הוועדה המיוחדת לצמצום פערים חברתיים בפריפריה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 9, 2023-03-26 00:00

אברהם בצלאל: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הוועדה לצמצום פערים חברתיים, יום ראשון, ד׳ בניסן, ״בניסן נגאלו ובניסן עתידים להיגאל״, 26 במרץ 2023

אברהם בצלאל:  אני רוצה להודות לידידי, חבר הכנסת יוני מישרקי, לשותפי, משה רוט, ליצחק קרויזר, רון כץ ואושר שקלים, על שיזמו את הדיון החשוב הזה

אברהם בצלאל:  למה אמרתי ״בניסן נגאלו ובניסן עתידים להיגאל?״ גם בגלל שאלה הימים שאנחנו נמצאים בהם, אבל גם בגלל שאם מהוועדה הזו אנחנו נצליח להציל, ״עתידים להיגאל״ מדבר גם על כל הקשישים שלצערי הרב אנחנו שומעים השכם וערב, על קשישים שאיבדו צלם אנוש

אברהם בצלאל:       זה לא שיום אחד, יומיים או שלושה לא מצאו אותם, אלא שבועות

אברהם בצלאל:  לפני החלטות הוועדה, כל מי ששומע ורואה אותנו, אז אני כן מבקש ברמה האישית, מכל אחד שיש לו איזה קשיש בבניין, או גם לא קשיש, סתם שכן, תמיד לדפוק בדלת, לראות שהכול בסדר

אברהם בצלאל:  ״אין שכן קרוב מאח רחוק

אברהם בצלאל: ״ מה שהשכנים יכולים לעשות, אף אחד אחר לא יכול לעשות

אברהם בצלאל:  גם מדינת ישראל הגדולה, לא יכולה לעשות את מה שיכול לעשות שכן, אחד לרעהו

אברהם בצלאל:       אז לפני שאתחיל את הדיון אני מבקש בקשה אישית, מכל אחד במדינת ישראל, ברוך ה׳, יש לנו ערבות הדדית ואנחנו אוהבים לעזור אחד לשני, אז באמת לקחת את הדבר הזה, כי ״כל המציל נפש אחת מישראל״, מתייחס בדיוק לזה, לקשישים האלה שאין להם אף אחד שיודע מה קורה איתם, ובאמת, שלצערנו הרב, אנחנו שומעים על עשרות סיפורים כאלה, של אנשים שפשוט איבדו אפילו צלם אנוש, שזה דבר שלא נתפס

אברהם בצלאל:  עד שלא מריחים איזה ריח, עד שזה לא נהיה לאיזה משהו בלתי נסבל בבניין ודברים כאלה, אנחנו לא מצליחים לגלות

אברהם בצלאל:      ואנחנו שומעים על סיפורי זוועה, בהסתכלות שלי

אברהם בצלאל:  אני שומע מזק״א, מהארגונים החשובים האלה שנמצאים איתנו פה היום, על סיפורים שקשה לשמוע אותם

אברהם בצלאל:  אז אני שוב מברך על הדיון הזה

אברהם בצלאל:  אני אתן למציע, יוני את רשות הדיבור, אחריו יתייחסו שאר המציעים, חברי הכנסת ואז נעבור לארגונים שנמצאים פה

אברהם בצלאל:  כמובן, גם משרדי הממשלה, שנשמח באמת לשמוע מה נעשה, כי הנושא הזה כבר עלה בעבר, כמה וכמה פעמים, לפי החומרים שקיבלתי מה-ממ״מ אז כבר בשנת 2017 וגם בהמשך

אברהם בצלאל:      בגלל שזה עלה כמה פעמים אז נשמח לשמוע מה היה ומה קרה, אני יודע שהיו כמה תוכניות שהיו צריכות לקרות ולצערנו הרב נקטעו בדרך

אברהם בצלאל:  אז אני מקווה שנשמע גם אתכם ושייצא משהו מהדיון הזה על מנת שנצליח למנוע את המקרה הבא

אברהם בצלאל:  בבקשה, יוני מישרקי

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אברהם ידידי, אני חושב שהוועדה הזו היא הוועדה המתאימה

יונתן מישרקי:  האכפתיות שלך, יש לה משמעות בהחלטה שקיבלנו לקיים את הדיון הזה דווקא פה, בוועדה הזו ובדיונים מהסוג הזה בהם הלב שלך מונח על השולחן

יונתן מישרקי:  אנחנו עזבנו עכשיו דיון בוועדת חוקה, כדי להתמודד באמת עם הדברים האלה, שכואבים מאוד-מאוד

יונתן מישרקי:  תראו, הנתונים זועקים לשמיים

יונתן מישרקי:  בשנים האחרונות קרו בין 150 ל-180 מקרים מהסוג הזה, של קשישים עריריים שמוצאים את עצמם - -       

קריאה: אנחנו מוצאים אותם, הם אפילו לא מוצאים את עצמם

יונתן מישרקי: כמו שהזכיר יושב ראש הוועדה, במצב כזה שיכול גם הגיע למקרים של ריקבון

יונתן מישרקי:  אבל בסופו של דבר אנחנו מדברים פה על מוות שהוא לא בכבוד, בלשון המעטה

יונתן מישרקי:  אנשים, בני משפחות, מוצאים אותם אחרי זה במצב שהוא קשה מאוד לעיכול

יונתן מישרקי:  ישנם כמה פתרונות שהציעו במהלך השנים על מנת לטפל בדבר הזה, בסוגייה הזו

יונתן מישרקי:       אחת מהם היא הצעת חוק שאני גם ביקשתי להצטרף אליה, שמטרתה היא שקשישים יכולים לקבל איזה שהוא מכשיר איתור, מכשיר שיודע להתריע בזמן אמת על מצב מצוקה, שייתכן ויוכל למנוע את זה, אם כי שמעתי מאנשי מקצוע שזה לא יוכל תמיד למנוע את זה, משום שישנם קשישים שלא תמיד רוצים עזרה

יונתן מישרקי:       זק״א, שיושבים איתנו בדיון הזה, ביקשו להתחיל בפיילוט חשוב מאוד, שנקרא ׳השכן הטוב׳

יונתן מישרקי:  אנחנו צריכים להבין שאם כל אחת ואחד מאיתנו, יהיה ערני לשכן, למבוגר, לשכנה, לקשיש ולגלמוד, יידע לדפוק בדלת ולשאול מה קורה, או לנסות לראות קצת, מה שנקרא ״למשש דופק״, אבל במובן החיובי של המילה, אז אנחנו יכולים למנוע מקרים כאלה כואבים

יונתן מישרקי:  המיזם הזה עובד יחד עם הבניינים, זה מיזם שהוא לא יקר כל-כך

יונתן מישרקי:  הפיילוט שלו, שמשום מה, מכל מיני סיבות, לא הצליח להתקדם ולקרום עור וגידים

יונתן מישרקי:  שזה עצוב וחבל מאוד

יונתן מישרקי:       אני מאוד הייתי רוצה לשמוע את החברה שכאן מהמשרדים הממשלתיים, ממשרד הרווחה וממשרדים אחרים שרלוונטיים לנושא הזה

יונתן מישרקי:  על מנת לראות האם אנחנו יכולים להגיע לאיזה שהוא שיתוף פעולה על מנת להציל חיים

יונתן מישרקי:  אני יודע שגם לארגונים נוספים, כמו ׳איחוד הצלה׳, יש רעיונות שיושבים על אותו בסיס

יונתן מישרקי:  לכן אני אומר, בואו נשלב ידיים, יחד עם כל הארגונים החברתיים מצילי החיים הללו, על מנת שלא נצטרך להגיע לזק״א, על מנת שנוכל אולי אפילו למנוע את המקרה הבא

יונתן מישרקי:       אני אומר לכם, אני ראיתי במה מדובר, הפיילוט הזה מצריך סכומים מאוד קטנים, לכן אני אומר, בואו ננסה למנוע את מאות המקרים הקשים הללו, של אותם גלמודים וחסרי ישע, שאותם אנחנו מוצאים לצערנו הרב במצבים כל-כך קיצוניים

יונתן מישרקי:  תודה רבה

אברהם בצלאל: תודה רבה חבר הכנסת יוני מישרקי

אברהם בצלאל:  חבר הכנסת אושר שקלים, בבקשה

שקלים: תודה רבה

שקלים:  אנחנו נמצאים בתקופה מאוד לא פשוטה, גם מבחינה פוליטית וגם מבחינה חברתית

שקלים:  אני באמת שמח שבנושא החשוב הזה, יש כאן הירתמות של כל הקשת הפוליטית, ימין, שמאל, מרכז וכולי

שקלים:  אני רואה חשיבות בכך שנגיע להסכמות בנושא הזה, אז כל הכבוד למי שהגיע

שקלים:  בסיפור בריאת האדם נאמר: ״לא טוב היות האדם לבדו״

שקלים:  אני חושב שאם יש משהו שאנחנו נמצאים בעבורו במשרות ציבור, ואם באמת רצוננו הוא לעשות עבודה ציבורית קדושה, אז זה בדיוק בנושאים האלה

שקלים:       לא יכול להיות שבמדינה המפותחת שלנו, עם כל הערבות ההדדית שיש פה ולמרות כל מה שחווינו, אלה יהיו הנתונים

שקלים:  מדובר פה בנתונים מזעזעים, בממוצע כל יומיים, נפטר, או שנמצאת איזו גווייה של קשיש ערירי

שקלים:  תחשבו מה אותם אנשים מרגישים, אלה שחיים כל כך לבד את הימים והשעות, משחזרים לאחור את חייהם

שקלים:  אני מצטער שאני קצת נרגש, אבל איך הם מרגישים? אני אתן לכם לדוגמה את ההורים שלי, שאמנם הם זוג מבוגר, אבל לפחות יש להם אחד את השנייה, וגם הם נמצאים פחות או יותר בבדידות, בבית, אבל אני כן מתנחם בזה שהם מאחרים חברה זה לזו

שקלים:       מה קורה עם אותם אנשים שהם לבד? אני מצטער שאני קצת אמוציונלי ביום הזה

שקלים:  אני חושב שאנחנו צריכים לתת על זה את הדעת ולמצוא פה פתרונות

שקלים:  אז שוב, אני מודה לכל מי שהגיע כדי להשתתף בדיון החשוב הזה

שקלים:  אני גם חשבתי על כל מיני פתרונות אבל אני רוצה קודם לקבל את התמונה המלאה ואז לחשוב ביחד איתכם על איך אפשר להעלות רעיונות נוספים לפתרונות

אברהם בצלאל: תודה רבה

אברהם בצלאל:  חבר הכנסת אלון שוסטר, בבקשה

אלון שוסטר: תודה אדוני היושב ראש ותודה ליוזמים של הדיון

אלון שוסטר:  תודה על האפשרות בימים טרופים אלה, בהם אנחנו נאבקים על נושאים אחרים, שהביאה אותנו להתעקש לייצר את שכבת ההגנה, את רשת הביטחון החברתית של ההסכמות

אלון שוסטר:  עוד לפני התכנים המהותיים והאנושיים האלה, עצם העובדה שהתכנסו ביחד, שאנחנו חושבים ביחד ומתרגשים ביחד, ואני מקווה שגם נשבע ביחד שנעשה את הדברים הנכונים

אלון שוסטר:       כדי להיות קונקרטי, יש אגף אחד, אני קראתי לו ׳חסד או אנושיות׳, כל אחד עם הטרמינולוגיות שלו

אלון שוסטר:  אבל החסד והאנושיות הם באים כדי להבטיח שלא נעמוד על דם רעינו וזקננו, שנכבד את כל האנשים שסביבנו

אלון שוסטר:  זה כיוון אחד, אבל זה לוקח זמן ואי אפשר להתבסס על זה, ואנחנו לא רוצים להישאר בזעקה לשמיים

אלון שוסטר:  תראו, אני חי בקיבוץ במסלול שיתופי, בין השאר, כי ככה אני חושב שראוי לחיות, והאחריות היא לא רק לחלק את התקציב, את המשכורת, אלא גם לדעת מה קורה עם כל אחד ואחד

אלון שוסטר:       אני אספר לכם על חבר משדרות, יונתן אנג׳ל, משדרות

אלון שוסטר:  הוא נפצע אנושות מפגיעת קסאם במכללת ספיר לפני 16 שנים

אלון שוסטר:  כשהוא יצא בבית החולים שאלו אותו: ״אולי תלך לבית משפחה במרכז הארז?״ והוא אמר: ״לא, אני חוזרת לשדרות, כי שם אני אף פעם לא אהיה לבד

אלון שוסטר: ״ תראו כמה עמוק

אלון שוסטר:  אני כל פעם מצטמרר מהאמירה הזו

אלון שוסטר:  אני חושב המשימה שלנו היא לייצר מצב שבו לצד אות הניהול התקין, שניתן ממשרד הפנים כי המספרים מדויקים וכי עובדים על פי החוק, אני הייתי ראש רשות ואני אומר לכם, אותו אנחנו מקבלים, אך לצד זה הייתי רוצה לראות את אות הניהול האנושי

אלון שוסטר:       אדוני היושב ראש, אולי הוועדה תוכל לחלק את אות האנושיות, לאותה רשות, לאותה רווחה, לאותו מנהל קהילתי שיעסוק בדיוק בזה

אלון שוסטר:  מה אנחנו צריכים לשם כך? למפות את כל האנשים בבניין ובשכונה, ולוודא שמישהו מבקר, בין אם הם רוצים בכך ובין אם לא, אפילו לצעוק דרך החלון ולוודא שהם עונים

אלון שוסטר:  אלה הדברים, זה מה שלדעתי צריך לעשות

אלון שוסטר:  ואני איתכם, כל מי שעולה לו רעיון, אני רוצה להיות שותף

אברהם בצלאל: תודה רבה לחבר הכנסת אלון שוסטר

אברהם בצלאל:  חברת הוועדה, דבי ביטון, בבקשה

דבורה ביטון: כבוד היושב ראש

דבורה ביטון:  תודה לך על קיום הדיון המהיר הזה ותודה ליוזמיו

דבורה ביטון:  כפי שאמר חברי, בימים טרופים אלה, אני רואה בזה מן הימלטות, כי באמת שכשבאתי לכנסת, את זה רציתי

דבורה ביטון:  אתה נרגש? מה אני אגיד? בסוף אדוני, אנחנו צריכים להסתכל על האנשים האלה כמו על סבא ועל סבתא שלנו

דבורה ביטון:  אנחנו זוכים, והסבים והסבתות שלנו רואים אותנו, אנחנו מגיעים

דבורה ביטון:  אבל מה קורה עם הסבים והסבתות שאין להם מי שיבוא? זו תעודת עניות לנו, שאנחנו צריכים לשמוע על אנשים שמתים ואף אחד לא יודע מזה

דבורה ביטון:      אתמול קרה לי משהו מאוד מרגש ואולי זה מה שגורם לי לרגישות היום

דבורה ביטון:  אתמול הלכתי לנחם משפחה, משפחה שהיא בסדר, משפחה עוטפת

דבורה ביטון:  הם כבר הכינו את הבית לפסח וכבר עשו קניות

דבורה ביטון:  הבת מספרת לי, על האמא, אישה בת 80, שהלכה לבית חולים, התאשפזה במשך שלושה ימים ונפטרה

דבורה ביטון:  עוד סיפרה לי הבת: ״את יודעת שאמא שלי לא הדליקה מזגן כדי לא לשלם?״ ואני חשבתי לעצמי, אלוהים ישמור, אצלנו, כל המזגנים דולקים, הכול חם, יש שמיכות פוך, ואני חושבת לעצמי איך הגענו למצב הזה? מרבית האנשים האלה הם בוני הארץ, בזכותם יש לנו את המדינה הזו

דבורה ביטון:       ואני כבר הבוקר דיברתי עם היועצת שלי וביקשתי ממנה להוציא הצעת חוק, ואני מקווה שתרתמו, שתאפשר חשמל בחינם לקשישים שלנו

דבורה ביטון:  כי זה לא יעלה על הדעת

דבורה ביטון:  קשיש שלא חם לו זה קשיש שיכול למות

דבורה ביטון:  קשיש שרעב הוא מת

דבורה ביטון:  אני מאוד מתנצלת, אבל באמת מאוד קשה לי עם זה שאנחנו לא מתעסקים עם מה שחשוב

דבורה ביטון:  זה מקבל מתנות, זה מקבל חוק ואנחנו קוברים זקנים שאין להם איך לאכול ואין להם ממה להתקיים

דבורה ביטון:       אתה יודע כמה קשה לי לבוא לכנסת הזו בבוקר? כשאני יודעת שיש נוער בסיכון, קשישים ויוקר המחייה

דבורה ביטון:  היום בבוקר, אני יושבת באוטו בשעה 05:45, מוכנה להניע כדי לבוא בזמן לוועדה, כשמישהו מקיש לי על חלון הרכב, בהתחלה נבהלתי, אז פתחתי קצת, והוא אמר לי: ״אפשר 50 שקלים? אני רעב״

דבורה ביטון:  איך אני יכולה? אני אומרת לעצמי, אלוהים ישמור, אני נבחרתי לכנסת ישראל

דבורה ביטון:  לכן אדוני, במקרה הזה, אנחנו צריכים כולנו למנוע את מות הקשיש הבא באופן הזה, כי זה מחדל שלנו וזו תעודת עניות

דבורה ביטון:  תודה

אברהם בצלאל: תודה רבה חברת הכנסת דבי ביטון

אברהם בצלאל:  חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה

עופר כסיף: תודה רבה ותודה על קיום הדיון

עופר כסיף:  אני כמובן מצטרף למה שאמרו קודמיי, בעיקר לדבריה של דבי ולרגשות שלה

דבורה ביטון: אני רק אוסיף דבר אחד

דבורה ביטון:  אני הייתי אחות במשך 12 שנה במחלקה פנימית ב׳, ואחת ההנאות הגדולות שלי במקצוע היו, אחרי שטיפלתי, לשבת עם אותם מבוגרים, להחזיק להם את היד ולשמוע את ההיסטוריה שלהם

דבורה ביטון:  זה היה ממלא אותי והפך אותי למעריצה שלהם, וקשה לי לחשוב שהיום אנחנו לא מספקים להם את המעט שהם שלו הם זקוקים

עופר כסיף: אני מסכים

עופר כסיף:  אני רק מבקש, בואו כולנו נהיה כנים עם עצמנו, אנחנו אחראים לתופעה האיומה הזאת של בדידות, של חוסר יכולת של קשישים לכלכל את עצמם, בין אם מדובר בחימום בחורף, בכסף למזון ולתרופות

עופר כסיף:  אנחנו אשמים

עופר כסיף:  משום שהמגיפה הזו, תמיד היו קשישים בארץ, וגם כולנו יודעים שהיו תקופות קשות בארץ

עופר כסיף:  בשנות ה-50, כשהגיעו אנשים, בין אם זה מצפון אפריקה, או לפני כן ניצולי שואה, אבל הייתה מדינה יותר תומכת

עופר כסיף:       מדיניות ההפרטות, מדיניות האנוכיות בה כל אחד לעצמו, זה שורש הרע

עופר כסיף:  ברגע שהתחילה המדיניות האנטי חברתית, של כל אחד לעצמו, של היער סולידריות, של הרס המינימום של הסולידריות והלכידות, שם מתחילה האוטוסטרדה למוות

עופר כסיף:  המדינה צריכה לקחת על עצמה, להשיב לעצמה, ויש לה את הכלים, את האחריות על אוכלוסיות המוחלשות בראש ובראשנה

עופר כסיף:       בין אם זה כמו שאמרת, נוער בסיכון, אנשים חולים, קשישים, נשים במעגל האלימות ומיעוטים נרדפים

עופר כסיף:  התפקיד של המדינה הוא לטפל באוכלוסיות המודרות

עופר כסיף:  לא להשאיר את זה, עם כל הכבוד ויש כבוד, לעמותות, לארגוני החברה האזרחית, לבתי תמחוי למיניהם, שעושים עבודת קודש, אבל הם עושים את העובדה הזו כי המדינה נסוגה

עופר כסיף:  התפקיד שלנו, כפוליטיקאים, זה לדחוף לכך שהמדינה, היא זאת שתספק את הזכויות האלו

עופר כסיף:       כי מדובר בזכות, זו לא פריבילגיה ולא חסד, זו זכות, להנות מחברה, מחברותא, מתרופות ומחיים בכבוד

עופר כסיף:  אנחנו צריכים להיות שם

עופר כסיף:  אם תרשה לי, אסיים בשיר של דוד אבידן, אחד מגדולי המשוררים שלנו, שהוא בעצמו נפטר לבדו, ערירי, בבית

עופר כסיף:  מצאה אותו עובדת סוציאלית כמה שעות אחרי, זה נכון

עופר כסיף:  הוא כתב שיר שנקרא ׳אדם זקן׳

עופר כסיף:  אני אקרא אותו במהירות האפשרית, אני חושב שזה שיר מרגש מאוד וחזק

עופר כסיף:       אדם זקן - מה יש לו בחייו? / הוא קם בבוקר, ובוקר בו לא קם

עופר כסיף:  / הוא מדשדש אל המטבח / ושם המים הפושרים יזכירו לו / שבגילו, שבגילו

עופר כסיף:  // אדם זקן - מה יש לו בבקריו? / הוא קם בבוקר קיץ וכבר סתיו / נמהל בערב בנורות חדרו

עופר כסיף:  / ממסעו במסדרון הוא טרם שב, / כי שם הוא עוד חשב

עופר כסיף:  / מה לעשות עתה ומה לקרוא, / אדם זקן

עופר כסיף: // אדם זקן, מה יש לו בגילו? / הוא מנמנם כי הוא פוחד לישון

עופר כסיף:  / עיניו פקוחות למחצה,/ מנחשות לפי תנועת הכוכבים, / אם הלחישות רומזות, / כי זה לילו האחרון

עופר כסיף: // אדם זקן, מה יש לו בערבו? / לא מלך הוא / וייפול, לא על חרבו

עופר כסיף:  //     אני חושב, ופה באמת לא צריך להיות ימין ושמאל, שאנחנו חייבים לקחת על עצמנו את האחריות המלאה על האוכלוסיות המוחלשות ולשים בענייננו בראש ובראשונה, את האנשים המבוגרים

אברהם בצלאל: תודה רבה עופר

אברהם בצלאל:  חבר הכנסת יוני רוצה להשלים כמה מילים, בבקשה

יונתן מישרקי: ממש מילה אחת, ההתרגשות הרבה שמשפיעה פה באמת על כל חברי הוועדה, רק מוכיחה עד כמה הדיון הזה הוא דיון חובה

יונתן מישרקי:  וכמה זו חובה שלנו, אנחנו לא עושים חסד ולא עושים טובה לאף אחד

יונתן מישרקי:  זו חובה שלנו, כנבחרי ציבור וזו חובה של המדינה, כרשות מבצעת, לטפל בכל הנושא הכאוב הזה

יונתן מישרקי:  ״והדרת פני זקן

יונתן מישרקי: ״ זו חובה, זה מה שהתורה מבקשת מאיתנו וזה מה שמצופה מאיתנו כחברה, ברמה המוסרית הבסיסית

יונתן מישרקי:       אז זו התרגשות של כל החברים פה, גם בעזרת ה׳ תניע את הדברים קדימה

יונתן מישרקי:  ברשותך יושב ראש הוועדה, היות והזכרתי לפני כן את המיזם של ׳שכן טוב׳, אבקש ממך, אם תוכל לתת את רשות הדיבור למנכ״ל זק״א, דובי, שיושב איתנו פה, על מנת שירחיב על זה טיפה

אברהם בצלאל: בשמחה, אני רק רוצה גם להגיד דבר נוסף

אברהם בצלאל:  יש לנו יוזם אחד של הדיון שלא נמצא פה איתנו, יצחק קרויזר, שנמצא כרגע בוועדת חוקה וביקש למסור שהוא איתנו מרחוק ושהלב שלו פה

אברהם בצלאל:  בנוסף, נמצאת איתנו פה אושרית, היועצת שלו, אז ברשותך יוני, אנחנו קודם נשמע ממנה כמה מילים בשם קרויזר, ואחרי כן אתה תדבר דובי

אורית סטרוק: שלום, אז קודם כל אני מצטרפת לכל הדברים המרגשים שנאמרו כאן

אורית סטרוק:  כולנו, גם כיועצים פרלמנטריים, שותפים לעשייה הזו ולדברים החשובים

אורית סטרוק:  אני רוצה לא להאריך בדברים, כי הדברים שנאמרו כאן מדברים בעד עצמם, אבל אביא קצת נתונים

אורית סטרוק:  מדינת ישראל, היא חלק ממדינות ה- OECD, ושם בדקו את גילאי אוכלוסיית הקשישים

אורית סטרוק:       רק כדי לסבר את האוזן, בשנת 2021, אוכלוסיית הקשישים במדינת ישראל מנתה מיליון מאה ו-64 אלף קשישים, מתוכם 64 אלף נשים ו-519 אלף גברים

אורית סטרוק:  זאת אומרת ש-41% אחוזים מהאוכלוסייה שלנו במדינת ישראל, הם בני 75 ומעלה

אורית סטרוק:  אני לא יודעת אם זה נתון שמרגיע מישהו, אותי זה לא מנחם, אבל בשנת 2021, נמצאו 171 קשישים בדירותיהם ובשנת 2022, אני לא יכולה להגיד רק, כי זה המון, אבל נמצאו 163

אורית סטרוק:       אני לא אוסיף, רק אתייחס לשתי נקודות ולעוד איזה שהוא פרויקט שקיים

אורית סטרוק:  אחוז הנשים בנות 65 ומעלה שגרות בגפן, הוא גבוה פי 2

אורית סטרוק: 4 מאחוז הגברים

אורית סטרוק:  אחוזי הנשים עומדים על כ-31% לעומת אחוזי הגברים, שעומדים על כ-13%

אורית סטרוק:  אני אומרת את זה מכיוון שידוע שנשים בגילאי הפנסיה חלקן חיות בקושי, אפילו בעוני ולא יכולות אפילו להרשות לעצמן סיוע

אורית סטרוק:       אני רוצה לסיים בלספר על פרויקט קיים, שנקרא ׳כאן גרים׳, אותו אני גם זוכרת מהתקופה שהייתי סטודנטית באוניברסיטה

אורית סטרוק:  זה פרויקט חברתי שמעניק סיוע במעונות לסטודנטים בתמונה למגורים עם קשישים

אורית סטרוק:  זה פרויקט שפעל דרך המשרד לשוויון חברתי ולמיטב ידיעתי הוא עדיין קיים

אורית סטרוק:  החיסרון שלו הוא שהוא קיים רק במקומות בהם פועלות אוניברסיטאות ומכללות, לכן צריכים אולי לראות איך מרחיבים אותו גם לאזורים נוספים

אורית סטרוק:       אסיים בדבריו של דוד המלך, כמו שאמר חבר הכנסת מישרקי ״אל תשליכני לעת זקנה, ככלות כוחי אל תעזבני

אורית סטרוק: ״ אז הפרויקט הזה, אולי ראוי יהיה להרחיב אותו, וכל מיזם שיהיה קיים, ויחבר אליו גם צעירים, יהיה ראוי

אברהם בצלאל: תודה רבה אושרית

אברהם בצלאל:  דב ויסנשטרן, מנכ״ל זק״א, בבקשה

דב ויסנשטרן: שלום אדוני היושב, תודה רבה על קיום הישיבה הזו

דב ויסנשטרן:  ניסיתי להתחבר להתרגשות של חברי הכנסת, וניסיתי לדמיין מה היה קורה אם היינו מצליחים להביא לפה שכן, מבניין שבו זה קרה

דב ויסנשטרן:  אם הייתם יכולים לדמיין את המצפון שלהם, איך הם הגיעו למה שהם הגיעו, ומשם אנחנו הבנו שהפתרון לבעיה הזו הוא בקהילה

דב ויסנשטרן:       יש הרבה מאוד פעולות שיכולות לעשות, לא למיגור התופעה אלא לצמצומה

דב ויסנשטרן:  לא מדובר רק בקשישים

דב ויסנשטרן:  אנחנו נתקלים גם באנשים בני 40, 45 ו-50

דב ויסנשטרן:  אחת הבעיות הגדולות ביותר שיש היא ציר הזמן

דב ויסנשטרן:  משרד הרווחה והמשרד לשוויון חברתי עושים עבודה נהדרת במיפוי, בוודאי מאז הקורונה

דב ויסנשטרן:  נעשים פרויקטים משותפים על מנת לנסות לצמצם ולמגר את התופעה

דב ויסנשטרן:       התופעה ברובה, של אנשים שנמצאים במצב של ריקבון, מחולקת לשניים, לאותם אנשים שהם ברי מעקב, על ידי משרד הרווחה והמשרד לשוויון חברתי ולאלה שלא

דב ויסנשטרן:  אבל גם אותם אנשים שכן, בציר הזמן, חלף שבוע מאז הביקור האחרון, ואותו אדם רק החליק באמבטיה, רק ניסה להחליף מנורה או רק ישב מול המחשב כדי לכתוב איזו שהיא בקשה לרופא ונפל

דב ויסנשטרן:       ציר הזמן הזה, הוא ציר הזמן שלפעמים מגלים את אותו אדם, לא על ידי השכנים אלא על ידי הרווחה, אבל באותו מצב

דב ויסנשטרן:  אני לא רוצה לדבר על הבעיה הקשה, אלא על הפתרונות, שאנחנו כבר התחלנו ליישם אותם בזק״א, ואנחנו רואים יום-יום, שבוע-שבוע, מקרים של הצלות חיים, כשכל מה שביקשנו מהקהילה, זה לשים לב לאותם אנשים

דב ויסנשטרן:  לאתר אותם, לזהות אותם, כשהבעיה הגדולה כאן, היא ׳שגר ושכח'

דב ויסנשטרן:      אנחנו לא יודעים באמת איך לעקוב אחריהם, אי אפשר באמת לתכלל את כל האירוע הזה ברמה הארצית

דב ויסנשטרן:  ניסינו להקים פרויקטים משותפים עם העיריות, דרך חשמל, דרך מים, דרך מוקדי העיריות - שהם יהיו אלה שיעקבו אחריהם, חיישנים, סנסורים, יש הרבה מאוד יצרנים של סנסורים, ואם שמנו על מישהו סנסור אז פתרנו את הבעיה

דב ויסנשטרן:       הבעיה שלנו ושל אותם אנשים, היא שאין אותם

דב ויסנשטרן:  מדובר באנשים שלא רוצים כל כך קשר עם הקהילה, ולכן, הם ברובם לא קשורים גם אל אותם משרדי ממשלה

דב ויסנשטרן:  לכן אי אפשר להפיל את האחריות עליהם, בגלל שהרבה מאוד פעמים הם בכלל לא יודעים שהם קיימים

דב ויסנשטרן:  כלומר, אותו אדם היה גר באשדוד והחליט שהוא עובר לאשקלון, והלך לגור שם באיזה שהוא מחסן, באמת שאף אחד לא יכול לדעת מזה

דב ויסנשטרן:  אז אי אפשר להאשים אותם

דב ויסנשטרן:  אבל אם אותם שכנים, יבינו מי גר לידם ויחפשו את אותם זקנים, את אותם בודדים, אז זה כל מה שאנחנו מבקשים היום

דב ויסנשטרן:  שכן, שים לב אם אני חסר

דב ויסנשטרן:       אני חושב שבאחוזים משמעותיים, אפשר למצוא אותם ברחוב ולדעת שהם קיימים

דב ויסנשטרן:  אנחנו רואים אותם בכל שכונה ובכל מקום, את האגרנים, אלה שהולכים עם עגלות ואוספים מוצרים מהרחוב, זה אנשים שאו שהם לא רוצים קשר עם הסביבה או שהסביבה לא רוצה אותם, וזו המציאות שלהם

דב ויסנשטרן:  הם גם מתחברים לאותם דברים שהם מצאו ברחוב

דב ויסנשטרן:  (כשאנחנו באמת מגיעים למקרים כאלה קשים, לפעמים לוקח לנו יום שלם רק לפנות סיר, מתוך האוסף שיש להם בבית)

דב ויסנשטרן:      אם רואים בן אדם כזה, צריך להתחיל לעקוב אחריו

דב ויסנשטרן:  אבל מי יתחיל לעקוב אחריו? זה בעצמם מה שאנחנו מבקשים מהקהילה

דב ויסנשטרן:  ואנחנו מבקשים להתחיל את זה במערכת דיגיטלית, שהיא אפליקציה פשוטה, על מנת שנוכל לקבל דיווח בזמן אמת

דב ויסנשטרן:  אנחנו טוענים שצריך לקבל דיווח על בן אדם מידי יום

דב ויסנשטרן:  מפני שביום בו לא קיבלנו, זה אולי היום שבו הוא גוסס מאחורי הדלת

דב ויסנשטרן:  ביקשנו בחורף ובקיץ, לפני פורים, בחנוכה, לפני פסח, לשלוח משהו קטן, לשים משהו ליד הדלת, אם זה נשאר שם יום-יומיים סימן שהוא לא יצא, אז תדפקו

דב ויסנשטרן:  אז מה עם הוא יכעס? גם אתה אדוני היושב ראש, אז מה אם הוא יכעס עליכם? שיכעס

אברהם בצלאל: דובי, איפה הפרויקט הזה אוחז היום?     

דב ויסנשטרן: זה מיזם שלנו

דב ויסנשטרן:  לחבר

דב ויסנשטרן:  נתי, שהוא גם יושב במוקד שלנו וגם מקבל את הפניות מהמשרד לשוויון חברתי

דב ויסנשטרן:  אני רוצה לספר פה סיפור, בזמן הקורונה, כשהבנו שאותם בודדים הופכים לאלפים, לדוגמה בגלל שהבן שלו גר בירושלים והוא בבאר-שבע ועכשיו הוא בסגר, אז הפצנו ברשתות החברתיות איזה שהוא רישום של מי מוכן להיות בקשר עם קשיש

דב ויסנשטרן:  82 אלף איש במדינת ישראל נרשמו והצטרפו למיזם הזה

דב ויסנשטרן:      אנחנו משתמשים איתם עד היום

דב ויסנשטרן:  לפני כחצי שנה, הגיעה פנייה מאישה עיוורת, רוסייה בת 92 מבאר-שבע, שביקשה שאדם שדובר ניב רוסי מסוים, יקרא לה איזה ספר ותוך שלוש שעות נתי הצליח לאתר בחורה מהשכונה שלה ולעשות את החיבור, היא הייתה אצלה כמה שעות והקריאה לה את מה שרצתה

דב ויסנשטרן:  אנחנו גם מכירים את הפידבק מהצד השני, כי אותה אישה חזרה לאתר של השיוון חברתי על מנת להודות ולהגיד איזה יופי

דב ויסנשטרן:  אבל מה שאנחנו מבקשים מהם, זה להיות איתם בקשר יום יומי, תהיו אתם החיבור

דב ויסנשטרן:       בואו תהיו כרגע הרגולטור

דב ויסנשטרן:  כשאנחנו מקבלים את החיבור מהצד השני, לדוגמה, אנחנו מקבלים טלפון מאדם שאומר שלפני שנה וחצי חיברנו אותו למישהו, שהם עדיין בקשר של שלוש או ארבע פעמים בשבוע ועכשיו הוא לא עונה לו לטלפונים ומה קורה, אז הנוהל הרגיל אצלנו זה מיד להפעיל את המשטרה ואת מי שצריך

דב ויסנשטרן:  אז יש מקרים בהם מוצאים אותם, לא עלינו, באיבוד צלם אנוש, ויש מקרים שגם הצלנו חיים

דב ויסנשטרן:       המערכת הזו לא מסודרת

דב ויסנשטרן:  התחלנו משהו ויש לזה המון פתרונות

דב ויסנשטרן:  אפשר דרך שירות לאומי, שירות אזרחי ולקחת מגזרים שלמים שזה יהיה חלק מהתפקיד שלהם

דב ויסנשטרן:  הדבר הראשון שצריך לעשות זה מיפוי של וועדי עובדים

דב ויסנשטרן:  בקורונה הרבה מאוד רשויות התחילו לעשות את זה, כדי שיהיה להם קשר עם כל הדיירים

דב ויסנשטרן:  אני חושב שעיריית בני ברק, באמת עשתה מיפוי מאוד חזק של כל הבניינים, כל שבכל בניין היה לה נציג

דב ויסנשטרן:  לעומת זאת, בעיריית כרמיאל ובעוד כמה עיריות, התחילו לעשות מיפוי דרך שעוני המים

דב ויסנשטרן:       יש היום חוק שעובר לשעוני מים חכמים, אבל צריך כוונה של העירייה שזה באמת יבוצע, במוקד של העירייה, לפי מונה מים או לפי מונה חשמל

דב ויסנשטרן:  בזמנו, ממש בשיא הקורונה, הקמנו איזו שהיא שדולה, קבוצה של גופים: המרכז לשלטון מקומי, המתנ"סים, האגודה להתנדבות, המועצה הלאומית להתנדבות, לשכת עורכי הדין, אשכולות, סטודנטים מובילים מיזם, ישיבות ההסדר, האגודה לתרבות הדיור, מועצות המכינה, ׳דור לדור׳, מעורבות קהילה - עיריית ירושלים, שופרסל, משרד החינוך ומשרד הרווחה, כולם בעד, כולם רוצים להיות בתוך הפרויקט

דב ויסנשטרן:  אין מישהו שבאמת מתחלל את זה

אברהם בצלאל: דב, אם אני מבין נכון, רק חסר גוף אחד שמתחלל את הכול?      

דב ויסנשטרן: אמת

אברהם בצלאל: ואולי צריכים להחליט האם זה המשרד לשוויון חברתי או משרד הרווחה?     

דב ויסנשטרן: הפתרון הוא קהילתית

דב ויסנשטרן:  עכשיו, יש פה משהו מאוד-מאוד יפה

דב ויסנשטרן:  אני רוצה בכוונה לקחת את זה למקום השני, בגלל שמה שלא עובד בשגרה לא יעבוד בחירום

דב ויסנשטרן:  ואם אנחנו, פה בשגרה, נבנה איזה שהוא מערך אמיתי לגבי העזרה והערבות ההדדית, אנחנו גם נהיה מוכנים לשעת חירום, חס וחלילה לאסונות

דב ויסנשטרן:  אני מדבר על בכובע של זק״א, בו אנחנו מכינים את עצמנו גם לאסונות, לרעידות אדמה, למלחמה כוללת

דב ויסנשטרן:  תהיה לנו בסוף, כמדינה, לא כארגון זק״א, אפשרות להגיע גם לקהילה

דב ויסנשטרן:  זה יכול לשרת גם עוד מעגלים שהם מאוד-מאוד חשובים למדינת ישראל

אברהם בצלאל: אוקיי, תודה רבה דובי

דב ויסנשטרן: אני פשוט החלטתי לשים בצד את הסיפורים הקשים ולהביא את הפתרונות

אברהם בצלאל: אוקיי, תודה

אברהם בצלאל:  עודד ברמה, מנהל מרחב ירושלים עמותת מטב, בבקשה

עודד ברמה: צהרים טובים

עודד ברמה:  באמת עולים פה כל מיני דברים שבעצם קיימים היום בקהילה, גם מרכזי יום דרך חוק הסיעוד וגם חוק הסיעוד עצמו, שפועל בישראל משנת 1989, למענים מאוד-מאוד משמעותיים, שרואים את הקשיש ובוודאי שגם את הבודד

עודד ברמה:  לצערנו, בשנים האחרונות יש טיפה כרסום של השירותים האלה, מאז שנת 2018, שנכנסה הרפורמה של הגמלה בכסף, יש לא מעט קשישים שמעדיפים לקחת לא מעט מהגמלה בכסף

עודד ברמה:       אני יכול לספר על מטופלת שלנו במעלה אדומים, שלפני חודשיים, המטפלת הגיעה אליה ביום ראשון בבוקר, אחרי שהפעם האחרונה שהיא הייתה אצלה הייתה ביום חמישי, היא לא פתחה את הדלת ואנחנו הזעקנו את מד״א ואת המשטרה, ומצאנו אותה ממש באיבוד הכרה

עודד ברמה:  לשמחתנו, היא חיה היום

עודד ברמה:  אבל אם אותה מטפלת לא הייתה מגיעה אליה ביום ראשון בבוקר, היא לא הייתה איתנו היום

עודד ברמה:  המטפלות, שהן באמת כוח אדם מאוד-מאוד משמעותי במדינת ישראל

יונתן מישרקי: הן כוח אדם מוגבל גם, נכון? זאת אומרת, אתם לא מגיעים לכל הקשישים בכל המקומות?     

עודד ברמה: אנחנו מגיעים לקשישים שהם זכאי חוק סיעוד

עודד ברמה:  כמובן שגם כעמותה, יש לנו היום גם מתנדבים שמגיעים לא רק לזכאי חוק סיעוד, אבל זה באמת שירות שהוא קיים בכל מדינת ישראל, ובאמת צריך לשים לב לנקודה הזאת, של כרסום הגמלה לטובת כסף או לטובת דברים אחרים, כי אני חושב שזה מאוד פוגע במקום הזה, בו אפשר לראות את אותם מטופלים ובוודאי שאת הבודדים

אברהם בצלאל: תודה

אברהם בצלאל:  דורון רז, יושב ראש איגוד נותני שרותי הסיעוד בישראל, בבקשה

דורון רז: אני דורון רז, יושב ראש איגוד נותני שרותי הסיעוד

דורון רז:  עמותות וחברות הסיעוד, מטפלות ב-310 קשישים זכאי חוק סיעוד, שהם בעצם חלק גדול מהאוכלוסייה שעליה אנחנו מדברים

אברהם בצלאל: דרך אגב, שאלה קצרה, יש לנו פרטים של כולם? שמות, טלפונים והכל?     

דורון רז: הכול

דורון רז:  אני תכף אתן התמונה ואפשר להגיד שיתבהר שיש פתרונות למצב הזה

אברהם בצלאל: אם לא היו פתרונות לא היינו יושבים פה

אברהם בצלאל:  אנחנו יושבים פה כי אנחנו מאמינים שיש פתרונות, השאלה היא למה לא עשו את מה שאפשר היה לעשות עד היום ומה כן ניתן לעשות מהיום

דורון רז: קודם כל, אני מודה לכם על שלקחתם על עצמכם, דווקא עכשיו, בימים טרופים אלה, לגעת בנושא כל-כך כאוב ולנסות להוביל לפתרונות, ראו בזה הערכה רבה מצדנו, גם כאלה שמספקים מטפלים וגם כאזרחים

דורון רז:  אני נמצא בתחום הזה כמטפל משנת 1985, לפני טרום חוק הסיעוד

דורון רז:  חוק הסיעוד, שהתחיל בשנת 1988, ראה אחרי דיונים רבים, את הצורך שהמטפלת שמגיעה מטעם העמותות וחברות הסיעוד, תהיה העין הציבורית שתיכנס אל בית הקשיש ותראה אותו

דורון רז:       מעבר לטיפול, לנטילת תרופות ולהיגיינה אישית, היא גם תהווה לחברה עבורו וגם ותשגיח שהוא חי, היא זו שמגיעה אליו במשך חמישה ימים בשבוע, יום-יום

דורון רז:  אם היא באה והוא לא עונה לה, אז יש בעיה, קרה משהו

דורון רז:  התהליך הזה עבד מצוין, ומי שזוכר, ובטח יש כאן כאלה שזוכרים, שלפני תחילת חוק הסיעוד בשנת 1988, היו מאות מקרים בהם מצאנו בבית קשישים, שנמצאו על פי הריח

דורון רז:       שנה, שנתיים וחמש שנים אחרי תחילת חוק הסיעוד, מספר הקשישים שנמצאו מתים בבית ירד בצורה מדהימה, ולמה? כי קשיש שמבקר במרכז יום במשך חמישה ימים בשבוע, רואים אותו, קשיש שמגיעה אליו מטפלת הביתה יום-יום, רואים אותו וקשיש שלא נמצא בתוך המסגרות האלו, לא רואים אותו

דורון רז:  בשנת 2018, בחוק ההסדרים, לאחר מאבקים קשים שהיו כאן, של חברי כנסת שראו את הנולד, אפשרו לקשישים לקבל גמלה כספית במקום גמלה בעין

דורון רז:       אני רוצה לציין ש-30% מהקשישים שחיים אצלנו בבית הם עריריים

דורון רז:  זאת אומרת, או שאין להם משפחה, או שמשפחתם גרה בחו״ל או במקום אחר ואין כאן אנשים שצמודים אליהם והמטפלת היא היחידה שנכנסת אליהם

דורון רז:  מה בעצם הניע, לצערי, את המחוקק שרצה להפוך את הגמלה בעין לגמלה כספית? באותה שנה, יצא דו״ח עוני שהגדיר את הקשישים כאחוז אוכלוסייה שחיה מתחת לקו העוני ומישהו ראה לנגד עיניו, את הפתרון לפיו אם הקשיש יקבל כסף אז לא יוכלו להגדיר אותו כעני, כי יש לו הכנסה שנכנסת מחוק הסיעוד

דורון רז:       אבל הוא שכח, שבאותו זמן, אין לו את המטפלת שנכנסת ואין לו את העובדת הסוציאלית המקצועית שמגיעה אליו ובעצם אין לו את הגוף העוטף, שהמדינה רצתה שיהיה לו, על מנת להימנע מלהגיע למקרים כמו אלה שעליהם שמענו עכשיו

דורון רז:  אם אנחנו מסתכלים על שנת 2017, אפשר לראות לפי הנתונים של זק״א, ואני מאוד מעריך את עבודת הקודש שאתם עושים - - -     

אברהם בצלאל: דורון, אם אפשר קצת לקצר כי אנחנו בלוחות זמנים צפופים

דורון רז: הנה, אני מקצר

דורון רז:  אז אפשר לראות לפי הנתונים של זק״א, שבשנת 2017, היו 98 קשישים שנמצאו מתים בביתם לאחר תקופות ארוכות, ב-2021 זה גדל ל-171, זה גדל כמעט ב-65%, ולמה? כי חלק מהקשישים שקיבלו כסף נשארו בודדים

דורון רז:  בתקופת הקורונה, המטפלות היו בעצם היחידות שנכנסו אל הקשישים הביתה, כי הן הוגדרו כעובדות חיוניות למשק

דורון רז:  אני חושב שאם רוצים להוביל לשינוי בנושא ישנם מספר דברים שצריכים לעשות

דורון רז:       אני רוצה ליידע את הוועדה, שביטוח לאומי, שהוא הגוף שמטפל בזכאי חוק סיעוד, יצא במכרז למערכת חיישנים, לא מצלמות, מערכת חיישנים שתאתר את הקשיש בבית ותמצא אם הוא מתפקד

דורון רז:  המערכת הזו לומדת להכיר את הקשיש, והיא תדע לזהות כמה פעמים הוא פתח את המקרר למשל, ואם יהיה משהו חריג, חוסר שיתוף או שינוי בהתנהגות של הקשיש, היא תפנה לגוף המטפל ותתריע על הצורך להגיע במהירות לביקור בית

דורון רז:       אני לא חושב שזה יכול להיות בנוי על התנדבות, עם כל ההערכה, אנחנו ערבים זה לזה אבל אני חושב שזה צריך להיות בנוי על משהו שיטתי, משהו מובנה על ידי המסגרות החוקיות של מדינת ישראל

דורון רז:  לסיכומו של דבר, אני חושב שניתן להקטין בצורה משמעותית את מספר הנפטרים בבית שיגיעו אליהם רק על פי ריח, בעזרת: א׳: הקטנת הגמלה הכספית והקצאת מטפלת לחמישה ימים בשבוע

דורון רז:       ב׳: לתגבר את מרכזי היום בתקצוב נוסף על מנת שיוכלו לקלוט עוד קשישים, כמסגרות תומכות שמאפשרות לדעת מה קורה עם הקשישים

דורון רז:  ג׳: חיזוק חוק הסיעוד וחיזוק המסגרות שתומכות בקשישים שנמצאים בבית

דורון רז:  כי הקבוצה של ה-300 אלף קשישים זכאי חוק הסיעוד, היא הפוטנציאל הגדול למניעה של המקרים האלה

דורון רז:  תודה

אברהם בצלאל: דורון תודה

אברהם בצלאל:  יש לי שאלה קטנה, אם יש לכם כל-כך הרבה אנשים שמטפלים - - -     

דורון רז: 140 אלף מטפלות

אברהם בצלאל: יפה

אברהם בצלאל:  האם המטפלות האלו מתקשרות אל הקשיש גם בימות השבוע בהם הן לא נמצאות אצלו?     

דורון רז: אני אענה לך בצורה מעניינת

אברהם בצלאל: אני אומר, אתה אמרת משפט אחד נכון, שההתנדבות היא דבר יפה אבל בסוף צריך שיהיה משהו אחד שיאגד את זה בחוק, משהו מובנה

דורון רז: אז אני אתן לך דוגמה

דורון רז:  אני אלך אל הקורונה, שרק לא מזמן סיימנו אותה

דורון רז:  בתקופת הקורונה משרד הבריאות אסר על בני משפחה להגיע אל הקשישים הביתה, המטפלות שלנו, הן היחידות שהגיעו אליהם ופוקדות את ביתם

דורון רז:  במקרים בהם קשישים פחדו שאפילו המטפלת תיכנס אליהם, אז המטפלת בישלה בבית שלה אוכל והביאה להם אוכל הביתה

דורון רז:   בסך הכול, כולם מבינים שמטפלת שעובדת אצל קשיש לאורך זמן, גם נרקמים בניהם יחסים, קשרים אישיים שהם מעבר לעבודה, והקשיש הוא יקר לה

דורון רז:  זה בני אדם

דורון רז:  אז התשובה לשאלתך היא כן

דורון רז:  המטפלות מתקשרות

דורון רז:  אני יכול לתת לך דוגמה מאצלי, משולחן הסדר שלי, שכל שנה מתארחים אצלי קשישים עריריים שאין להם איפה להיות ואני מצפה מאחרים שיעשו את אותו הדבר

אברהם בצלאל: תודה רבה

אברהם בצלאל:  יוסף אוקנין, בבקשה

יוסף אוקנין: שלום, תודה רבה

יוסף אוקנין:  אני יוסי אוקנין, נציג עיריית טבריה וגם ׳איחוד הצלה׳

יוסף אוקנין:  אנחנו לפני שנה בערך נתקלנו בכמה מקרים של עריריים שנפטרו בבתיהם

יוסף אוקנין:  הייתי אז דירקטור בתאגיד המים העירוני – מי רקת, ובזמן הקורונה היה לנו פרויקט שנקרא ׳מים חיים ובמסגרתו, מי שזיהו אצלו דרך השעון הדיגיטלי, יתר או חוסר של שימוש במים, נשלחה הודעה אליו ולבני משפחתו, וכמו שאמר אדוני המכובד, בגלל הקורונה הם לא יכלו להגיע וזו הייתה בעיה

יוסף אוקנין:       אז אני משמש באחד מכובעיי כמנהל אזור, ראש סניף ב-׳איחוד הצלה׳ יש לי כמאה מתנדבים

יוסף אוקנין:  ועלה לי רעיון בשיתוף עם העירייה ועם משרד הרווחה

יוסף אוקנין:  משרד הרווחה העביר לי קובץ של אנשים בסיכון, כמובן שהם נשאלו אם הם מסכימים לתהליך, קובץ ה- Excel עבר לתאגיד המים, למי רקת, והשם שתלו אותו בתוך המערכות שלהם, וברגע שהיה יתר או חוסר שימוש, נשלח SMS אוטומטית, זה אצלי פה בטלפון ואני יכול להראות למי שרוצה

יוסף אוקנין:       זה התחיל בסוף דצמבר, ואנחנו בעצם שולחים מתנדב לקשיש הזה, כמובן לפני כן מתקשרים אליו ולבני המשפחה, כדי לוודא שהוא לא פשוט בנסיעה או משהו כזה, ואם לא, אז הוא מגיע לכתובת, דופק בדלת ושואל את השכנים, ורק במצב קיצון, אנחנו מפעילים את כב״ה, שמגיעים ופותחים את הדלת

יוסף אוקנין:  אני רק רוצה לציין, שעד היום קיבלנו בערך 70 מקרים אמיתיים וקונקרטיים, מתוך מאות שהיו, לא סרק אבל לא מצבים מסכני חיים

יוסף אוקנין:  ופעמיים שבהם הצלנו חיים

יוסף אוקנין:       גברת אחת שבשיא החורף מעדה במטבח, היא הייתה ממש לפני היפו תרמיה והגענו אליה ממש בדקה ה-90 וכך הצלחנו להציל אותה

יוסף אוקנין:  מקרה נוסף הוא של אדם בן 90 נדמה לי, שמעד במקלחת ושבר את האגן והגענו אליו בזמן

יוסף אוקנין:  לדעתי שניהם לא היו אמורים להיות איתנו היום

יוסף אוקנין:       זה פרויקט שהוא התנדבותי, ונכון שדברים כאלה, כמו שאמר אדוני, צריכים להיות מעוגנים בחוק ולא לפעול רק על ידי מתנדבים, שיכולים לסייע

יוסף אוקנין:  הרעיון של החיישנים נשמע מצוין

יוסף אוקנין:  אבל כרגע, עם מה שיש לנו לעבוד בנתונים שלנו, אנחנו מריצים את הפרויקט הזה בעיר וזה מאוד מבורך

אברהם בצלאל: תודה יוסי

דב ויסנשטרן: ברשותך אדוני היושב ראש, אני רק חושב, אם הוא הביא כדוגמה על המים בטבריה, מה היה קורה אם היו מתכללים בפנים גם את החשמל ואת כל המערכות האפשריות למקום אחד? על זה אני מדבר

דב ויסנשטרן:  כי אם נעשה את זה אנחנו נוכל להציל המון חיים

אברהם בצלאל: תודה

אברהם בצלאל:  דוד חזיזה

דוד חזיזה: בתור מתנדב באיחוד הצלה אין לי מי להוסיף

אברהם בצלאל: שנייה, סליחה, יש פה טעות ואנחנו פשוט בלחץ של זמן

דוד חזיזה: אין בעיה

אברהם בצלאל: גל שחם, בבקשה

גל שחם: גל שחר, משרד הרווחה והביטחון החברתי, מנהל לאזרחים ותיקים

גל שחם:  אני רוצה, עוד לפני שאני מתייחס למה נעשה, קצת לדבר על המיפוי ולהמשיך את הדברים שדובי העלה

גל שחם:  אנחנו גם ניסינו לקבל נתונים מהמשטרה ולצערי למשטרה אין פילוח של נתונים לגבי מקרי מוות בבית

גל שחם:  לא יודעים מה הסיבות, מהם הגילאים, לא יודעים אם מדובר בקשישים עריריים או לא

גל שחם:       ניסינו באמת לקבל נתונים כדי לנסות לעשות את השותפויות האלה שאנחנו עושים טוב, כמו שגם זק״א הזכירו, שהם שותפים נהדרים

גל שחם:  מי שבעצם נותן את השירות בשטח אלו הרשויות המקומיות, שכמו במקרה של טבריה, אנחנו שומעים שמי שנמצא בשטח הוא זה שבעצם יוצר את הקשר ובודק האם מישהו מגיב או לא מגיב

גל שחם:       אז קודם כל נושא המיפוי, הוא נורא-נורא חשוב

גל שחם:  ובגלל שאין שום גורם שעושה מיפוי אז נורא קשה לעקוב

גל שחם:  וכמו שאנחנו אומרים, כשקורים מקרים, אנחנו יודעים עליהם, אבל אין אפילו התייחסות או הבנה גם לגבי מקרים שלא הגיעו למצב הזה, כי הם בכלל נמצאים בכל מיני מערכות ושירותים - - -      

אברהם בצלאל: גל, אני רוצה לשאול שאלה, על פי הנתונים שנאמרו כאן מאיגוד נותני השירות, יש 300 אלף קשישים זכאי חוק הסיעוד, יש לכם את הרשימות האלו במשרד הרווחה?     

דורון רז: סליחה, אם אני יכול להוסיף משהו, יש ניטור

דורון רז:  אנחנו, נותני השירותים, החברות והעמותות שיתפנו פעולה

דורון רז:  יש טבלאות Excel בהן הגדרנו כל קשיש שנמצא בבית, זה למטרת מצב חירום, כמו מלחמה או רעידת אדמה, אבל יש כבר את הנתונים מפולחים של הקשישים האלה על דוחות Excel, אנחנו מעדכנים בהן שינויים מידי תקופה, אם למשל האדם עבר דירה או אם התדרדר מצבו

דורון רז:  מטרת הדוחות האלה זה לאפשר למערכת דרכנו ודרך גופים אחרים, לדעת מה לעשות עם כל אחד במקרי חירום

דורון רז:  אם יש מישהו שצריך פינוי, אז כתוב אפילו מה הוא צריך בשביל פינוי ולאן הוא צריך להתפנות

אברהם בצלאל: גל, יש לך את הנתונים?     

דורון רז: בטח, בוודאי, אלה נתונים שנמצאים ברשויות

גל שחם: אני רק רוצה להגיד, שמאז הרפורמה שקרתה בחוק הסיעוד, אז חוק הסיעוד כבר לא מופעל על ידי הרווחה

גל שחם:  לכן לא כולם מוכרים

גל שחם:  מי שמוכר, אז יש באמת את הציון הזה למה לעשות בעת צורך בפינוי למשל או באיזה שהן התערבויות

גל שחם:  הבעיה היא שלא כולם מוכרים

גל שחם:  ולא כל מי שמוכר בביטוח לאומי כמי שיש לו חוק סיעוד, מוכר גם על ידי הרשויות - - -      

דורון רז: סליחה, אנחנו עשינו את זה מול המל״ל

אברהם בצלאל: אני רוצה לבין דבר אחד, אתה אומר שבביטוח הלאומי יש את הנתונים, אז מה אנחנו כל אחד פה נמצא במדינה אחרת וברשות אחרת? אני לא מצליח להבין את זה

גל שחם: הם לא מעבירים

אברהם בצלאל: מה, זה חיסיון שאי אפשר להעביר אותו ממשרד למשרד?      

דב ויסנשטרן: חוק צנעת הפרט

דב ויסנשטרן:  זה יותר קל

דב ויסנשטרן:  מתוך מיליון ו-200 קשישים מבוגרים, אחרי גיל גמלאות שנמצאים במדינת ישראל, כ-800 אלף נמצאים תחת הרווחה, ועוד 500 אלף בשנים האחרונות שנמצאים תחת המשרד לשוויון חברתי, שמאז הקורונה נותנים להם שירותי קהילה מאוד יפים

דב ויסנשטרן:  אם הם צריכים למשל שמישהו ילך לטייל עם הכלב, הם יודעים לפנות אלינו וגם לעוד עמותות, ל- ׳איחוד הצלה׳ למשל, ששולחים מתנדב

דב ויסנשטרן:      אלה החיים שאנחנו מכירים אותם, יודעים אותם ומטפלים בהם

דב ויסנשטרן:  כשאני מדבר על הבעיה של הרקבונות, שעל זה אנחנו מדברים, גם את אלה הם מוכרים

דב ויסנשטרן:  כמו שאדוני דיבר, מתי מצאו אותה? בדיוק בנקודת הזמן שבה לא היה את החוק שמאפשר את מה שהוא מאפשר

דב ויסנשטרן:  ביום חמישי המטפלת עזבה וביום ראשון גילו אותה במצב בו גילו אותה

אברהם בצלאל: אבל אם יש את הנתונים האלה, אז למה המשרד - - -      

דב ויסנשטרן: אין את הנתונים האלה

דב ויסנשטרן:  יש את חוק צנעת הפרט

דב ויסנשטרן:  כשאנחנו גייסנו בזמנו 82 אלף איש ממדינת ישראל - - -      

יונתן מישרקי: דובי, אל תסביר את משרדי הממשלה

יונתן מישרקי:  אתה מסביר עכשיו למה לא ולמה כן, רבותיי, שואלים פה שאלה פשוטה

יונתן מישרקי:  יש פה כמה גופים וכל אחד מהם מעלה פתרון

יונתן מישרקי:  אנחנו רוצים לשאול האם למדינת ישראל יש בסיס, מרכז מידע, שמרכז את כל התוכן שנחוץ לגבי הקשישים הללו על מנת להגיע אליהם בעת הצורך ולתת להם פתרוןOnline 

גל שחם: אני רוצה לשתף על פרויקט מדהים שכן נעשה בשיתוף של משרדי הממשלה עצמם ובשיתוף של אלקה, ג׳וינט ואשל

גל שחם:  בעצם ביחד עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כרגע נמצאים במצב שבו עוברים לפיילוט, בו ינסו את זה ממש ברשויות

גל שחם:  פיילוט שבא לזהות באמצעות אלגוריתמים, אנשים שהם בסיכון להיות במצבי סיכון בעקבות הבדידות שהם חווים, בעקבות היעדר מערכות ובעקבות זה שלא מגיעים אליהם

גל שחם:  כי כמו שאמרתי, שוב, מי שמוכר מוכר

גל שחם:  אתה לא יכול להכיר את כולם, לא כולם יכולים להיות מוכרים לך

יונתן מישרקי: מהם לוחות הזמנים? מתי הפיילוט הזה יוצא לדרך ותוך כמה זמן הוא מכנסה את כל הארץ?      

גל שחם: הפיילוט עכשיו מתחיל בירושלים, בשבוע שעבר, אחרי התהליך שעשינו על מנת לבנות את הכלי, הולכים לראות את התיקוף של הכלי, אם בכלל אפשר להפיץ אותו, ואני מאמין שבמהלך - - -      

יונתן מישרקי: מה עם אותם קשישים בינתיים? בזמן שנחכה לפיילוט

גל שחם: אותם קשישים, בינתיים אנחנו נראה מה קורה איתם באופן שוטף

יונתן מישרקי: אני באמת רוצה להבין, עד שנחכה לפיילוט שמתחיל כרגע בירושלים ועד שיגיע לעוד הרים, מה קורה עם אותם קשישים? יש פה כל כך הרבה רעיונות יפים ויצירתיים

יונתן מישרקי:  בואו נקים בסיס מידע אחד שמתכלל בפנים את החשמל, את המים ואת כל המערכות הרלוונטיות, דפיקה בדלת, נוהל שכן, אני לא יודע מה

אברהם בצלאל: גם שהקשישים עצמם יחתמו מראש על מסמך שמאפשר להעביר את מקורות המידע האלה

גל שחם: אני רק התחלתי להציג, אתה שואל מה נעשה בינתיים, אז נעשים בינתיים לא מעט דברים

גל שחם:  חלק מהדברים שנעשים, מעבר לנושא של הגורמים שמצמצמים

גל שחם:  כמו מרכזי יום, מועדוני מופת, קהילות תומכות שנותנות מענה

יונתן מישרקי: זה לא נותן מענה, עובדה שאנשים מוצאים את עצמם ככה

גל שחם: לא, א׳- זה נותן מענה

גל שחם:  אתה לא יודע כמה אנשים שמשתמשים בשירותים האלה, היו יכולים להיכנס לסטטיסטיקה הזאת

גל שחם:  אבל אני רוצה לשתף על עוד משהו שכן נותן התייחסות נוספת לנקודה הזאת

גל שחם:  משרד הרווחה והביטחון החברתי, יחד עם ג׳וינט אשל, מקדמים מהלך של שייכות חברתית

גל שחם:       המטרה שלו היא לתת מענה לאזרחים ותיקים שמנותקים חברתית, או שנמצאים בסיכון לניתוק חברתי

גל שחם:  דוגמה לזה היא הזקנים העריריים שעליהם אנחנו מדברים עכשיו

גל שחם:  במסגרת המהלך הזה, אנחנו מדברים על העברת תקציב להעסקת רכזי שייכות, במחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות, שיעזרו באיתור האנשים האלה, ביצירה של קשר - - -      

יונתן מישרקי: רכז אחד בכל עיר? אחד שייתן מענה לכמה? ל-3,000 קשישים? ל-4,000?     

גל שחם: שנייה

גל שחם:  אני קודם כל אומר שאנחנו מדברים על תפיסה

גל שחם:  התפיסה הזאת באה להיות מוטמעת אצל כל העובדים ברווחה

גל שחם:  זה לא רק לאדם שיהיה בתפקיד הזה

גל שחם:  כל המענים שניתנים במסגרת הרווחה הם מענים כוללים

גל שחם:  שוב, אנחנו גם צריכים לזכור - - -      

יונתן מישרקי: אני יכול לומר לך את האמת?     

גל שחם: כן

יונתן מישרקי: אני לא אשן רגוע בלילה עם הנתונים האלה שאתה נותן לי ואני אגיד לך גם למה

יונתן מישרקי:  בסופו של דבר אנחנו באמת ערים למציאות קשה מאוד של אנשים שאנחנו חבים להם את חיינו

יונתן מישרקי:  האנשים האלה נמצאים בכזה מצב נורא, אנחנו מוצאים אותם, לא עלינו, במצב של ריקבון

יונתן מישרקי:  אתה מספר באופן מאוד יפה על כל מיני שיתופי פעולה שאתם עושים, שזה באמת יפה

יונתן מישרקי:      אבל בסוף,Data אחת, נתונים, עם אפשרות גישה יומיומית על בסיס חשמל, מים או דפיקה בדלת, האם קיים או לא קיים? ואם לא קיים, למה לא מקיימים דבר כזה? האם אין תוכנית למשרדי הממשלה לעבוד באיזה שהוא שיתוף פעולה עם אותם ארגונים חברתיים גדולים כדי ליצור איזה שהוא מכנה משותף? אני אומר לך בכנות, התשובות שלך לא מספקות אותי ואני לא אשן עם זה ברוגע

גל שחם: חבר הכנסת יוני, אני קודם כל רק משתף על מה שנעשה כרגע

גל שחם:  אני חושב שהתפקיד של הוועדה הזו זה באמת להביא את זה לרמה יותר גבוה ובאמת לייצר את השיתופים, זו גם החשיבות שלה

גל שחם:  ואיפה שיש לנו חסמים חוקתיים כמו בנושאים של העברת מידע מגוף לגוף, שמירת סודיות

אברהם בצלאל: כן, אבל היום אפילו כל מי שרוצה הנחה בארנונה לדוגמה יכול לחתום על טופס של ויתור סודיות, כך גם במקרה של הקשישים האלה, יכולים להחתים אותם על טופס שיאפשר לבצע את העברת המידע

גל שחם: בהקשר של מי שרוצה שיתוף פעולה אנחנו נמצאים במקום טוב

גל שחם:  אבל אנחנו מדברים על כל האוכלוסייה הזו שלא משתפת פעולה

גל שחם:  לפחות חצי מהנתונים שהיו לנו מהמשטרה, בכלל לא מתייחסים אליהם כאל אזרחים ותיקים, אלא כאל צעירים בעלי הפרעות שלא רוצים קשר עם אף גורם ממסדי

גל שחם:  אנחנו צריכים לזכור את זה

גל שחם:       זה לא אוטומטי

גל שחם:  כשאנחנו מגיעים למצב שמישהו משתף פעולה ונותן את האפשרות לתת לו את המענה, אז אנחנו במקום טוב

גל שחם:  בהקשר הזה, אני רוצה לספר על שיתוף פעולה עם ׳יד שרה׳ ביחד עם המנהל לאזרחים ותיקים, בפרויקט שעסק בחיישני נפילה ולחצני מצוקה ובמסגרתו הותקנו מעל 15 אלף לחצנים בבתים של קשישים

גל שחם:  לצערי, אני לא יודע אם הפרויקט הזה ימשיך, בגלל - - -      

יונתן מישרקי: בתקצוב של מי?     

גל שחם: אנחנו לא שווין חברתי אנחנו רווחה וביטחון חברתי, ביחד עם ׳יד שרה׳

גל שחם:  שוב, אני לא יודע לעוד כמה זמן זה יחזיק מעמד, בגלל היעדר תקצוב

גל שחם:  זו סוגיה שמופנית גם לפה, לפורום הזה

אברהם בצלאל: תודה רבה גל

אברהם בצלאל:  נעמי קרן מאשל-ג׳וינט, בבקשה

דני קורן: אני רוצה להמשיך את מה שגל אמר, לגבי מהלך השייכות

דני קורן:  אנחנו יצאנו בסקר כדי לראות מי הם האנשים שבסיכון, המנותקים חברתית

דני קורן:  אחוז מאוד גבוה מהם הוא של יוצאי ברית המועצות, זה מפתיע, נכון? עריריים, כאלה שאין להם ילדים בכלל, או שיש להם ילדים שלא חיים בארץ

דני קורן:  הם גם מוגבלים ובמצב כלכלי קשה

דני קורן:  שזה בערך מעל 20% מהזקנים, שנמצאים מתחת לקו העוני

דני קורן:  בנוסף לזה, אנחנו מתחילים מהלך בימים אלה, שבו אנחנו יוצאים ל-21 שכונות ובעצם עושים שם מיפוי של כל הזקנים

דני קורן:       כי חלק מהזקנים מוכרים לרווחה אבל גם הרבה מאוד לא

דני קורן:  אני רוצה לציין שזה נעשה בשיתוף עם משרד הרווחה

דני קורן:  כשאנחנו יוצאים למיפוי, זה יהיה גם באמצעות השירותים הניתנים, באמצעות בתי הכנסת וגם מדלת לדלת

דני קורן:  אנחנו נעבור ונלמד מתוך זה איך אפשר להפיץ את זה אחר בכל רחבי הארץ, נלמד מה היא הדרך הכי טובה למפות את אותם זקנים שנמצאים בסיכון

קריאה: זה הפיילוט שהוא דיבר עליו מקודם?     

דני קורן: זה הפיילוט שדיברת עליו?      

גל שחם: על מהלך השייכות? לא

גל שחם:  יש הרבה פרויקטים, אני קיצרתי

דני קורן: הוא קיצר ואני ממשיכה אותו

דני קורן:  זה פרויקט שנקרא ׳רשת מקומית׳

יונתן מישרקי: רק תדמיין איזו תוצאה היינו מקבלים אם כל הפרויקטים האלה היו נכנסים תחת גג אחד, כמה היינו מונעים

אברהם בצלאל: ואיפה החלק של הרשות המקומית בסופו של דבר?     

דני קורן: פרויקט ה-׳רשת מקומית׳ הוא ביחד עם הרשות המקומית

דני קורן:  נבחרו 21 שכונות בתוך 21 רשויות, שמשם אנחנו נתחיל את המיפוי

דני קורן:  זה בעצם סוג של איזה שהוא פיילוט שמתוכו אנחנו נלמד איך לעשות את זה בכל רחבי הארץ, למפות את זה ולהקים איזה שהוא מאגר של כל אותם אלה שהם בסיכון, כמו שציינתי קודם

דני קורן:  בנוסף לזה, יש את ׳קהילות תומכות׳, שנותנות היום שירות למעל ל-80 אלף זקנים, כשלכל קהילה כזאת יש אב או אם קהילה שנמצאים עם הזקנים בקשר רצוף ומקבלים מהם שירותים

דני קורן:       כך שיש לנו גם יד על הדופק אצלם

דני קורן:  כמו כן, אנחנו נכנסים עכשיו גם אל הנושא של מרותקי בית, שזה גם חלק מהעניין הזה

דני קורן:  אנחנו לומדים את הנושא הזה, מה זה מרותק בית? מי הוא מרותק בית? כי יש כל מיני הגדרות שונות למרותקי בית

דני קורן:  ויש תוכנית אחת שנקראת ׳סלב׳ שמיועדת לניצולי שואה, ואנחנו רוצים להרחיב אותה עכשיו בכל הארץ, ששם זה בעצם שירות שהוא למרותקי בית שהם ניצולי שואה

אברהם בצלאל: תראי, אתם בונים הרבה מאוד תוכניות וזה טוב מאוד וזה חשוב מאוד

אברהם בצלאל:  אבל בסוף, אנחנו התכנסנו לוועדה פה על נושא אחד, והוא לדאוג שהקשישים יישארו בחיים, להציל את חייהם ולא להגיע למצב שבו נמצא אותם מתים במצב של ריקבון

אברהם בצלאל:  ואני אומר פה דבר אחד, תוכניות הן דבר חשוב מאוד, בסדר? כמו מה שאתם עושים ב-21 שכונות, שזה חשוב מאוד, אבל בסוף אנחנו צריכים תחת קורת גג אחת, למצוא דרך להושיב את כלל המשרדים- משרד הרווחה, עם המשרד לשוויון חברתי, עם משרד הפנים, עם משרד הבריאות ועם הרשויות

אברהם בצלאל:  משרד הבריאות נמצאת פה, תכף נראה אם היא רוצה להוסיף כמה מילים

גל שחם: אבל תרשה לי רק לדייק אותך, אתה אומר שאנחנו צריכים למנוע את זה שהם ימותו וזה לא בידיים שלנו

גל שחם:  אנשים ימותו וגם ימותו בבית לצערי, כי זה קורה

גל שחם:  העניין הוא לאתר אותם

גל שחם:  א׳: להשיג את העזרה לפני ממי שצריך, שזה מאוד-מאוד חשוב, כדי שלא יישאר בבית

אברהם בצלאל: אבל שמענו פה על מקרים מהתקופה האחרונה, בהם הצליחו להציל חיים ועל זה אנחנו מדברים

אברהם בצלאל:  וגם להביא לכך שימצאו אותם מיד אחר כך ולא שבוע או שבועיים אחרי זה

אברהם בצלאל:  אבל גם ההצלת חיים עצמה, ממה שאני שומע, ויש הרבה ארגונים טובים, את דובי, את ׳יד שרה׳, ארגונים חשובים מאוד שעושים עבודת קודש

אברהם בצלאל:  ואני מבין שגם במשרד לשוויון חברתי ובמשרדים שלכם עושים הרבה מאוד דברים טובים, אבל בסוף היום, אם לא נאגד את הכול תחת קורת גג אחת אז אנחנו מפספסים

אברהם בצלאל:  אז בשנה זה 170 ומשהו אנשים, כל נפש אחת היא עולם ומלואו

יונתן מישרקי: וגם כמה אלפים שסובלים, זה מעבר למוות

יונתן מישרקי:  יש אנשים שסובלים וצריך לעזור להם

אברהם בצלאל: טוב, אני מתנצל אבל אנחנו צריכים לסיים

דורון רז: אני רוצה להעיר הערה, אפשר?     

אברהם בצלאל: אבל יש לנו עוד שלושה אנשים שמחכים ב- ZOOM

דורון רז: אבל זה פרקטי

אברהם בצלאל: אוקיי

דורון רז: אנחנו אחרי הקורונה עבדנו מול המל״ל, ושם יש נתונים של קשישים

דורון רז:  מתוך ה-310 אלף קשישים, שהם הפוטנציאל הגדול למקרים האלה, יש מיפוי של כל הקשישים, עם הצרכים שלהם, המיקום שלהם והקשיים שלהם, ואפשר להשתמש בזה

אברהם בצלאל: אוקיי, דורון אנחנו כבר שמענו את הדברים האלה ואנחנו נראה איך אפשר לאגם את זה עם המשרדים עצמם

אברהם בצלאל:  אני כן רוצה מהשלטון המקומי, אם אפשר להעלות בזום את - - - טוב, אני מתנצל בפני שלושת האנשים, השלטון המקומי בעיריית חיפה, השלטון המקומי בעיריית יוקנעם והביטוח הלאומי שנמצאים איתנו ב- ZOOM, פשוט האחראית על ה- ZOOM יצאה שניה, אז אני מתנצל

אברהם בצלאל:  אני מאמין שאתם רוצים להגיד דברים חשובים

דבורה ביטון: אדוני היו״ר, היא אמרה שהיא תחזור תכף

אברהם בצלאל: היות ואנחנו חייבים לסיים עם הדיון הזה, כי בעוד דקה או שתיים מתחיל לנו דיון נוסף, אז אני רוצה לסכם את הדיון הזה, אבל יהיה דיון המשך כך שאני מאמין שבעזרת ה׳ הם יוכלו לעלות בדיון הבא

אברהם בצלאל:  אני כן מבקש, דבר ראשון, תוכנית עבודה של משרדי הממשלה, שוויון חברתי, הרווחה, הבריאות והפנים, לתוכנית

אברהם בצלאל:  הרשויות הן בסוף הזרוע הארוכה והמבצעת של מדינת ישראל

יונתן מישרקי: ברשותך, בהובלת משרד הרווחה

יונתן מישרקי:  אני חושב שזה הדבר שהכי נכון לעשות

יונתן מישרקי:  שזו תהיה תוכנית עבודה סדורה בהובלת משרד הרווחה שתכלול את כל המשרדים האלה

יונתן מישרקי:  כדי גם להגיע להצלת חיים וגם לתת להם את הזכות שמגיעה להם למות בכבוד

דב ויסנשטרן: אני מבקש לשאול את שאלת מיליון הדולר, אם בסוף זה רווחה או לא? כי בסוף יש הרבה מאוד קשישים שהם לבד, שהם לא תחת הרווחה

גל שחם: אבל אתה טועה

גל שחם:  הסתכלות הרווחה היום היא הרבה יותר רחבה

גל שחם:  והייתה החלטת ממשלה בנושא של הזדקנות מיטבית, החלטה 127, שדיברה על השותפות של כל משרדי הממשלה כדי לצעוד אל עתיד של זקנה יותר טובה

גל שחם:  ואנחנו מתייחסים לא רק לאוכלוסייה שהייתה בעבר

אברהם בצלאל: אני מבקש להכניס אל התוכנית הזאת גם את השירות הלאומי והשירות האזרחי, ׳הקש בדלת׳

אברהם בצלאל:  בסוף, האנשים האלה שנמצאים, ובחלק מהשירות שלהם הם נמצאים במקומות חברתיים כאלה ואחרים, בעניינים קהילתיים, בעיריות, בבתי חולים ובעוד הרבה מאוד מקומות

אברהם בצלאל:  אני חושב שהדיון הזה הוא דיון חשוב ואני מבקש שיהיה דיון המשך

אברהם בצלאל:  בעוד חודש

אברהם בצלאל:  להביא מבחינתכם תוכנית עבודה מסודרת לקורת גג אחת עבור כל המשרדים הרלוונטיים

אברהם בצלאל:  שנוכל לדעת את מצבו של כל קשיש, בין אם הוא בודד ובין אם לא ולמצוא את הדרך שלפחות יהיה אדם שפעם אחת ביום יהיה אתו בקשר

אברהם בצלאל:  למצוא את הדרך, אם זה המט"ב או המט"בית שנמצאת אתו, שיתקשרו אליו כל יום

אברהם בצלאל:  החיישנים הם דבר חשוב אבל הם מתייחסים לפתרון בתוכנית ארוכת טווח, אני רוצה קודם כל למצוא תוכנית עם פתרונות מידיים, תוכנית שבה נהיה בני אדם

אברהם בצלאל:  כשנצליח להיות בני אדם נשיג עוד דברים, אבל אני קודם רוצה שיהיה אדם מול אדם בסיפור הזה, ואני חושב שאפשר לעשות את זה, עשינו את הדיון הזה כי השינוי הוא אפשרי

אברהם בצלאל:      אני מבקש ממנהלת הוועדה לקיים דיון נוסף בנושא הזה בעוד חודש או חודש וחצי, אני מודה ליוזמי הדיון, תודה לכל מי שהגיע ואני שוב מתנצל בפני מי שהיה ב- ZOOM ולא הצלחנו להעלות, אני מקווה שנשמע אתכם בדיון הבא

אברהם בצלאל:  תודה רבה לכולם, אני נועל את הדיון