

אחמד טיבי:  המכסה של עובדים זרים, בעיקר מתאילנד

אחמד טיבי:  אני קורא נייר עמדה של קו לעובד על תנאי העבודה של העובדים הזרים

אחמד טיבי:  אי-תשלום שכר מינימום, אי-מתן מנוחה, פנסיה ופיצויים, דיווח על שעות עבודה

אחמד טיבי:  כדאי שהוועדה תשמע עדכון בנושא הזה

אליהו (אלי) רביבו: זה אחד מהנושאים שכבר ביקשתי לדבר עליו, והעליתי אותו לסדר היום בפתיחת הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מודה לך

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, רק הערה קטנה בנוגע לפלסטינים

אברהם מיכאלי:       דניאל אברהם, אני יושב ראש התאחדות החקלאים החדשה באיגוד לשכות המסחר תל אביב

אברהם מיכאלי:  אני רוצה להגיד לך, אני גם חקלאי שיש לי 70 עובדים

אברהם מיכאלי:  אני עובד מול מדור התשלומים, אז אני, אין לי שום זכויות

אברהם מיכאלי:  אני חייב לדווח להם בסוף חודש כמה ימים הוא עבד, הם שולחים לי כמה לשלם את התנאים הסוציאליים, אני צריך לשלם את התנאים הסוציאליים, מקבל את התלוש של העובד אחרי חודש וחצי

אליהו (אלי) רביבו: יש לך אפשרות להפיק את התלוש באופן עצמאי?     

אברהם מיכאלי: אני מפיק לתאילנדי, אני מפיק לישראלי

אברהם מיכאלי:  לעובד הפלסטיני אסור לי

אברהם מיכאלי:  בפניות למדור תשלומים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מי מגביל אותך?     

אברהם מיכאלי: זה הנוהל, מרשות האוכלוסין

אברהם מיכאלי:  ואני גם אסביר לך למה

אברהם מיכאלי:  מי שמפריע לי – רשות האוכלוסין

אברהם מיכאלי:  לא רק שהיא מנפיקה את התלוש בעבורי, אלא נוסף על כך, התלוש הוא לא תלוש

אברהם מיכאלי:  היא כותבת לי, זה דמי

אברהם מיכאלי:  זה לא התלוש

אברהם מיכאלי:  בוויכוח איתם, עם הגברת - - - מה אמרה לי? תנפיק עוד תלוש

אברהם מיכאלי:  אבל רגע, אני גם אשלם מס הכנסה פעמיים? ביטוח לאומי פעמיים? ולא רק זה, אני גם מעלים מס, כי פעמיים הוצאה

אברהם מיכאלי:  פעם הוצאה באופן פרטי, פעם שנייה הם עושים לי הוצאה

אברהם מיכאלי:  זה נראה לך הגיוני?      זה בדיוק המצב, ואנחנו מבקשים להיפרד מהם

אברהם מיכאלי:  אני רוצה לעשות את התלוש לעובד הפלסטיני שלי בדיוק כמו לתאילנדי וכמו לישראלי, אני מעסיק גם ישראלים

אברהם מיכאלי:  אז מה, אני לא יכול להנפיק תלוש? זה נראה לך הגיוני? אני נמצא תחת משטר דיקטטורי, אדוני, בעניין הזה, והגיע הזמן לשחרר אותנו מהם

אברהם מיכאלי:       אני הלכתי גם לבית המשפט המחוזי

אברהם מיכאלי:  בהתחלה הם גבו ככה: מהמעסיק, מאיתנו, גבו 0

אברהם מיכאלי: 25%, העבירו להתאחדות האיכרים

אברהם מיכאלי:  מהעובד הפלסטיני גבו 0

אברהם מיכאלי: 75% והעבירו להסתדרות הכללית

אברהם מיכאלי:  בתביעה ייצוגית שלי, שאני עתרתי, המדינה ביטלה להם את זה

אברהם מיכאלי:  אז זה דבר שלא יעלה על הדעת

אברהם מיכאלי:  ההתנהגות שלהם ברוטאלית, וזה כל מה שרציתי להגיד

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מאוד מודה לך על דבריך

אליהו (אלי) רביבו:  גברתי נציגת רשות האוכלוסין יותר מאוחר תידרש לזה

אליהו (אלי) רביבו:  יש רשות דיבור, הייתה להם זכות סירוב ראשוני, מה שנקרא

אליהו (אלי) רביבו:       ככל שמה שאתה אמרת נכון, והם יאשרו את דבריך, אני אומר לך שאני למד מכך שרשות האוכלוסין מכשילה את הצלחת והתרחבות הפרויקט של הבאת עובדים מהרשות הפלסטינית, ואני אידרש לטפל בזה מהיום

אליהו (אלי) רביבו:       נמצאת פה נציגה מקצועית מאוד, היא מנמקת מאוד, היא בקיאה, אני ראיתי על פניה שהנושא לא זר לה, רק לפני שאני מחליט אני רוצה להקשיב לצד השני

אליהו (אלי) רביבו:       אז אחרי שסיימנו להקשיב בקשב לדבריך, אנחנו נחזור לד"ר לוי

ד"ר אסף לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

ד"ר אסף לוי:  בעצם, הממשלה קובעת את על המכסות

ד"ר אסף לוי:  בכל הענפים המכסה קובעת מכסה נפרדת לחקלאים, עם כל המדיניות וקידום המדיניות שהממשלה קובעת לגבי השטחים והעובדים מיהודה ומשומרון, וגם מעזה, בשנה שעברה התקבלה החלטה שגם ייכנסו עד 8,000 עובדים מעזה, ובנפרד קובעת את המדיניות לגבי הבאת עובדים זרים מעבר לים, נקרא להם, ולא בגבולות הצמודים לנו

ד"ר אסף לוי:       אבל אם יורשה לי, אדוני, עוד פעם לחזור לעובדים מירדן

ד"ר אסף לוי:  אנחנו מבינים את הצורך, מבינים את החשיבות, ואני גם חושב שלא תהיה בעיה ואני לא חושב שנציגי החקלאים או נציגי הערבה ירצו, יהיה מאוד פשוט להגיד אם חקלאי מתוך ההקצאה שלו של עובדים זרים, אם הוא ירצה להביא מתאילנד או מירדן, זה מאוד קל לעשות

אליהו (אלי) רביבו: למה? למה הוא צריך לקזז מהמכסה שיש לו?     

ד"ר אסף לוי: מעולה, אני חושב שהגיע לפה, אני פשוט פרשתי מתחילת הדיון, אז הגיע נציג משרד האוצר, ועוד פעם אני אגיד, נכניס אותו לדיון, אנחנו לא הכרנו

ד"ר אסף לוי:  אנחנו ניסינו לקדם הצעת מחליטים שמגדילה את מכסת העובדים מירדן ותאפשר מכסה לעובדים מיוחדת לחקלאות, אבל נעצרנו על ידי האוצר בטענה, זה עוד אולי טרם זמנך, שהם מסכימים, ובתנאי שזה יהיה מתוך המכסה

ד"ר אסף לוי:  והיושב-ראש צודק, ואני אשמח לעזרתו, שהתוספת הזאת תהיה און טופ המכסה, שגם ככה אנחנו צריכים להגדיל

אליהו (אלי) רביבו: נפלא, ואני שואל אותך עכשיו אם יש לך נתון לא הערכתי

אליהו (אלי) רביבו:  נתון אצבע, אבל שיהיה הכי קרוב למציאות, בדבר השאלה מה אחוז מיצוי ההעסקה על פי המכסה באזור הערבה? בכלל

אליהו (אלי) רביבו:  יש תקנים, יש מיצוי

אליהו (אלי) רביבו:  מה האחוז?     

ד"ר אסף לוי: אז אני יכול לדבר רק על העובדים הזרים לחקלאות מ - - - התאילנדים, ותכף החברים מהערבה, כי אדוני, אני לא עוסק לא בתעשייה ולא בכלום, ואין לי הנתונים

אליהו (אלי) רביבו: כן

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת, אבל אני לא רוצה לדעת רק תאילנדים, כדי שבסוף לא יסתבר לי שיש איזושהי דלתא שהלכה לאיבוד והיא לא תאילנדים

אליהו (אלי) רביבו:  לכן אני מבקש לדעת, יכול להיות שבכל זאת יש פלסטינים שמגיעים, אני לא יודע מה, אני רוצה לדעת מה אחוז מיצוי המכסה לזכאים בערבה

ד"ר אסף לוי: אז אני אענה משפט, ואז החברים מהערבה יעזרו לי לענות לכבודו, ואני אגיד עוד משפט

ד"ר אסף לוי:  הערבה, בגלל הריחוק הגיאוגרפי שלהם, במודל הקיצוץ שלנו, מקבלים תיקון העדפה

ד"ר אסף לוי:  הם מקבלים 30% בגלל מרחק מיישובים גיאוגרפיים ישראליים, הם מקבלים במודל הקיצוץ העדפה כדי לתת להם מענה

ד"ר אסף לוי:  בניכוי מלאי החיכוך, המיצוי של הניצול של העובדים הזרים בהתאם למודל החלוקה נושק ל-100% מלמטה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  מה שמך, אדוני?     

יפתח בן דוד: קוראים לי יפתח בן דוד, אני מפארן בערבה בחמישים השנה האחרונות

יפתח בן דוד:  אני חקלאי, מה לעשות

יפתח בן דוד:  וגם יושב ראש של לשכה להביא עובדים זרים, שהיא לשכה של חקלאי הערבה, היא לא לשכה למטרת רווח

יפתח בן דוד:       הסיפור שבערבה מנצלים את כל מכסת העובדים הזרים התאילנדים

יפתח בן דוד:  פלסטינים אין, כי לא יכולים ללון

יפתח בן דוד:  היו שנים שלנו, לפני המון שנים

יפתח בן דוד:  באים, בחלק מהעונות, עובדים מהפזורה הבדואית באזור דימונה, באר שבע, באים ליוממות כזאת, שבאים לשבע שעות, שש שעות, בטרנזיטים כאלה ואחרים, יש 1,050 משתלמים שהם לא עובדים, בניגוד למה שנאמר פה, הם לא עובדים, הם באים על אשרת סטודנט ולא כמו שציינו המכובדים מקו לעובד

יפתח בן דוד:  יש כמות כזו

אליהו (אלי) רביבו: כמה שעות הם משתלמים ביום?     

יפתח בן דוד: הם עובדים חמישה ימים בשבוע, ארבעה וחצי ימים בשבוע, ויום וחצי לומדים באיי-קאט, יש לנו מרכז גדול במרכז - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל כמה שעות ביום

יפתח בן דוד: הוא עובד שמונה שעות

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת שהוא עובד, אבל הטייטל שלו הוא משתלם

יפתח בן דוד: לא, לא

יפתח בן דוד:  הטייטל שלו, הוא בא כמשתלם, הוא עובד ולומד מהחקלאי שלו

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, אני אומר, בחמשת הימים, שמונה שעות, חמישה ימים בשבוע

יפתח בן דוד: אז הוא גם עושה עבודות חקר, הוא עושה פרויקט - - -     

קריאה: אנחנו מלמדים אותם

אליהו (אלי) רביבו: אין ספק, אין ספק

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל שאלה פשוטה, אני מבקש תשובה פשוטה

אליהו (אלי) רביבו:  אם תסרבלו אותי בעולם התוכן שלכם, אנחנו לא נוכל להתקדם, כי אני באמת רוצה ללמוד ממך

אליהו (אלי) רביבו:  לכן אני מבקש מיקוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא שואל על חלק השבוע שבו הוא משתלם

אליהו (אלי) רביבו:  שואל, במהלך שעות היום הוא עובד כשמונה שעות

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאתה סופר עובד, זה אומר שהוא לא נמצא במעבדה או שאתה לא לוקח אותו ליד עץ ומדגים לו ומספר לו, אלא הוא עובד

אליהו (אלי) רביבו:  זה יום וחצי

יפתח בן דוד: במעבדה או בכיתת לימוד, הוא נמצא במרכז ספיר או בסיורים בארץ

אליהו (אלי) רביבו: זה יום וחצי בשבוע

אליהו (אלי) רביבו:  בשאר הימים הוא משובץ במצבת העובדים

יפתח בן דוד: הוא אצל חקלאי, שלפי דרישת משרד הכלכלה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, לא שאלתי את הדרישה

אליהו (אלי) רביבו:  שוב, תשובה פשוטה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא עובד כאחד העובדים שמונה שעות ביום?     

יפתח בן דוד: לא כאחד העובדים

אליהו (אלי) רביבו: מה הוא עובד שונה מאחד העובדים בשמונה שעות ביום?     

יפתח בן דוד: כי הוא גם עושה את עבודות החקר שלו תוך כדי עבודה, וזה הכול

יפתח בן דוד:  והיתר הוא עובד, הוא בא להתקיים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  מה תחומי החקלאות? מה הענפים בחקלאות?     

יפתח בן דוד: ירקות, מטעים, רפת, קצת לול, בעיקר ירקות בערבה התיכונה

אליהו (אלי) רביבו: לא יודע למה תמיד כשאני שומע חקלאות בערבה, זה מראה לי תמר, ככה בדמיון

יפתח בן דוד: יש הרבה תמרים

יפתח בן דוד:  לגבי העובדים הירדנים

יפתח בן דוד:  עובדים ירדנים הביאו בזמנו במעבר צופר

יפתח בן דוד:  המובלעת צופר הוחזרה לירדנים לפני שנתיים או שלוש, אפשר היה לעבור קרוב

יפתח בן דוד:  ירדני שצריך לעבור צריך לנסוע עד אילת ולחזור, זה 200 ק"מ לצד

יפתח בן דוד:  לא פרקטי

יפתח בן דוד:  מגורים – יצטרכו לתת לו מגורים נפרדים

יפתח בן דוד:  הוא לא יהיה יכול לגור עם התאילנדים, זו לא אותה מסורת, זה לא אותו אוכל, זה לא אותו דבר

יפתח בן דוד:       ודבר נוסף, זה לא עובדים זרים, זה עובדי חקלאות מתאילנד, זה לא עובד זר

יפתח בן דוד:  אני חי ממנו

אליהו (אלי) רביבו: הוא עדיין זר

אליהו (אלי) רביבו:  לא, לא, הוא לעד יהיה זר

אליהו (אלי) רביבו:  שלא נתבלבל

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לעד יהיה זר

יפתח בן דוד: אני חי ממנו, הוא חי ממני

יפתח בן דוד:  זו ההגדרה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז אתה אומר כזה דבר, כל מי שאמר שיש דרישה להבאת עובדים ירדנים לחקלאות בערבה, זה לא נכון

אליהו (אלי) רביבו:  זאת לא הדרישה

יפתח בן דוד: יטבתה, שקרוב למעבר, פרקטי

יפתח בן דוד:  בערבה התיכונה או בכיכר סדום, שהחברים האלה פה, אפשר

יפתח בן דוד:  אם היה פתח בכיכר סדום, נאות הכיכר, עין תמר, הם היו עוברים ברגל

יפתח בן דוד:  אבל הם צריכים לנסוע 400 ק"מ

יפתח בן דוד:  זאת אומרת, יש פה בעיה

יפתח בן דוד:  מעבר צופר נסגר

יפתח בן דוד:  מדינת ישראל החזירה את צופר

יפתח בן דוד:  לא שלא מגדלים שם פלפל אותם ישראלים, תאילנדים מפה

יפתח בן דוד:  זה חלק מהדיון

קריאה: זה מתאים מאוד לקיבוצים בערבה הדרומית

קריאה:  פשוט מתאים מאוד, וטובה שעה אחת קודם

טל שפירא: אבל אם ייתנו להם אישור לישון, לא לחזור הביתה, יכול להיות שזה יתאים גם לנו

אליהו (אלי) רביבו: הוא אומר לך שלא

אליהו (אלי) רביבו:  הוא אומר, זה לא

אליהו (אלי) רביבו:  בגלל המרחק

אליהו (אלי) רביבו:  ואז הוא יצטרך ללון

אליהו (אלי) רביבו:  אבל הוא אומר, לא, אבל ללון, הוא לא יכול להיות עם התאילנדים

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, אני, מרוח הדברים - - -     

טל שפירא: אנחנו לא נגד

טל שפירא:  אני מהערבה, אנחנו לא נגד האופציה הזאת, אפשר לבדוק אותה, זה מה שאני מציע

טל שפירא:  אני חושב שאפשר לבדוק אותה, זה הכול

אליהו (אלי) רביבו: זה לא מה שהשתקף מתגובתו, אבל אם הבנתי אותו לא נכון, אני אשמח להקשיב לו שוב

טל שפירא: הנושא העיקרי הוא נושא עלויות העובדים, ולזה באנו לפה

טל שפירא:  אתה מבין? החקלאות תיגמר בגלל העלויות הגבוהות של העובדים, ובגלל כל ממשלות ישראל לדורותיהן שהטילו עלינו כל מיני דברים

טל שפירא:  כשתיתן לי את רשות הדיבור, אני אגיד לך בדיוק על מה מדובר

טל שפירא:  בעלויות שיש היום של העובדים התאילנדים, אין שום גידול במדינת ישראל שמסוגל לשלם אותן

טל שפירא:  אני אומר לך, אני חקלאי שלושים שנה מצופר

טל שפירא:  אין גידול אחד במדינת ישראל שמסוגל לשלם את הסכם ההעסקה הבילטרלי שנחתם מול ממשלת תאילנד

טל שפירא:       ורק שתדע שבפורטוגל, יש להם הסכם עם ממשלת תאילנד, שמביאים משם עובדים שמקבלים רק בעבור שעות ושעות נוספות, וזהו, וזה נגמר

טל שפירא:  וזה מה שצריך להיות פה

אליהו (אלי) רביבו: אני אעביר את השאלה לנציג הממ"מ

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש בבקשה שתבדוק אם פורטוגל חתומה על האמנות שאנחנו חתומים עליהן בדבר העסקת עובדים זרים

טל שפירא: רק דבר אחד, נודע לי אתמול, לא בדקתי את זה לעומק

טל שפירא:  נודע לי אתמול שבפורטוגל עובדים עובדים מתאילנד

טל שפירא:  זה נודע לי אתמול, אבל זה לא לדיון כרגע

אליהו (אלי) רביבו: הדיון בא לדבר בכלל על האתגרים שעומדים בפני החקלאים בהעסקת עובדים זרים, ואתה בא לייצג צורך מסוים, ואחרים רוצים להציג צורך אחר, ויש הנציגות של הקו לעובד שרוצים להציג את המכאובים של העובדים

אליהו (אלי) רביבו:  אז אנחנו נצטרך לתכלל את הכול

טל שפירא: כן, אבל לב הבעיה, אדוני, הוא העלויות הנכבדות

טל שפירא:  זה לב הבעיה

טל שפירא:  אני מצופר, מאה משפחות, נותרנו 22 חקלאים, לא כי כל השאר לא רצו להיות חקלאים

טל שפירא:  כי כל השאר מגדלים הפסדים במקום רווחים

טל שפירא:  הם כבר לא מסוגלים

טל שפירא:  הם לא מסוגלים לשלם את צו ההרחבה של 750 שקל, הם לא מסוגלים לשלם את הפנסיה ואת הפיצויים, הם לא מסוגלים לשלם את כל התביעות

טל שפירא:  כל היום אתה צריך להתעסק עם עורכי דין ותביעות, ואלה דברים שמדינת ישראל הטילה עליהם

אליהו (אלי) רביבו: אז תקשיב, אני אומר את זה לפרוטוקול, בהמשך למה שאמרתי בתחילת הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  חלק מאוד מאוד גדול מהמכאובים שאתם מבטאים משקף את המכאובים של כלל המעסיקים של עובדים זרים

טל שפירא: אלה עוולות, אלה לא מכאובים

טל שפירא:  אלה עוולות

אליהו (אלי) רביבו: מכאובים

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין מדינת ישראל חתומה על אמנות בין-לאומיות, ואני פונה מכאן בדרישה גם לנציג הממ"מ, והעברתי גם פנייה ללשכה המשפטית לבדוק מה אנחנו יכולים לשנות בחקיקה, כדי שההתייחסות ההעסקתית לעובדים זרים תהיה שלא כפי שמעסיקים עובדים תושבי המדינה, כי הם לא באמת תושבי המדינה, ולכל היותר שהתנאים הפנסיוניים שלהם יושוו לאלה שהם אמורים לקבל ממדינת המוצא שלהם

אליהו (אלי) רביבו:       עדיין, מתשובות הביניים שקיבלתי, אני מבין שכלל הנראה, הואיל ואנחנו מוגבלים בחקיקה בתחום, הגוף היחיד שיכול לסייע לנו, ואני מכאן שולח את בקשתי ואת פנייתי, אני משוכנע שתגובה גם על ידיכם, להסתדרות

אליהו (אלי) רביבו:  ההסתדרות הוא הגוף היחיד שיכול לקבוע בהסכם קיבוצי תנאי העסקה

אליהו (אלי) רביבו:  לא נראה לי הגיוני, לא נראה לי שוויוני, בטח לא נראה לי מתבקש ולא מחויב לשלם פנסיה לעובד שמגיע לפה לתקופה קצרה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לא מזדקן כאן, את מרב שנותיו הוא לא נתן כאן

אליהו (אלי) רביבו:  המדינה שממנה הוא הגיע לא משלמת לו פנסיה, ואם כן, באחוזים מופחתים באופן ניכר

טל שפירא: והוא לא ישראלי, והוא לא חייל משוחרר שתרם למדינה

אברהם מיכאלי: הבעיה פה היא שהתאחדות האיכרים חתמה על הסכם קיבוצי, והם מחילים אותו על כל החקלאות

אברהם מיכאלי:  זאת הבעיה

אברהם מיכאלי:  הבעיה היא גם אצלנו

אברהם מיכאלי:  דובי אמיתי חתום על הסכם קיבוצי

אברהם מיכאלי:  התאחדות האיכרים חתמה על צו הרחבה, ובעקבות הצו הזה שהיא חתמה עליו, מחילים אותו על כל החקלאים, זאת הבעיה

אברהם מיכאלי:  אני ישבתי עם ההסתדרות

אליהו (אלי) רביבו: נמצאת פה נציגת משרד העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לתת לה את רשות הדיבור, ושתגיב לנאמר

רן לביא: צוהריים טובים

רן לביא:  עורכת דין שירי לב רן, אני הממונה על זכויות עובדים זרים במשרד העבודה

רן לביא:  אני רוצה ברשותך להתייחס לכמה נקודות שעלו פה במהלך הדיון, וקצת לשים דברים על דיוקם בכל מה שקשור במסגרת העובדתית ובמסד הנתונים שאנחנו מדברים עליו

רן לביא:      נתחיל לגבי תחולתם של מכלול חקיקת דיני העבודה על עובדים

רן לביא:  כפי שאדוני אמר בצדק, ישראל חתומה על כמה אמנות שמחייבות אותה להשוות את תנאי ההעסקה על כלל העובדים בישראל, ללא קשר למוצאם, לאומיותם, דתם וכו'

רן לביא:  הדבר הזה עולה בקנה אחד לא רק עם עקרון השוויון שחל במדינת ישראל, אלא הוא גם מתיישב עם חקיקת העבודה הקוגנטית ועם חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, שגם הוא חל על כלל העובדים מעצם היותם עובדים

רן לביא:      אני רוצה להגיד כאן במאמר לא בדיוק מוסגר, אבל בסוג של הערת צד

רן לביא:  נסיגה מעקרון השוויון מתחולה שווה של חקיקת העבודה על כלל העובדים בישראל היא לא עניין של לרצות ארגונים כאלה ואחרים

רן לביא:  מעבר לחובות המשפטיות שיש לנו, מדינת ישראל חתומה על הסכמים בילטרליים עם מדינות זרות

טל שפירא: תבטלי את ההסכמים האלה

טל שפירא:  זה מה שמחסל את החקלאות

רן לביא: במסגרת אותם הסכמים, במהלך המשאים והמתנים, המדינות שאיתן אנחנו חתומים מבקשות לקבל מידע, שבו הן גם טורחות לוודא שהעובדים מקבלים את מלוא זכויותיהם

רן לביא:  אני מזכירה לאדוני הסכם אחד שכרגע נמצא בהקפאה, הסכן מאוד משמעותי, לא בתחום החקלאות, אבל הסכם שנמצא בהקפאה בדיוק בגלל קשיים כאלה ואחרים בכל מה שקשור לתחולת תנאי ההעסקה של העובדים הזרים

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, שתי שאלות

אליהו (אלי) רביבו:  האם הארגונים הרלוונטיים שאמורים ליהנות מאותו שירות של העובדים היו חלק מהתוויית החתימה על ההסכם, על כל הדרישות, על כל ההגבלות?     

רן לביא: קודם כול, אני לא יודעת למה הכוונה במגבלות

אליהו (אלי) רביבו: אני אסביר

אליהו (אלי) רביבו:  הצורך בחתימה על הסכן בילטרלי נולד מהשטח

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא היו צרכנים שלא דורשים יבוא עובדים, המדינה לא מקדמת את חתימת אותו הסכם בילטרלי

אליהו (אלי) רביבו:  כי ההסכם הוא לא המטרה, הוא האמצעי

אליהו (אלי) רביבו:  כשמגבשים הסכם, אני מניח שנכון יהיה לבדוק או לתאם או לשמוע לפחות את הנהנים הפוטנציאליים ושיהיו שותפים לתהליך

אליהו (אלי) רביבו:  שידעו שהם מייחלים למשהו שיכול להיות שבתוכו יש מוקשים שייתרו את הרצון שלהם בקידום ההסכם שהמדינה שואפת אליו

אליהו (אלי) רביבו:  אז זאת שאלה ראשונה

רן לביא: אני אומר שני דברים

רן לביא:  אני אתחיל דווקא מהנקודה האחרונה

רן לביא:  אני כן יכולה להעיד מידיעה שכשאנחנו גיבשנו את ההסכם הבילטרלי לענף המלונאות עם הממשלה הפיליפינית, אנחנו עבדנו בשיתוף פעולה מלא עם התאחדות המלונאות כדי לוודא

רן לביא: אז את זה אני אצטרך, ברשותך, אדוני, מאחר שלא הייתי - - -      

אליהו (אלי) רביבו: נפלא

אליהו (אלי) רביבו:  וזה בדיוק מה שאני שואל לעניין ענף החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  ואני תמה איך יכול להיות שלעניין ענף המלונאות את כן בקיאה, ואת יודעת, באותו רגע את עונה לי ואת מחריגה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת לא מדיניות גורפת, גברתי?     

רן לביא: בוודאי שכן, אבל אני פשוט אומרת שמאחר שאני הייתי במשא ומתן בענף המלונאות, אז אני יודעת להגיד על כך

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, מקובל, אני מכבד את זה

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותך, שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  הנציגים הרלוונטיים של האיגודים בתחום החקלאות שנמצאים כאן, היו חלק מהתוויית החתימה על ההסכם?      

קריאה: מה פתאום, מי שואל אותנו בכלל?      

טל שפירא: זה נכפה עלינו

טל שפירא:  אנחנו צריכים לחתום בלית ברירה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש את התייחסות המדינה לנושא

יעקב מוסקוביץ: היסטורית, בתחום החקלאות, מי שקיבל עוד מיגאל אלון שהיה שר העבודה בשנות השישים את האחריות על נושא העסקת זרים בחקלאות, הייתה התאחדות האיכרים

יעקב מוסקוביץ:  התאחדות האיכרים היא חלק מאוד קטן מתוך החקלאים

יעקב מוסקוביץ:  ומה שקורה הוא שההסתדרות והם בעצם קובעים את המדיניות בלי שזה עובר את ציבור החקלאים באמצעות המוסדות המוסמכים שלו, שמאגדים 97% מהחקלאים

רן לביא: אני רוצה להזכיר שכל גורמי הממשלה הרלוונטיים בכל משא ומתן על כל אחד מהענפים הם חלק בלתי נפרד מהמשא ומתן, ולכן אני כן יכולה להגיד שבכל מה שקשור בהסכם הבילטרלי שנחתם במסגרת ענף החקלאות היו גם נציגים של משרד החקלאות

רן לביא:       דבר נוסף שרציתי לומר לגבי ההסכמים הבילטרליים זה שכפי שאדוני אמר, ההסכם הבילטרלי כשלעצמו הוא לא התכלית

רן לביא:  אבל ההסכם הבילטרלי מבקש בעצם גם למנוע את דמי התיווך הלא חוקיים

אליהו (אלי) רביבו: מאה אחוז, הוא בא להסדיר את התחום

אליהו (אלי) רביבו:  ודווקא בגלל זה הסכם בילטרלי הוא עד כדי כך קשיח, שהוא מחייב את כל הצדדים

אליהו (אלי) רביבו:  ויש פה יותר משני צדדים, אנחנו מתבלבלים לחשוב שיש פה שני צדדים

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה יותר משני צדדים

רן לביא: הצדדים להסכם הבילטרלי הם שתי המדינות שחתומות על ההסכם

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אליהו (אלי) רביבו:  אבל הנהנים הם יותר משני צדדים

רן לביא: הנהנים, אתה יודע, אדוני, יכולים גם להגיד שהעובדים עצמם הם נהנים מההסכם הבילטרלי

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אליהו (אלי) רביבו:  חד-משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מבקש ולא מצפה שמישהו מטעם משרד החוץ ייסע לכפרים בתאילנד ויתחיל לדבר עם עובדים פוטנציאליים

אליהו (אלי) רביבו:  אמורה להיות איזושהי נציגות, ו/או המדינה ששולחת אמורה למנות נציג מטעמה, ואם היא מוותרת זה כבר עניין שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא בא לתקן את הסדרי העבודה בין הצדדים שם

אליהו (אלי) רביבו:  האינטרס שלי מתחיל קודם כול בצורך

אליהו (אלי) רביבו:  הצורך הוא לא ההסכם

אליהו (אלי) רביבו:  ההסכם בא לבטא את הצורך, והצורך נוצר כתוצאה מקריאה מהשטח

אליהו (אלי) רביבו:  ואם השטח, באמצעות הארגונים שמאגדים את אותם מבקשים, לא חלק מאותה התוויה של חתימה על ההסכם, זה נכפה עליהם

רן לביא:  אז אני יכולה להגיד לאדוני שוב, שאני אבדוק את זה, כדי לא להגיד דברים שאינם נכונים

רן לביא:  אבל כל מה שמשוקף בתוך ההסכם, קודם כול, ההסכם מקים בדיוק את המנגנון שמוודא בדיוק את מה שאדוני אמר, אבל לצד זאת, נוסף על ההסכם, הסכם העסקה סטנדרטי שמכיל רק את המינימום שבמינימום שהצדדים מחויבים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא, אל תגדירו את זה כמינימום

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא מינימום

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו תכף נתייחס לזה, כי אנחנו מבינים מעוד ענפים ששכר המינימום המדווח הוא נושא התחלתי

אליהו (אלי) רביבו:  במדינת ישראל אנחנו כופים על עצמנו ועל הנהנים, על המעסיקים בכלל הענפים, תנאי מינימום, ובאותה נשימה מחייבים גם תנאי מקסימום

אליהו (אלי) רביבו:  אין תקרת הכנסה, יש מינימום הכנסה

אליהו (אלי) רביבו:  וזה במנותק גם מהיכולת הרבה פעמים, ובוודאי מהמקומות שמהם הם מגיעים

אליהו (אלי) רביבו:       לצערי, אנחנו מחויבים בתוך האמנות, שאני שמח שאנחנו חלק מהן, כי זה מסביר עד כמה אנחנו באמת מדינה מתפתחת וכחלק בלתי נפרד ממדינות ה-OECD

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, בתוך זה יש איזושהי גיבנת, שאנחנו נושאים באיזשהו נטל באופן לא הוגן

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאני אומר לא הוגן, הוא לא מתחיל ונגמר בהפרשה לפנסיה

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני אף פעם לא שומע שבמסגרת הסעיפים של האמנות יש החרגה שאומרת שאם עובד ברח למעסיק שלא בהצדקה, כשהוא לא עשה לו שום דבר רע, אלא פשוט בא לו לעבוד גם באיזושהי מסעדה גם באופן בלתי חוקי, אז מחלטים את הסכומים שהוא צבר

אליהו (אלי) רביבו:  וכשהוא מוצא מהארץ הוא מוצא, וזה עולה לו כסף

אליהו (אלי) רביבו:  אף פעם אני לא שומע על כך התייחסות

אליהו (אלי) רביבו:  תמיד הסלחנות וההכלה היא כלפי העובד

אליהו (אלי) רביבו:  היא אף פעם לא מסתכלת על הצד הנהנה, שהוא נהנה רק בהגדרה, אבל הוא הרבה פעמים סובל וקמל

אליהו (אלי) רביבו:  וצריך לומר את זה ביושר

רן לביא: אני רוצה רק להשלים במסגרת הדברים האלה, ותכף אני אדבר קצת על מה שאנחנו רואים בקרב העובדים

רן לביא:  להזכיר שישראל מגישה דוח למחלקת המדינה האמריקאית

רן לביא:  בשנה האחרונה מדינת ישראל, בשל כמה סיבות, ירדה בדירוג שלה

קריאה: כמה משלמים שכר בארצות הברית לעובד זר, את יודעת?     

רן לביא: אני לא כל כך מבינה למה השאלה הזאת היא רלוונטית

רן לביא:  אני שוב אומר שמדינת ישראל הורדה בדרגה במסגרת דוח מחלקת המדינה האמריקאית, כאשר הדברים האלה עלולים בהורדה נוספת של הדירוג גם להביא לסנקציות ממשיות נגד מדינת ישראל

רן לביא:  ולכן, בדיוק מהסיבות האלה, מכל הסיבות שמניתי, אנחנו צריכים לשמור על עקרון השוויון

טל שפירא: עוד מעט לא יישארו חקלאים, רק שתדעי

טל שפירא:  זה לא מעניין אתכם

טל שפירא:  אתם דואגים רק לעובדים, אבל לחקלאים אתם לא דואגים

רן לביא: לגבי הסוגיה הפנסיונית, אני רוצה להבהיר בבקשה

רן לביא:  מלבד כלל הנקודות שמניתי עד כה, צריך להבין שהפנסיה שספציפית העובדים הזרים בחקלאות מקבלים, זו לא הפנסיה שאנחנו מכירים

רן לביא:  המרכיב הפנסיוני שהעובדים זכאים לו הוא מרכיב חיסכון

רן לביא:  הם לא מקבלים קצבה מהביטוח הלאומי, הם לא מקבלים ביטוח פנסיוני מלא כמו ישראלים, הם לא מקבלים כיסויים ביטוחיים

אליהו (אלי) רביבו: חלק מהביטוחים כן, זה לא נכון

קריאה: זה לא נכון מה שאת אומרת

קריאה: נציגת ממשלה נותנת פה נתונים לא נכונים

רן לביא: מה שהעובדים מקבלים זה קודם כול כיסוי רפואי שהמעסיקים מחויבים לתת להם

רן לביא:  מבחינת הביטוח הלאומי, שזה לא פנסיה, העובדים זכאים לקבל שלושה ביטוחים שבהם הם מבוטחים

רן לביא:  זה לא קשור לפנסיה

רן לביא:  הפנסיה היא החיסכון המעסיק והעובד, ספציפית עובדים זרים בכלל, ובטח ובטח בחקלאות, אמורים לשלם את חלקם במרכיב הפנסיוני

רן לביא:  זה לא ביטוח פנסיוני רגיל של קרן פנסיה

טל שפירא: בתאילנד יש לו פנסיה?     

רן לביא: מה שהעובדים זכאים לקבל זה את תנאי ההעסקה שהם זכאים להם במדינה שבה הם עובדים

רן לביא:  דיני העבודה בישראל הם דינים טריטוריאליים

רן לביא:  אני שוב אומרת, אנחנו מחויבים להכלה של דינים טריטוריאליים מכוח כלל הדינים שאני מניתי קודם

רן לביא:  כל החלטה לעשות את השינוי הזה, מעבר לחוקיות שלה צריך להבין את המשמעויות שאנחנו עלולים לספוג ממדינות זרות

רן לביא:       כמו שאמרתי, אנחנו הורדנו בדרגה בדוח מחלקת המדינה האמריקאית

רן לביא:  הורדנו בדרגה בשנה שעברה, והורדה נוספת, המשמעות שלה היא סנקציות של ארצות הברית נגד מדינת ישראל

רן לביא:  צריך להבין את זה

רן לביא:       כל זה היה כפתיח

רן לביא:  אני רק רוצה לציין לגבי העלויות בהעסקה של העובדים הזרים

רן לביא:  שלל הדרישות שיש לגבי עלויות שכר, כמו שאמרתי, מדובר בחקיקה שהיא שווה

רן לביא:  הדרישות האלה היו חלות גם על עובד ישראלי שהיו מעסיקים

רן לביא:  הפער נוגע בכל מה שקשור במגורים, שאין חובה למגורים וביטוח רפואי, שבביטוח הרפואי העובד גם נושא בחלק מהביטוח

רן לביא:       לגבי המגורים, יש הבדל בין עובד ישראלי לעובד זר

רן לביא:  במקרה של עובד זר, המעסיק מחויב לתת לו מגורים

רן לביא:  אני רוצה להגיד לאדוני שאני רק לפני שבוע, וגם לפני שבועיים, עשיתי סיור יחד עם העמיתה שלי ממשרד החוץ

רן לביא:  זה אומנם היה ספציפית סיור שעשינו לגבי משתלמים בחקלאות

רן לביא:  אבל אנחנו ראינו תוך כדי הסיור שראינו את המשתלמים בחקלאות, גם ראינו את המגורים של המשתלמים, וראינו גם את המגורים של העובדים התאילנדים

רן לביא:  אני הבנתי שאדוני מתכוון לעשות סיור במגורים של עובדים מתאילנד

אליהו (אלי) רביבו: לא במגורים

אליהו (אלי) רביבו:  סיור, וחלק מהסיור יופנה גם לבחינת המגורים

רן לביא: אני מאוד אשמח להתלוות לסיור וגם להציג בפני אדוני מקומות שאנחנו ראינו את המגורים של העובדים

רן לביא:  אני מבטיחה לאדוני, מבטיחה לאדוני, שאדוני לא היה מאפשר את המגורים האלה

רן לביא:  לא היה מאפשר לא את המגורים האלה ולא את הניכוי של שקל אחד ממה שאנחנו ראינו מהתנאים המחפירים שראינו את העובדים חיים בהם

יעקב מוסקוביץ: את מבינה שזה חוזר אלייך בבומרנג? שלא נתתם להוציא את כל ההוצאות ה - - - הבאתם אותנו לפשיטת רגל שאנחנו לא מצליחים אפילו להחזיק מבנים כמו שצריך

רן לביא: אפשר בהחלט לדבר על התאמה של ניכויים לגבי הוצאות שקיימות, אבל הניכויים האלה צריכים להתכתב גם עם המציאות, צריכים להתכתב עם מגורים הולמים כפי שהתקנות מבקשות

רן לביא:  צריך להבין שהעובדים הם בסופו של דבר לא עבדים, לא עובדים מסוג אחר

רן לביא:  ולהפך, דווקא בתור מדינת ישראל, דווקא בזכות המקורות שלנו, צריכים לדאוג יותר שתנאי המחיה של העובדים האלה יהיו ראויים

רן לביא:  ואני שוב אומרת, רק לפני שבוע אנחנו ראינו מגורים שההגדרה הולמים לא הייתה מתאימה להם

רן לביא:  ואני לא מדברת על המשתלמים, אני גם יכולה לדבר על המגורים של חלק מהמשתלמים

רן לביא:      הדבר האחרון שאני מבקשת להציג לאדוני, שהוא קשור בפנסיה וגם קשור בניכויים

רן לביא:  הענף היחיד שבו אין תשלום של דמי הפנסיה לפיקדון עבור העובדים, על אף שהמעסיקים מחויבים בתשלום המרכיבים הפנסיוניים, הענף היחיד שבו אין חובה להעביר לפיקדון, שזה גם מתכתב עם מה שאדוני אמר לגבי איפה אפשר להכאיב לעובד שלא ממלא אחר החובות שלו, אז הפיקדון לא חל על מעסיקים בחקלאות

רן לביא:  אין בזה תוספת עלויות, אין בזה עוד ייקור של עלות ההעסקה

רן לביא:  מדובר בכספים שממילא הם אמורים לשלם לעובדים

רן לביא:  ומדינת ישראל ביקשה שהתשלומים האלה יועברו לחשבון הפיקדון שמנוהל על ידי רשות האוכלוסין וההגירה

טל שפירא: זה לא עסק שלכם בכלל

טל שפירא:  למה אני צריך לשלם למדינה את הפנסיה שלו, תגידי?      

רן לביא: זה כן עסק שלנו

רן לביא:  אנחנו נתקפנו על הדברים האלה, בין השאר גם על ידי שגרירות תאילנד, שביקשה לקבל הבהרות בנושא הזה

אליהו (אלי) רביבו: טוב, תראי, כל השיח חוזר לשאלה הראשונה שלי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש את התייחסות המדינה

אליהו (אלי) רביבו:  האם מדינת ישראל בשבתה כנציגה מול תאילנד, כשישבה לכתוב את ההסכם הבילטרלי, שיתפה את מי שאמור ליהנות מהשירות הזה? פשוט

אליהו (אלי) רביבו:       זו שאלה, עד שאנחנו לא נקבל לכך התייחסות, ידינו מעט כבולות

אליהו (אלי) רביבו:  כי מצד אחד, המדינה לא יכולה להיות מוחרגת משאר המדינות שהיא חברה בהן, ובטח לא מאמנות שהיא חתומה עליהן

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, יש לנו כאן אנשים שנתנו את מיטב חייהם למען עיבוד האדמות ופיתוח ההתיישבות במדינת ישראל, בראייה ציונית, כשזה עוד לא היה נוח

אליהו (אלי) רביבו:  והם פשוט נובלים

אליהו (אלי) רביבו:  והם או פושטים רגל או פשוט נוטשים את התחום

אליהו (אלי) רביבו:  ואני לא רוצה בעוד עשרים שנה לדעת שאין לנו יותר חקלאות בארץ

אליהו (אלי) רביבו:  אין לנו יותר חקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  והאחריות שלנו כמחוקקים היא לבדוק מה אנחנו יכולים לעשות במסגרת המגבלות של אותם איזונים ובלמים, שמצד אחד לשמור על האינטרס כלפי חוץ, מצד שני, עניי עירך קודמים

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני אומר, כל השיח הזה יוכל באמת להתפתח אך ורק אחרי שאתם תענו לי אם הם היו חלק מכך

רן לביא: אז אני מייד אתן לקולגה שלי ממשרד החוץ לענות

רן לביא:  אני רק רוצה להגיד שאני מסכימה עם אדוני, אני הראשונה לומר שהחקלאים הם מלח הארץ

רן לביא:  אני צורכת בעצמי הרבה מאוד חקלאות ישראלית, אין מחלוקת בעניין הזה

רן לביא:  אבל הצורך לא יכול להיות על גבם של העובדים

רן לביא:  הצורך בסיוע הכלכלי לא יכול להיות על חשבונם של העובדים

רן לביא:  זה העניין

אליהו (אלי) רביבו: כשאני נתתי סקירה שזה 1,300 שקלים, וחלקו על דבריי ואמרו לי 2,000 ויותר, את סימנת לי משהו

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש את ההתייחסות שלך

רן לביא: אין בעיה

רן לביא:  כי היו פה כל מיני ערבובים של כל מיני נתונים, של אגרות, של צו הרחבה, זרקו פה גל מיני מספרים לאוויר

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  חלק מהסקירה, אני דיברתי על כמה סעיפים

אליהו (אלי) רביבו:  אחד מהם בהתייחסות להנמכה בגובה שכר האגרה, והשני בצו הרחבה

אליהו (אלי) רביבו:  זה סעיף אחר

רן לביא: נכון

רן לביא:  בגלל זה אמרתי, המספרים שהוצגו, נזרקו כאן כל מיני מספרים

אליהו (אלי) רביבו: אבל אני לא זרקתי סתם מספרים

רן לביא: לא, חלילה, אדוני, אני לא אומרת שאדוני זרק, חלילה

רן לביא:  המספרים שנזרקו כאן לגבי 750 שקל שהם חלק מצו ההרחבה או דברים כאלה, זה פשוט לא נכון

רן לביא:  להפך

רן לביא:  מה שסימנתי לאדוני זה שאדוני צדק במה שהוא הציג, ושהמספרים שנזרקו לעברו היו פשוט לא מדויקים

אברהם מיכאלי: 7,500 שקל לשנה לכל עובד, זה מה שעולה

אברהם מיכאלי:  חד וחלק

אברהם מיכאלי:  זו התוספת

אליהו (אלי) רביבו: זה פחות ממה שאמרתי, אדוני

אליהו (אלי) רביבו:  אני אמרתי שזה עולה 750 שקלים לחודש

אליהו (אלי) רביבו:  7,500 חלקי 12 זה פחות מ-750 בחודש

אליהו (אלי) רביבו:  ואני הבהרתי שמדובר בצו הרחבה, ומה נמצא בתוכו

אליהו (אלי) רביבו:  אותם 2,000 שקלים שמשלם כל מעסיק אחר בתחום, במקרה שלכם ירד, עם - - - בכנסת הקודמת או זו שלפניה ל-1,300 שקלים

אליהו (אלי) רביבו:  אמרת לי שזה לא נכון

טל שפירא: אגרת חידוש ויזת עבודה זה 2,150 שקל, אדוני

טל שפירא:  אני יודע מה שילמתי, אל תגיד לי "מערבב", אני יודע מה אני משלם

טל שפירא:  אני משלם 2,150 שקל כל שנה חידוש על כל עובד

טל שפירא:  2,154

אליהו (אלי) רביבו: תקשיבו, יש שלושה סעיפים באגרה

אליהו (אלי) רביבו:  חלקם שנתיים, חלקם חד-פעמיים

טל שפירא: לא

טל שפירא:  לא

טל שפירא:  כל שנה, כל שנה, אדוני

טל שפירא:  כל שנה

טל שפירא:  2,154 שקל כל שנה

טל שפירא:  כל שנה

טל שפירא:  ותמיד לוקחים את זה שנה קדימה

טל שפירא:  כל שנה, זה גנבה

טל שפירא:  56,000,000 שקל המדינה לוקחת לנו ב-15 בדצמבר שנה קדימה

טל שפירא:  אל תגידי לי שלא

טל שפירא:  56,000,000 שקל אתם גובים

טל שפירא:  כל שנה

טל שפירא:  על מה? על מדבקה בדרכון? אתם לא מתביישים? אנחנו מקבלים מכתב איומים, אדוני, ב-15 בדצמבר

טל שפירא:  טל שפירא, זה אני, אם לא תשלם על חמישה עובדים שלך 2,150 שקל עד 15 בדצמבר דרך אתר התשלומים הממשלתי, לא תקבל חידוש עובדים, ניקח את העובדים, לא תקבל חידוש ויזה, לא תקבל כלום

טל שפירא:  26,000 עובדים, אדוני, כפול 2,150 זה 56,000,000 שקל

טל שפירא:  56,000,000 אתם גונבים מאיתנו כל שנה

טל שפירא:  אתם שודדים

טל שפירא:  אתם לא מתביישים

טל שפירא:  על זה אנחנו צריכים ללכת לבג"ץ

טל שפירא:  ואני לא מדבר על 580 השקלים, עוד לא הגענו לזה בכלל

טל שפירא:  אתם גנבים

טל שפירא:  אתם, משרד הפנים ומשרד הלא יודע מה, על מדבקה בדרכון שלא עולה 25 שקל

אליהו (אלי) רביבו: אני דורש ממך, תעצור

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאפשר לך להתבטא יותר מפעם אחת

אליהו (אלי) רביבו:  רשות דיבור ניתנת אך ורק על ידי

אליהו (אלי) רביבו:  אני אפשרתי לך עד עכשיו לדבר יותר מפעם אחת שלא ברשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  אפשרתי לך לדבר יותר מהזמן המקובל כי אני מזדהה עם הכאב שלך

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני מבין שאתה מדבר מדם ליבך

אליהו (אלי) רביבו:  אבל מכאן עד שאתה תשתלח בנציגים של משרדים ממשלתיים, המרחק הוא עצום

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אותיר לאף אחד שנייה אחת, לא דקות, שנייה אחת להשתלח ולפנות בהאשמות, בטח לא ברמה האישית

אליהו (אלי) רביבו:  מדובר באנשים מסורים, הם פקידים

אליהו (אלי) רביבו:  הדירקטיבה היא גם לא שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  הם משקפים את עמדת המשרד שהם מייצגים

אליהו (אלי) רביבו:  יש גבול

אליהו (אלי) רביבו:  אני מציע לך ולכל הנוכחים פה לרתום את אותם נציגים ולא לתקוף אותם

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא שק החבטות שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  אתה כן חובט בהם

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רק למען גילוי נאות, במשאים ומתנים שהתנהלו בשנה האחרונה, האוצר הסכים לוותר על האגרות

אבשלום וילן:  נכון להיום, עד 31 במרץ, יש לנו עוד עשרה ימים, ואני בא עכשיו מישיבה עם האוצר, שביקשנו מהם לדחות

אבשלום וילן:  כי האגרות, א' כול, זו לא האשמה אישית, זה, המדינה, איפה שהיא יכולה לקחת, מנסה לקחת

אבשלום וילן:  ואין פה שום האשמות אישיות, אני מציע לרדת מהסיפור האישי

אבשלום וילן:  רגע, טל, אל תענה לי עכשיו

אבשלום וילן:  אני מנסה לעזור לך

אבשלום וילן:       הבעיה היא שיש הסכמה שהאגרות האלה הן מיותרות, ואם רוצים להקל על החקלאים, צריך לבטל אותן

אבשלום וילן:  הייתי הבוקר, מפה באתי מהאוצר

אבשלום וילן:  אמרנו, אולי את זה לפחות תסכימו לעצור, עד שנגמור את ההסכם, כבר לא רחוק

אבשלום וילן:  לא הסכימו, זה על בלימה

אבשלום וילן:       נוסף על כך צריך להבין עוד משהו, מה שנאמר פה על הפנסיות ועל הפיקדון

אבשלום וילן:  המשא ומתן הזה מתנהל שנים, והיו חתימות של הסכמים בין מדינות, ואנחנו לא קיבלנו אותם, והממשלה בסוף נסוגה מהם

אבשלום וילן:  הדרישה היחידה שלנו הייתה, שתבין, אנחנו לא נגד תנאים סוציאליים, אנחנו לא נגד שום דבר, רק אמרנו, אין מצב שאנחנו נצטרך לשלם גם פנסיה וגם פיקדון

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה נגזרת של זה, אדוני

אבשלום וילן: חברים יקרים, אני הייתי במשא ומתן, לא אתם

אליהו (אלי) רביבו: מר וילן, ברשותך, שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להפנות שאלה לנציג משרד האוצר שהגיע לכאן, כדי שהוא יענה לי

אליהו (אלי) רביבו:  חשוב שנבין שתשובתו נכנסת לפרוטוקול

אליהו (אלי) רביבו:  אתם נהנים מהעובדה שכשאני מזמן לכאן בכל דיון נציגים של משרדים ממשלתיים, ההצהרות שלהם מחייבות

אליהו (אלי) רביבו:  וככל שהם מוסרים נתון שהוא לא נכון, זה קלף מדהים בשבילכם

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני מבין את הכאב שלכם, אבל מצד שני אני צריך לשמור על מכלול האיזונים, כפי שהבהרתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז בבקשה, תגדיר, מר רום

רום בר-אב: אני רום בר-אב, רפרנט תעסוקה מאגף תקציבים במשרד האוצר

אליהו (אלי) רביבו: יש שתי גישות

אליהו (אלי) רביבו:  האחת של קו לעובד, ואחת של החקלאים

אליהו (אלי) רביבו:  אחת אומרת שמדובר בקופה אחת שבאה לשמש אכסניה לצורך אחד, וגישה אחרת אומרת, מה פתאום, מבקשים מאיתנו פעמיים, ובגלל זה המשא ומתן בלתי נגמר לאורך השנים

אליהו (אלי) רביבו:  בעניין פנסיה ופיקדון

רום בר-אב: אני חושב שבמובן הזה השיח הוא לא שיח של דעות, הוא שיח עובדתי

רום בר-אב:  נמצאים פה גם נציגי רשות האוכלוסין, שהם אלה שגובים בפועל את הסכומים

רום בר-אב:  אומנם לא בענף החקלאות, אבל כן בענפים אחרים הם יוכלו להתייחס

רום בר-אב:  אבל כמובן, לא מדובר בתשלום כפול, אלא הפיקדון מהווה בעצם, נאמרה פה המילה אכסניה, אני לא יודע אם זו המילה המדויקת להשתמש בה, אבל מדובר בשימוש של ההפרשות לפנסיה לחשבון שמוגדר חשבון פיקדון, שאליו העובד מקבל גישה וזכאות ביום עזיבתו את הארץ

אליהו (אלי) רביבו: קודם כול, המדינה מבהירה, מר וילן, שלא מדובר בכפל חיוב

אליהו (אלי) רביבו:  והבעיה שאני מאפיין פה, ושאלתי כבר קודם, אומר פה נציג משרד האוצר, ואני מכיר את ההתנהלות הזאת, שכשהעובד עוזב את הארץ

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, כשעובד שעבד שלוש שנים, ובתקופת השיא של העבודה, בתקופת השיא של הצורך בו הוא החליט שהוא עוזב באופן חד-צדדי ומדלג למקום אחר, ואחרי זה לעוד מקום אחר, ועוברות השנים והוא כבר לא חוקי, ומגיע הזמן שהוא עוזב את הארץ, הזכות היא שלו באופן בלעדי למשוך את מה שהוא צבר

אליהו (אלי) רביבו:       אני מדבר על אם יהיה בהסתמך על מה שכבר קורה בשאר הענפים

אליהו (אלי) רביבו:  אני בא להזהיר אותם ובא להגן עליהם, בזכות העובדה שאני מכיר את המציאות בענפים אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  כפי שאמרתי בתחילת הדיון, נושאים רבים שעומדים על סדר היום ומחייבים אותנו להתייחסות בהשקה מרבית לגבי כלל הסעדים שמקבלים מאותם עובדים שמגיעים מבחוץ, כלל הענפים

אליהו (אלי) רביבו:       מדבר פה מר וילן, הוא היה מחוקק בעצמו ומייצג חקלאים, והוא איש עם עקרונות, ואומר, רק רגע, אני עוצר וחושב

אליהו (אלי) רביבו:  במשך שנים אני מנהל משא ומתן מסוים, ואני רוצה ללמוד מטעויות של ענפים אחרים בתחום העסקת עובדים, ואמורים להיות מוחלים גם על התחום שאני מייצג, אני רוצה להיזהר מזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מניח נכון את גישתך?      

אבשלום וילן: פחות או יותר

אבשלום וילן:  אני אומר דבר אחד, הרי היו תביעות מאוד גדולות שנגמרו בדרך כלל בפשרות של משרדי עורכי דין בארץ, בתאילנד, על כל הנושא הזה

אבשלום וילן:  ולכן, מה שאנחנו דרשנו בנושא הפיקדון, אגב, האוצר גם הסכים איתנו, אחרי זה הם טרפדו את זה, זה בסופו של יום להגיע ל - - - כוללת, ועל פיה אותו פיקדון הוא שווה ערך ואין יותר תביעות, זה שווה ערך לפנסיה, ואת זה המדינה סירבה לתת

אברהם מיכאלי: אבל למה לא להפקיד בקרנות הפנסיה? למה צריך להפקיד בקופת המדינה?     

רן לביא: אין קרן פנסיה שמוכנה

אליהו (אלי) רביבו: גברתי נציגת משרד העבודה והרווחה, ונציג משרד האוצר, מה הבעיה לפתוח תקנה בחברות ביטוח, שיהיה כיוון ייעודי לצורך הפקדה רק לצורך הענף הזה? מה הבעיה?     

אברהם מיכאלי: אם אני פודה את הפנסיה, אני משלם 35%, אז זה פנסיה

אברהם מיכאלי:  אם הולכים ואומרים פנסיה, הם רוצים לתת להם כמו לישראלי, אז בוא נעתיק בדיוק

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל אם ההגדרה פנסיה מרוקנת מתוכן, כי אין בה באמת תנאים פנסיוניים עתידיים

אליהו (אלי) רביבו:  מה הסיבה שההגדרה היא הפרשה לפנסיה? למה המילה הזאת?     

יפתח בן דוד: היא תוספת שכר הפרשה משוערת

יפתח בן דוד:  זו הנחיה לתת לו או במזומן בסוף תקופתו או להוסיף במשכורת 6

יפתח בן דוד: 5% רק את חלק המעסיק

יפתח בן דוד:  אל תבלבלו את הראש

יפתח בן דוד:  ו-8 ושליש פיצויי פיטורין

אבשלום וילן: מותר בישראל לנכות 27% מההוצאות, מהמשכורת, עד 27%

אבשלום וילן:  החקלאים, לאורך כל השנים, המדינה לא הסכימה

אבשלום וילן:  ה-540 וכמה מיליון שקל, כאשר ההוצאה הריאלית היא על כל ההוצאות הישירות על התאילנדים שמוכרות בחוק מגיעה ל-1,500 שקלים, ואת זה עד היום המדינה לא אישרה

אבשלום וילן:  ויותר מזה, זה הכול הלך לא בדיון מסודר, אדוני היושב-ראש, אלא כל הזמן בברקסים וצעקות וטרוניות

אבשלום וילן:  ואז באה איילת שקד השרה, והצליחה להוציא 539, ועד היום העסק הזה לא מוסדר, הוא מתנהל בצורה לא ראויה ולא הגונה

אבשלום וילן:  ואם רוצים לעשות סדר, אדוני היושב-ראש, קודם כול בואו נכניס גם את זה פנימה

אבשלום וילן:  הכרה בהוצאות שהחקלאים מציעים על העובדים, מהו הסכום הריאלי, האם המדינה חושבת שצריך להקטין אותו, להגדיל אותו? לא הגענו עד היום להסכם אמיתי על זה

רן לביא: אז ככה זה התנהל לפני כמה שנים, והתעריפים עודכנו, והשיח היה שהתעריפים יעודכנו ושתהיה חובת פיקדון

רן לביא:  ואחרי שהתעריפים עודכנו - - -     

אבשלום וילן: לפני שמונה שנים הסכום היה 1,212 שקל

אבשלום וילן:  היום הוא 1,500

אבשלום וילן:  אמיתי

אבשלום וילן:  עכשיו, אפשר להגיד, לא את הכול, חלק, אפשר להגיד הכול

אבשלום וילן:  אבל לא אמרתם מעולם דבר

אבשלום וילן:  השרה איילת שקד, במשהו שאין לו קשר לנתונים עצמם, אלא סוג של הורדת ידיים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  נמצא איתנו מתחילת הדיון בקשב רב מר אורן בוטא, שהוא יושב ראש עסקים קטנים ובינוניים בתנועת העצמאים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לתת לו רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  לאחר מכן אנחנו ננעל את הנושא המאוד מאוד טעון לדיון הזה, כדי שנוכל להתפנות לשאר הנושאים

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

אורן בוטא: תודה רבה

אורן בוטא:  קודם כול, החקלאים שהגיעו לכאן, הם יודעים שהם מלח הארץ

אורן בוטא:  הציבור זכר שהם מלח הארץ ומתחיל לשכוח

אורן בוטא:  אז אני רוצה להציף את הנושא הזה

אורן בוטא:  בלי החקלאים, בלי החקלאות, בלי שמירה על הקרקעות, אין לנו עתיד פה

אורן בוטא:  אני בן לאימא חקלאית ממושב זבדיאל

אורן בוטא:  יש לי משפחה ביד נתן, יש לי משפחה בבית אלעזרי, ואני מייצג עשרות עצמאים שהם חקלאים

אורן בוטא:  ויש כמה מצוקות

אורן בוטא:  המצוקות הכלליות, חוסר בידיים עובדות, אין השקעה בחדשנות, מחיר תעריף המים לחקלאות

אורן בוטא:  מחשבה על עוד עשר, חמש עשרה שנים קדימה צריכה להיות לפני כל משרד ומשרד שיושב פה, כי האחריות תהיה עליהם, וזה צריך להיות רשום בפרוטוקול

אורן בוטא:       יש כמה פתרונות

אורן בוטא:  ישבנו עם צוות בתנועת העצמאים והגענו לכמה פתרונות קטנים

אורן בוטא:  אחד, להביא יותר עובדים, זה ברור, כדי שיהיו עובדים לפי הצורך, שלא יהיה מעבר בין משקים

אורן בוטא:  לעשות סינון ומיון עוד בחו"ל, כמו שהיה בזמנו בחברות כוח האדם

אורן בוטא:       אחד הדברים שאתמול דיברתי עליו שעות עם כמה נציגים אצלנו, הם אמרו, העובדים שבורחים, שנעלמים לפעמים משדה התעופה, ואנחנו לא מקבלים עובד במקומם, זו אחת המצוקות, כי זה תוקע לנו עבודה

אורן בוטא:  אנחנו בנינו משק, בנינו שדה בהתאם למספר העובדים, ופתאום אחד, שניים בורחים לנו

אורן בוטא:       צריך לדאוג שבתוך שלושים יום לכל היותר יהיה אישור לעובד זר במקומם

אורן בוטא:  הם מראש משלמים הרי, למפרע

אורן בוטא:  האגרה השנתית היא 60,000,000 שקל בסך הכול

אורן בוטא:  כל האגרות השנתיות

אורן בוטא:  בשבילם זה המון כסף, כי כל שקל ושקל שנחסך מהחקלאים היקרים האלה, זה בשבילנו

אורן בוטא:  זה בשבילנו

אורן בוטא:  סך הכול, העתיד שלנו

אורן בוטא:  חשוב מאוד, 60,000,000 שקלים

אורן בוטא:  החקלאים משלמים המון מיסים, מעסיקים גם עובדים לא רק תאילנדים

אורן בוטא:       אני, כאיש מחשבים, מגיע לא פעם למשקים לתקן ולסדר, ואני ניזון מהם

אורן בוטא:  כולנו, כל בעל מקצוע, המזריע, כל משווק, כל אחד שמשנע את הסחורה

אורן בוטא:      ויש פתרון שאני חושב שהוא מבריק

אורן בוטא:  הרי העובדים מגיעים לחמש שנים

אורן בוטא:  חלק מהעובדים הטובים, האיכותיים, צריך לתת להם רישיון לעוד שנתיים, שלוש

אורן בוטא:  וזה דבר שהוא קריטי, כי העובדים האלה יכולים ללמד את העובדים הבאים בתור

אליהו (אלי) רביבו: הם יכולים ללמד אותם גם אחרי ארבע וחצי שנים

אורן בוטא: נכון, אבל אתה יודע, בחמש שנים הוא בונה בית כבר

אורן בוטא:  זה בשבילו, בחמש שנים הוא בונה בית בתאילנד

אליהו (אלי) רביבו: האינטרס שלו לא מעניין אותי

אליהו (אלי) רביבו:  האינטרס שלו לא מעניין אותי, והעתיד שלו והיציבות הכלכלית שלו לא עומדים בראש מעייניי

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מתבלבלים

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא הבאתי אותו לפה כדי לשפר את איכות חייו

אליהו (אלי) רביבו:  ומה שאמרת הוא כל כך מדויק, אדוני, ואפילו פחות מהמדויק

אליהו (אלי) רביבו:  אם בן אדם אחרי חמש שנים בונה בית, תבינו מה יחס ההשתכרות שלו בארץ ביחד לחו"ל, ביחס לארץ המוצא שלו

אליהו (אלי) רביבו:  והרבה פעמים בהרבה פחות מארבע שנים הם בונים בית

אליהו (אלי) רביבו:  אתם יודעים כמה משכורות אנחנו צריכים לעבוד פה כדי שלנו יהיה בית? השתגענו

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני אשאיר אותו פה עוד תקופה כדי שהוא יבנה גם איזו יאכטה? אל תעלו לי את זה כטיעון, זה מרתיח אותי

אורן בוטא: מדובר בעובדים טובים

אליהו (אלי) רביבו: לא מעניין אותי

אורן בוטא: אני יורד מההצעה הזאת

אליהו (אלי) רביבו: הוא עובד טוב? הוא יכול ללמד, שילמד במסגרת ארבע השנים, בשנה החמישית שלו

אורן בוטא: אוקיי, קיבלתי

אורן בוטא:  קיבלתי

אורן בוטא:  בכל מקרה, אני רוצה לומר, תנועת העצמאים תהיה עם החקלאים לכל אורך הדרך

אורן בוטא:  אני רוצה לברך אותך, אלי היקר, ואת כבוד השר משה אבוטבול

אורן בוטא:  אני יודע שבארבע השנים הקרובות יהיה קשב רק לחקלאי ישראל במשרד החקלאות בראשות אבי דיכטר, ואני מצפה באמת לעבודה שוטפת מולם

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם, רק שנייה קטנה

אליהו (אלי) רביבו:  קודם דיברנו על עניין הצורך בהבאת עוד עובדים, ושאלתי מה הסיבה שבוודאי באזור הערבה לא משתמשים באפשרות להגיש את הבקשה להעסקת עובדים ירדנים

אליהו (אלי) רביבו:  והסברת לי שזה בגלל שאמרו לכם שזה על חשבון המכסה של התאילנדים

אליהו (אלי) רביבו:  מי אמר את זה? מישהו מנציגות החקלאות אמר שלא משתמשים באפשרות הזאת ולא מגישים את הבקשה מכיוון שזה יגרע מהמכסה המותרת של העובדים התאילנדים

קריאה: נכון להיום, נכון

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני אשאל אתכם שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  בהנחה שהייתי יודע לקדם החלטה שתוכלו לקבל תוספת של עובדים ירדנים לא על חשבון המכסה של העובדים התאילנדים, הייתם משתמשים בה?     

קריאה: כן

אליהו (אלי) רביבו: יופי

יעקב מוסקוביץ: אמרת דברים חשובים, אבל אני רוצה גם להתייחס לכמה דברים, ברשותך, כבוד היושב-ראש, וסגן שר החקלאות

יעקב מוסקוביץ:  אני אומר לכם, אני כבר שנים מתעסק בנושא הזה, אתם מרחיבים לי את הלב איך שאתם מדברים ואיך שאתם מקשיבים, ואיך שאתם מתייחסים לחקלאות באמת בהרגשה טובה

יעקב מוסקוביץ:      אבל אני רוצה להגיד לכם, שר החקלאות, בכל במה אפשרית אומר, אני עשר שנים מסתכל, היצור החקלאי לא גדל

יעקב מוסקוביץ:  הוא אומר את זה על כל במה

יעקב מוסקוביץ:  אז אני רוצה להגיד לשר החקלאות שבלי עובדים אנחנו לא נגדל

יעקב מוסקוביץ:  לא יעזור כלום

יעקב מוסקוביץ:  אי אפשר לייצר עוד חקלאות בלי ידיים עובדות

יעקב מוסקוביץ:  זה לא מעשי

אליהו (אלי) רביבו: אז אני רוצה להיות איש בשורה

אליהו (אלי) רביבו:  טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אז הבשורה שלי היא לא גדולה, אבל כשאין אף בשורה, אז גם קטנה היא משהו, נכון? אני מקווה שבעזרת השם מהר מאוד אנחנו גם נגדיל, נממש אותה ונראה עד כמה שבאמת היא גדולה

אליהו (אלי) רביבו:      אני מודיע לכם שהחלטתי לקדם מתווה שבו תוכלו להביא עובדים מירדן על חשבון המכסה הלא ממומשת של העובדים הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?     אז קודם כול, אתם יוצאים מפה עם בשורה משמעותית

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מקדמים את זה, ואני מודיע לכל הנוכחים כאן

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה מכאן גם לאנשי צוותי, לחברי הוועדה, למשרד החקלאות, לעומד בראשו ולסגנו, למשרד האוצר, לרשות האוכלוסין ולכל הגורמים הרלוונטיים שנרתמים להובלת המהלך

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו כבר עובדים על כך זה זמן

אליהו (אלי) רביבו:       תוך כדי השיח בינינו אפיינתי את הפוטנציאל ואת הבשלות שלכם לקדם את הנושא ולהבין את הצורך, ואני לשכתי, בשעות שאנחנו מדברים כאן, התקדמו עם כל המשרדים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  תיאמתי את זה גם כן תוך כדי עם סגן השר, ואני שמח לבשר לכם שאנחנו בעזרת השם עולים על הישורת האחרונה, ואנחנו נפתח את זה, אני אבקר את זה

אליהו (אלי) רביבו:  מכאן אנחנו נחשוב באופן יצירתי איך אנחנו מגדילים את המועסקים כדי שהתוצר יגדל, יתפתח ונמצה את מלוא הפוטנציאל שלנו

משה אבוטבול: יישר כוח, אדוני, אני מאוד מעריך את זה

משה אבוטבול:  אני חושב שיש פה באמת בשורה מאוד טובה בזמן מאוד מאוד קצר, ובעזרת השם, ידעתי שאתה כיושב ראש הוועדה תוכל להוביל מהלכים מעבר למהלים הסטנדרטיים שנעשים דרך המשרד והשר

משה אבוטבול:  אבל זה באמת חלק רציף בדרישות שלנו, בבקשות שלנו, ואני מאוד מעריך את זה

משה אבוטבול:  מאוד מודה לך, בשמי, בשם השר ובשם צוות המשרד

אליהו (אלי) רביבו: בחפץ לב

אליהו (אלי) רביבו:  לצד העניין, אני מבשר לכם עוד בשורה, שבכוונתי לקדם מהלך נוסף

אליהו (אלי) רביבו:  ידוע שמדינת ישראל משתמשת, הזכאים בתחום משתמשים ב-70% מהמכסה המותרת

אליהו (אלי) רביבו:  עד שלא יובררו העניינים ולא נבדוק באמת את מידת המעורבות או אי-המעורבות על חתימת ההסכם הבילטרלי עם תאילנד, וכתוצאה מכך אנחנו נלמד אם נפלו כשלים, האם נכון ואיך לפתח חתימה על הסכמים בילטרליים עם מדינות נוספות, וככל שייוותרו חלק מה-30% הלא מנוצלים באזורים שהירדנים יכולים להגיע אליהם, אז גם באותה ההגדלה הזאת, הלא ממומשת, נבחן את האפשרות להביא גם כן מירדן

אליהו (אלי) רביבו:      אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לנציגות רשות האוכלוסין

שושנה שטראוס: שושנה שטראוס מרשות האוכלוסין

שושנה שטראוס:  לגבי השאלה של ההסכם הבילטרלי

שושנה שטראוס:  דבר ראשון, צריך להבין שהסכם בילטרלי, אנחנו יכולים לרשום בו רק לפי חוקי מדינת ישראל

שושנה שטראוס:  אנחנו מבינים שהחקלאים היו רוצים להגדיל ניכויים, להוריד שכר, לבטל כל מיני תנאים, זה כבר הרבה שנים שאנחנו בקשר איתם

שושנה שטראוס:  אנחנו מדברים איתם באופן חודשי לפחות ועונים לשאלות שלהם

שושנה שטראוס:  אבל כל עוד החוק במדינת ישראל הוא X, אז ההסכם הבילטרלי הוא בהתאם לחוק

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, גברתי, רק נחריג שבהנחה שייחתם הסכם קיבוצי שמאפשר להחריג את זה, אז ההסכם הבילטרלי יוכל להישען עליו

שושנה שטראוס: אני לא חושב שהסכם קיבוצי יכול לגרוע מהחוק במדינת ישראל, בדרך כלל הוא רק מיטיב

אליהו (אלי) רביבו: אבל הוא כן יכול להחריג

רן לביא: הוא לא יכול להחריג אוכלוסיות

שמואל כץ: בג"ץ החריג

שמואל כץ:  בפסק דין גלוטן בג"ץ החריג את השעות הנוספות לגבי סיעוד, ולמה? הוא נימק את שאם נשלם שעות נוספות לעובדים הסיעודיים, אז גם המעסיקים, הנצרכים לא יוכלו לשלם את זה, וגם העובדים - - -     

רן לביא: אדוני מציג משהו מאוד מאוד קטן מבג"ץ מאוד מאוד ארוך שמדבר - - -     

שמואל כץ: נכון, ופסק הדין הזה אפשר החרגה של עובדים זרים

רן לביא: לא

רן לביא:  הוא החריג את הענף

שושנה שטראוס: אני מבקשת פשוט להתייחס למה שיושב הראש העלה

שושנה שטראוס:  כן, בדיונים לקראת הסכם בילטרלי בכל הענפים, וגם בחקלאות, אנחנו בקשר מתמיד עם החקלאים, אנחנו מבינים את רחשי ליבם, משרד החקלאות גם מתייעץ איתם, ואנחנו מנסים להגיע להסדר שמתאים לחוקי מדינת ישראל, לא נותן זכויות יתר שיוגשו על החקלאים

שושנה שטראוס:  אני גם זוכרת ישיבות עם החקלאים, גם עם נציגים של ארגון בין-לאומי שניסה לעזור לנו, מאוד רועש וגועש, כמו פה

שושנה שטראוס:  אני זוכרת שהם לא הכירו את איך שאנחנו מתנהלים בישראל, לפעמים תוך הרבה מרץ ואכפתיות

שושנה שטראוס:  אז כולם מעורבים מבחינת שמיעת הטענות, אבל בסופו של דבר אנחנו מוגבלים לחוקי המדינה

שושנה שטראוס:       וגם, כמו שאתם יודעים, אנחנו מביאים לפה בני אדם לעבוד

שושנה שטראוס:  ובני אדם הם שונים, וגם החקלאים, כל חקלאי שונה וכל עובד זר שונה, אבל לפני שהם מגיעים אנחנו בודקים שיש להם ניסיון בחקלאות, שהם באים מאזור חקלאי

שושנה שטראוס:  גם - - - פעם נסע לשם ובדק את זה ואישר את זה

שושנה שטראוס:  אנחנו בודקים שאין להם רישום פלילי, בודקים את הבריאות שלהם

אליהו (אלי) רביבו: גברתי, שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  את הדברים האלה אני יודע

אליהו (אלי) רביבו:  גברתי מדברת על כך שהאזורים שמהם הם מגיעים הם אזורים חקלאיים

אליהו (אלי) רביבו:  שואל אותך שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  ניקח מקום מסוים, ידוע שהחקלאות בו מפותחת

אליהו (אלי) רביבו:  האם כל מי שמגיע מאותו אזור שיש בו חקלאות רוויה הוא בהכרח חקלאי?     

שושנה שטראוס: מאחר שאלה משקים קטנים, אני מתארת לעצמי שהרוב

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדעת מהם הליכי הסינון שאנחנו, כמדינה שכבר חתומה על הסכם בילטרלי, מהם הליכי הסינון שאנחנו מקיימים כדי באמת לבדוק ולהבין שהעובד שמגיע הוא לא בנאי, והוא חקלאי

שושנה שטראוס: אני חושבת שיעיד מה שנאמר - - - רוצים עוד ועוד עובדים זרים ורוצים להשאיר אותם פה כמה שאפשר

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא, אני לא רוצה להסתפק בכך שבגלל הצורך העז ובשל מצוקת חוסר ידיים עובדות, נאלצים לקבל בן אדם שלא מבין דבר וחצי דבר בחקלאות, ולא רק שהוא לא יודע וצריך ללמד אותו, יכול להיות שהוא לא בנוי לכך

אליהו (אלי) רביבו:  זה שהוא הגיע מתאילנד לא אומר שהוא בטח יודע לטפל בחקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  נכון? שהוא בנוי גופנית, נכון?     

יעקב מוסקוביץ: תעשה בדיקה ואתה תראה שמדובר בתיירות מרפא

יעקב מוסקוביץ:  מדובר בתיירות מרפא

יעקב מוסקוביץ:  אני הבוקר לא הרגשתי כל כך טוב, הלכתי למרפאה אצלי באזור, ואני רואה שם חקלאי עם תאילנדי עומד לידו, שהביא למרפאה

יעקב מוסקוביץ:  שאלתי אותו, למה הבאת אותו למרפאה? סתם, כי אני מתעניין בנושא

יעקב מוסקוביץ:  אז הוא אמר לי, יש לו בעיות לב קשות מאוד, וככה הוא נגיע מתאילנד

יעקב מוסקוביץ:  אז במקרה עמדה שם אחות, היא אומרת לי, על מה אתה מדבר? כל יום יש לי פה חקלאי שמגיע מתאילנד עם מחלות שחבל לך על הזמן

יעקב מוסקוביץ:  מדובר פה בתיירות מרפא, אם אתם לא יודעים

אליהו (אלי) רביבו: האם אדוני והמחלקה שהוא מייצג חלק מהתהליך עוד במדינת המוצא?     

ד"ר אליהו רוזנברג: היינו רוצים להיות

ד"ר אליהו רוזנברג:  הייתה ועדה ברשות, נדמה לי, משרד החוץ, וגם רשות האוכלוסין הייתה שם, לפני חמש שנים, בעקבות פנייה של ראש הממשלה ועובדי הייטק

ד"ר אליהו רוזנברג:  גיבשנו, יש לי פה בידי מנחה שגיבש את כל ההנחיות במדינות המתוקנות

ד"ר אליהו רוזנברג:  גם ניסינו להתחבר עם מדינות טובות אנגלית, שיש להן איגודי רופאים בין-לאומיים, שבאמת זה יוצר סטנדרטים לבדיקת העובדים במדינות המוצא שלהם, ושוחחנו גם עם רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו: אדוני, מכיוון שיש לנו עוד נושאים לדבר עליהם, ואנחנו עומדים לסיים את הזמן שמותר לנו לנהל דיון, כי כפי שאתם יודעים, מרגע שנפתחת המליאה, הישיבה חייבת להינעל

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל שאלות ממוקדות כי אילו הייתי יודע מראש על המחדל הזה, הייתי מתחיל את הדיון בו

אליהו (אלי) רביבו:  הייתי מתחיל את הדיון בו

אליהו (אלי) רביבו:  כי פחות 1,300 או 2,000 שקלים בשנה הם פחות מעניינים אותי אם עובד מגיע ובמקום להביא לי תנובה הוא עולה לי כסף, גם כמעסיק וגם כמדינה

אליהו (אלי) רביבו:  ומפה יצא שכרנו בהפסדנו

אליהו (אלי) רביבו:       בואו נאמר שלא תצטרכו לא לשלם את האגרות ולא לשלם הפרשות פנסיוניות

אליהו (אלי) רביבו:  אבל מגיעים לפה אנשים שהם לא בריאים

אליהו (אלי) רביבו:  מה האינטרס שלנו כמדינה באמת לקדם את המהלך הזה? אז אני שואל אותך, אדוני, שאלה, אז אתם לא חלק מהתהליך

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נצטרך לטפל בזה

אליהו (אלי) רביבו:  האם לאדוני יש איזשהו נתון מספרי לעניין כמות הטיפולים הרפואיים שניתנים לעובדים זרים בכלל? לא

ד"ר אליהו רוזנברג: נושא דיווח ככלל של התחלואה של העובדים בישראל טעון שיפור, דנו בזה בוועדת הבריאות, בטח לגבי עובדים זרים

ד"ר אליהו רוזנברג:  אני פניתי היום למכון לרפואה משפטית כדי לקבל נתונים מ-2021

ד"ר אליהו רוזנברג:  במשך השנה יוכלו לתת לנו נתונים על תמותה

ד"ר אליהו רוזנברג:  על תחלואה אין לנו נתונים ספציפיים

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, אז קודם כול אני מבקש ממך, מנהלת הוועדה גם רושמת את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש שכן תוציאו לי נתון

אליהו (אלי) רביבו:  לא חייב להיות ברמת הבן-אדם, אבל חייב לקבל נתון לעניין התחלואה

אליהו (אלי) רביבו:  ותגדירו לי מה היא תחלואה, של עובדים זרים שנדרשים לטיפול

אליהו (אלי) רביבו:       ולרשות האוכלוסין אני מבקש להעביר בקשה, אני רוצה לדעת מה הסיבה שמשרד הבריאות הוא לא חלק מתהליכי הבדיקה, המיון והצבת התנאים באיתור עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  לא לעכשיו

דדי תורג'מן: אני דדי תורג'מן ממועצה אזורית תמר, ועדה חקלאית

דדי תורג'מן:  לכל העניין הרפואי

דדי תורג'מן:  אנחנו נמצאים אצלנו, לצורך העניין יש יישובי הכיכר

דדי תורג'מן:  שני יישובים שמונים סדר גודל של 560 תושבים

דדי תורג'מן:  נוסף עליהם עוד 500 עובדים זרים, שלפי התקן, לתושבים מגיע רופא ואחות וחצי כמה פעמים בשבוע

דדי תורג'מן:  העובדים הזרים לא נכללים בתקן

דדי תורג'מן:  זאת אומרת, שאם הם היו נכללים בתקן, היינו מקבלים עוד רופא ועוד אחות וחצי

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אתה צודק מאוד, הבנתי את זה מהר מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  יש צורך נלווה שהוא שקוף, והוא מקבל ביטוי בעומס שנוצר, אבל לא מקבל ביטוי בהגדלת התקנים, וזה עובר כרגע למשרד הבריאות

אליהו (אלי) רביבו:  אין לי בעיה להמשיך לדון בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אתם יודעים מה, אני אקיים מעקב בנושא

אליהו (אלי) רביבו:  עובר גם אליך

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, מי אדוני?     

אלי כהן: אלי אהרון, אני חקלאי ואני עובד בארגון מגדלי הירקות

אלי כהן:  רציתי רק לדבר על הנושא של הבדיקה, שדיברו פה, והמיון והסינון בחו"ל

אלי כהן:  אין סינון כזה

אלי כהן:  אני רוצה רק בשביל הקוריוז, אמיתי, אני קיבלתי פעם עובד משותק

אלי כהן:  מה זה משותק? הייתה לו יד כזאת

אלי כהן:  מה אני עושה עם בן אדם כזה? דרך אגב, מצאתי פתרון

אלי כהן:  הייתי מכניס אותו בין השורות, והפועלים שהיו קוטפים, את דליי הקטיף היו פשוט תולים לו, והוא יוצא עם זה החוצה

אלי כהן:  זה פעם אחת

אליהו (אלי) רביבו: אם לארגון קו לעובד יש בקשה להתייחס לנושא שאני כרגע מדבר עליו, לא לנושא כלל הדיון, בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא, אני חוזר לרשות האוכלוסין, כי יש לי מספר רב של שאלות, ואתם עומדים בפני אתגר

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז יש לכם לשאול משהו לעניין הנושא הבריאותי וההכשרתי של העובדים? לא? אוקיי, בבקשה

שושנה שטראוס: אני יכולה להגיד שכל עובד זר שמגיע מתאילנד עובר בדיקות בריאות על חשבונו במכונים שאנחנו סיכמנו, ולפי טופס שסיכמנו בזמנו עם משרד החקלאות, טופס מאוד מפורט

אליהו (אלי) רביבו: למה לא בניתם את הטופס הזה עם משרד החינוך? בדיוק, כמו שאת מביעה פליאה על מה קשור משרד החינוך, אני מביע פליאה מה קשור משרד החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  למה לא משרד הבריאות?      

שושנה שטראוס: משרד הבריאות, סליחה אם לא אמרתי, משרד הבריאות

שושנה שטראוס:  התכוונתי משרד הבריאות

שושנה שטראוס:  וכל עובד, למרות שעוברים בדיקה בדיקה, בסופו של דבר, הרופא הבודק במכון שאישרנו צריך לחתום שהוא מתאים לעבודה חקלאית בתנאי קור וחום, הרמת משקלים כבדים

שושנה שטראוס:  ברור שאנחנו מביאים לארץ 8,000 עובדים בכל שנה, בערך, פחות או יותר, יש ביניהם לפעמים אחד, שניים, שלושה, ארבעה שיש להם בעיות

שושנה שטראוס:       שוב, אנחנו מדברים על בני אדם

שושנה שטראוס:  אנחנו ממיינים, אנחנו מסבירים להם

שושנה שטראוס:  בסופו של דבר, כן, לפעמים יש תקלות

שושנה שטראוס:  בדרך כלל ביטוח הבריאות ישלם, או שאנחנו נסדיר את החזרת העובד לארצו

אליהו (אלי) רביבו: מי נושא בעלות הטיפול של עובד זר?     

שושנה שטראוס: עובד זר שמועסק כדין, המעסיק משלם עליו ביטוח בריאות פרטי

שושנה שטראוס:  הוא מנכה חלק מסכום עלות הביטוח משכר העובד

אליהו (אלי) רביבו: מה העלות?     

אמרי רון: עד 125 שקלים

אמרי רון:  אפשר לנכות מהעובד עד 125 שקלים

יפתח בן דוד: לא נכון

יפתח בן דוד:  ביטוח רפואי התייקר ב-1 לחודש

יפתח בן דוד:  1,277 שקלים לשנה

יפתח בן דוד:  כן, 100 שקל לחודש, מזה מותר לקזז עד שליש בסיעוד

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, אז אנחנו אומרים ככה, כ-100 שקלים בחודש עלות הביטוח לעובד, כ-33 שקלים נושא העובד בקיזוז משכרו, כ-66 שקלים נושא המעסיק

אליהו (אלי) רביבו:  נכון? ואני שואל אתכם שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אם עובד מגיע למרפאה רק פעם בחודש כי קוץ חדר לו לאצבע, זה עולה 100 שקלים? אתם יודעים כמה המדינה סופגת? אתם יודעים איזה תשומות אנחנו צריכים להעביר? אז לא כל שכן כשמגיע לפה עובד חולה או חולני, והמדינה אמורה לתת לו מענה וטיפול לבעיות לב או לפריצת דיסק, היא לא מטפלת באזרח מדינת ישראל אחר, שעבד פה את מרב שנותיו ושירת בצבא וסיכן את חייו ותרם, והוא לא יכול להתקבל למחלקת לב ולראות קרדיולוג, כי עובד זר הגיע לפה חולה ומוגבל

שושנה שטראוס: אז שוב, לפי המידע שלנו, כל עובד שמגיע עבר בדיקת בריאות

אורן בוטא: על מה משלמים אגרות? בדיקת סקר לעובד זה 2,300–2,500 שקל

אורן בוטא:  על מה משלמים אגרות?     

שושנה שטראוס: רציתי גם להסביר שביטוח הבריאות לעובד זר הוא מאוד מוגבל

שושנה שטראוס:  זאת אומרת, לפי ביטוח הבריאות, באמת אם נכנס לו קוץ לאצבע, יטפלו בו

אליהו (אלי) רביבו: קורה, כי זה מה שנקרא במסגרת ניהול סיכונים

אליהו (אלי) רביבו:  בן אדם לא הגיע לעבוד במעבדה או מול מקלדת, הוא עובד בחקלאות, וזה בסדר, זה טבעי

אליהו (אלי) רביבו:  אני דיברתי על קוץ כדי שנמחיש את המשמעות של הנטל

אליהו (אלי) רביבו:  אז להוסיף את זה שחקלאי, מעבר לכל מה שהוא משלם, צריך להביא בחשבון שאם עובד עובד אצלו שנתיים וחצי, שזה משהו שהוא יפה, אני בטוח שהממוצע אפילו יכול להיות אולי נמוך יותר בממוצע כללי, והוא צריך ללמד עובד כי הוא הגיע ללא הכשרה, הוא צריך ללמד אותו איזה חודש וחצי, צריך לחלק את זה בסך החודשים שהוא מעסיק אותו, וזה נוסף לעלות שלו

אליהו (אלי) רביבו:  תוסיפי את זה לעובדה, אם העובד חולה, אז הוא גם יושב בבית בזמן שהוא גם לא מייצר הכנסה, וגם עולה לו

שושנה שטראוס: זו הבעיה בהעסקת בני אדם

ד"ר אליהו רוזנברג: אדוני, אנחנו נשמח לעדכן את המסמך

ד"ר אליהו רוזנברג:  דיברנו לפני שנה על הנושא הזה, בדיון שהתקיים בוועדה אחרת, ופשוט המנחה שכתבנו בעמל רב לא מומש, ונשמח לממש אותו ולעדכן אותו יחד עם רשות האוכלוסין

ד"ר אליהו רוזנברג:  חשבנו על מאמץ יותר גדול שיכלול גם הצטרפות לקובץ מדינות בין-לאומיות שיש להן מצבת של הרופאים בחו"ל

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אז ככה, ראשית, אני מבקש לקבוע דיון המשך אחרי הפגרה בנושא

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לקבל מכם, אפשר עוד קודם הדיון, את אותה הסכמה כתובה לגבי הפרמטרים הנבדקים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לקבל מרשות האוכלוסין דוגמה של טופס כזה שמתמלא ובדיקה שמתקיימת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לקבל מהמעסיקים, אם יש להם דוגמאות לגבי מוגבלים שמעסיקים

אליהו (אלי) רביבו:  ודאי, שמגיעים מוגבלים

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יכול לבוא בתלונה למישהו אם הוא נפצע פה בעבודה ונפל עליו אבטיח ממשאית

אליהו (אלי) רביבו:       בדיון הבא אנחנו נדון גם הנושא הכואב של שימוש בסמים ושל מגורי העובדים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נצלול יותר לעומק בעניין המשתלמים, אני גם אשמח להגיע ולבדוק את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש סליחה מנציג משטרת ישראל, שהגיע לכאן, אך לא הגענו עדיין לסעיף שבו הוא יכול וצריך לבוא לידי ביטוי

אליהו (אלי) רביבו:  גם ממך אני מתנצל שלא נתתי לך את רשות הדיבור המוקצית, אבל השתמשת בהרבה יותר ממנה לאורך הדיון

טל שפירא: כן, אבל הנושא האמיתי הוא העלויות, אדוני, העלויות

טל שפירא:  580 שקל, אין את זה בשום מדינה בעולם

אליהו (אלי) רביבו: רוב הדיון עוסק בעלויות

אליהו (אלי) רביבו:  לא, לא, לא, אתה לא יכול להגיד לי להבין דבר שאני עד עכשיו מדבר עליו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אתה לא יכול לפתוח איתי נושא שכאילו עד עכשיו לא דיברתי עליו

טל שפירא: בשום מדינה בעולם זה לא קיים

טל שפירא:  גם אומרים לו כמה לשלם, וגם אומרים לו כמה להוריד

טל שפירא:  אני אבוא בפעם הבאה, תגיד לי, אני אבוא

אליהו (אלי) רביבו: טל, תקשיב לי

אליהו (אלי) רביבו:  גם אני מוכן לבוא אליך

אליהו (אלי) רביבו:  אז תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  הבעיה כשמוסרים נתון לא נכון היא שהוא מבליע ומטשטש את שאר הנתונים הנכונים שמוסרים, ואז הגורם שאמור להתמודד עם אותו אתגר של הנתונים הנכונים שהם הרוב, משתמש במטרייה שאתה מספק לו באספקת הנתון הלא נכון, שהוא חלק מאוד מאוד קטן

טל שפירא: איזה נתון לא נכון נתתי?     

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אומר לך שחלק מהנתונים שמסרת הם לא נכונים

אליהו (אלי) רביבו:  כשאתה אומר שבאף מקום בעולם אין העלויות הנלוות

טל שפירא: לא העלויות

טל שפירא:  באף מקום בעולם המדינה לא קובעת לחקלאי כמה הוא יוריד עלות אחזקת עובד

טל שפירא:  עלות אחזקת עובד זה גם כשאני לוקח אותו לסורוקה, ואף אחד לא משלם לי את היום הזה, כי תאילנדי זה כמו ילד בן שלוש, אתה צריך לנסוע איתו ולתרגם לו ולהסביר לו

טל שפירא:  זה לא עובד ישראלי

אליהו (אלי) רביבו: כן, אבל אני עדיין אומר לך שכל מדינה בעולם המערבי שחתומה על האמנות הבין-לאומיות מחויבת לפעול על פיהן

אליהו (אלי) רביבו:  במדינת ישראל, ככזאת, אתה הרי לא רוצה שיסתכלו עלינו בעולם כמדינת עולם שלישי שמנסה לגייס עובדים מהעולם השלישי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      

יעקב מוסקוביץ: מדינת ישראל משלמת הכי הרבה בעולם שכר לעובד זר

יעקב מוסקוביץ:  עלות עובד זר לחקלאי בישראל 3,000 דולר

יעקב מוסקוביץ:  באירופה הנאורה 1,500 דולר

יעקב מוסקוביץ:  על מה אתם מדברים? תבדקו את הנתונים האלה

יעקב מוסקוביץ:  1,500 דולר באירופה הנאורה

אליהו (אלי) רביבו: מדינת ישראל חתומה על אמנות שבין יתר ההבנות באמנות היא מחויבת להתייחס לעובדים המגיעים מאותה ארץ מוצא בדיוק כפי שהיא מתייחסת לאזרחיה

אליהו (אלי) רביבו:  מה לעשות שאזרחי מדינת ישראל משופעים בתנאים טובים, ועל הדרך הם נהנים מכך?      

טל שפירא: אבל את ההורדות אתם לא צריכים לקבוע לנו, זה לא התפקיד שלכם

אליהו (אלי) רביבו: אני מתנצל, יש לנו שלוש דקות ברוטו עד לסגירת הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  כפי שאתה כל פעם מחייב אותי, בתוכן אני מבקש לתת רשות דיבור לאדוני סגן השר, ואני אסכם את הדיון

משה אבוטבול: אני אעשה את זה קצר

משה אבוטבול:  אני באמת קודם כול רוצה לסיים דווקא בדברים שפתחתי בהם, אדוני היושב-ראש, אליהו היקר, המנהלת, דקה לשמוע שבחים

משה אבוטבול:  והדבר שהכי חשוב הוא שתהיה אנרגיה בעזרת השם ליושב-ראש להמשיך לעזור לנו

משה אבוטבול:      אני מודה לך גם בשמי, גם בשם המשרד, השר, כל החברים, הצוות המקצועי, וגם בשם החקלאים

משה אבוטבול:  נתת במה נפלאה לבוא לדבר

משה אבוטבול:  לא בטוח שביום אחד אפשר לפתור את כל הבעיות, אבל עצם העובדה ששומעים את הבעיה, זה חצי פתרון

משה אבוטבול:      אני באמת רוצה לנצל גם את העובדה להודות לכל אלה ששמעו בקולי והגיעו לכאן לדיון, ודיברו או הוסיפו נופך משלהם

משה אבוטבול:  גם אלה שהשתתפו בזום ובכל מיני אמצעים אחרים

משה אבוטבול:  אני חושב שבאמת הגענו פה לחממה טובה שרוצה לתת פתרונות

משה אבוטבול:      אני, יחד איתך, בעזרת השם, וגם השר, כולנו נחתור לכל פתרון להסיר חסמים, כי אני גם כן מטעם השר ממונה על הסרת הרגולטור וכל מיני דברים בתוך משרד החקלאות

משה אבוטבול:  אנחנו יחד נאגם כוחות להצלחה

משה אבוטבול:  אני חושב שהפתרון שהודעת עליו לגבי ירדן, הגם שיש הצעת מחליטים בנושא הזה מטעם המשרד שלנו, אבל מישהו צריך לחתום על הצעת המחליטים

משה אבוטבול:  תדחף את זה, אתה נמצא במפלגת השלטון, אתה נמצא סביב אנשים טובים שיכולים לקבל החלטה

משה אבוטבול:  ואני בעזרת השם מאמין שלא ירחק הרגע שלא יחסרו עובדים זרים, אבל שהם יעשו את העבודה שלהם, ולא עבודה זרה

משה אבוטבול:       ואני רוצה בעזרת השם שנגיע לרגע ונחתור לרגע שיהיו עובדים זרים שיודעים את תחום העבודה שבו אתם צריכים אותם, ושיהיו בכמויות טובות, ושלא יספסרו ויסרסרו בכל מיני עובדים

משה אבוטבול:  אחד שיש לו עשרים והוא צריך רק חמישה, יתחיל לשחק עם זה ולמכור לכם אותם ויעשו כל מיני קומבינציות או קומבינות, ויועסקו בענפים כאלה

משה אבוטבול:  וגם נפתור את הבעיה עם הגוזמה הגדולה שהם מקבלים גם את השכר ואחרי זה את כל התנאים

משה אבוטבול:       אבל כדי שנעשה את זה, צריכים שיהיה לנו יושב ראש חזק וטוב, שימשיך להאמין בדרככם, והכול מתוך כבוד, או בראשי התיבות אהבה ואחווה, שלום ורעות

משה אבוטבול:  בהצלחה רבה

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך, אדוני סגן השר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לבורא עולם שבאמת אתה הפרטנר שלי בתחום

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להודות לכל המשתתפים בדיון, הפרונטלי והלא

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שעזבתם את העיסוק שלכם, את המקום הטבעי יותר שאתם רגילים להיות בו

אליהו (אלי) רביבו:  חלקכם נסע שעות מרובות

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה למשרדים הממשלתיים, לארגונים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:       הנושא שדנו בו היום הוא נושא טעון הרבה הרבה יותר מכפי שאפשר לחשוב כשמדברים על העסקת עובדים זרים בחקלאות, אבל הוא נושא טעון שמחייב את התייחסותנו

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה תמשיך ותעסוק הן בנושאים שדנו בהם היום ותנהל לגביהם מעקב ותקבל תשובות מהמשרדים הרלוונטיים, והן בעוד נושאים, כפי שאמרתי, שלא דנו בהם קודם

אליהו (אלי) רביבו:      אני מודה לכם, הישיבה נעולה