הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 12, 2023-03-14 00:00

מיכאל ביטון: 	שלום לכולם, אנחנו ממשיכים בסדרת דיונים בסוגיית הדיור הציבורי בוועדה לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל

מיכאל ביטון:  היום אנחנו מתמקדים בנגב ובגליל

מיכאל ביטון:  אנחנו שומעים פה תינוקת, זה בסדר, אליה קוראים לה? אליה

מיכאל ביטון:  אני אספר לכם סיפור על בכי של תינוקת

מיכאל ביטון:  פעם היה אדמו"ר סבא, שהנכד שלו למד תורה לידו, זה סיפור שהרב עמיטל זכרונו לברכה היה מספר

מיכאל ביטון:  ולנכד היה תינוק, הסבא לומד תורה בחדר הזה, בחדר ליד התינוק הנכד לומד תודה ובחדר הבא התינוק, והתינוק בוכה

מיכאל ביטון:  הסבא האדמו"ר קם הולך מרגיע את התינוק ועוצר ליד הנכד שלו ואומר לו, מי שלא שומע בכי של תינוק כשהוא לומד תורה, התורה שלו לא שווה הרבה, צריך לדעת לשמוע בכיו של תינוק

מיכאל ביטון:  זה מהרב עמיטל

מיכל צדוק שטרנברג: אדוני יושב הראש, אני מייצגת את חברת עמידר

מיכאל ביטון: את לא יכולה לייצג, את משרד השיכון

מיכל צדוק שטרנברג: הם עובדים אצלנו

מיכאל ביטון: גם אתם עובדים אצלנו

מיכל צדוק שטרנברג: נכון

מיכאל ביטון:  אני זימנתי את החברות המשכנות, הוועדה קובעת מי יגיע לכאן, ומנכל עמידר אמר שמסיבות אישיות הוא לא יכול, אבל יש לו סמנכ"לים ויש לו דירקטוריון ויש לו מנהלי מחוזות, וכל מנהל מחוז כזה וכל סמנכ"ל מקבל משכורות יפות של עשרות אלפי שקלים בחודש

מיכאל ביטון:  משרד השיכון, אם הייתם מייצגים את עמידר אז גם הייתם לוקחים אחריות על המחדלים שלהם

מיכאל ביטון:  יש לכם חוזה מול עמידר

מיכאל ביטון:  איך את יכולה לייצג את עמידר אם זאת שחותמת חוזה מולם על תנאי שירות והם לא עומדים בתנאים? אז את מייצגת את חוסר התפקוד שלהם?     

מיכל צדוק שטרנברג: גם

מיכאל ביטון: לא, את צריכה לדאוג שהם יתפקדו, לא לייצג אותם

מיכאל ביטון:  את צריכה לא לייצג אותם כי בחוזה כתוב שהם היו צריכים לשפץ בתים בזמן, ולעשות סטנדרט שירות בזמן ולעשות גינות בכל בלוק

מיכאל ביטון:  אני הולך לעשות תביעה ייצוגית נגד משרד השיכון ונגד חברת עמידר, רב שנתית, על כל המחדלים והחזר כספי על כל דבר שהם לא טיפלו בו בשבע השנים האחרונות

מיכאל ביטון:  אנחנו עוד לא התחלנו דיון, רצינו להתחיל אותו בטוב עם עמידר לשאול אותם כמה שאלות, אבל הם לא פה

מיכאל ביטון:      עמיגור המנכל התנצל והוא יעלה בזום, וזו תקלה של הכנסת, אישרתי לו לעלות בזום

מיכאל ביטון:  זו תקלה שלנו אבל הוא בא, קראנו לו והוא בא

מיכאל ביטון:  לעמיגור יש אולי 11,000-14,000 בתים

מיכאל ביטון:  לעמידר יש קרוב ל-40,000

מיכאל ביטון:  הריקבון הזה הוא אינסופי, המחדל הזה הוא אינסופי, צריכה לקום וועדת חקירה ממשלתית על מה שקורה בעמידר

מיכאל ביטון:  אנשים צריכים להחזיר כסף, ראש עיר שמשתמש בתקציב לא ראוי יש לו חובה אישית לשלם את הכסף בחזרה למדינה

מיכאל ביטון:  אנחנו נתבע את ראשי עמידר תביעה אישית, כספית

מיכאל ביטון:  אנחנו לא נוותר להם

מיכאל ביטון:  מי שחושב שהוא יתעלם מהכנסת לא יודע עם מי הוא מתעסק

מיכאל ביטון:  וחבל מאוד

מיכאל ביטון:       משרד השיכון אנחנו רוצים לשאול אותכם את השאלות הבאות

מיכאל ביטון:  מה מתוך הדיור הציבורי והדיור המוגן בישראל מתקיים בנגב ובגליל, באיזה היקפים? האם יש מאפיינים למצב של הדירות בנגב ובגליל ביחס למרכז, גם בזמינות גם בתחזוקה? האם יש פערים בין נגב וגליל למרכז הארץ? אנחנו שומעים שיש דירות פנויות באופקים, למשל

מיכאל ביטון:  שומעים שיש 100 בתים מאנשים שהולכים לשטח ומצלמים לנו, 100 בתים ריקים בבאר שבע, ובדו"ח של זכאים וממתינים כתוב לי שבבאר שבע 216 איש ממתינים לדיור ציבורי

מיכאל ביטון:  ומישהו הלך וצילם לי 100 דירות, בתים ריקים בבאר שבע

מיכאל ביטון:  האם אתם יכולים לתת לנו תמונת מצב על השאלות האלו?     

מיכל צדוק שטרנברג: בשמחה

מיכאל ביטון: מאוד ספציפי, לא סקירה כללית

מיכל צדוק שטרנברג: קוראים לי מיכל ש

מיכל צדוק שטרנברג:  צדוק אני סגנית ראש אגף בכיר נכסים וחברות, זה אגף שאמון על המלאי בתוך משרד השיכון

מיכל צדוק שטרנברג:  אנחנו כמובן מברכים על כל דיון שנוגע בדיור הציבורי ושמחים תמיד שהוא מקצועי והגון

מיכל צדוק שטרנברג:  אז ככה, בנגב ובגליל יש לנו כמות מאוד גדולה של דירות ואכן יש דירות פנויות, צריך להגיד, המלאי שלנו הוא דבר דינאמי - - -     

מיכאל ביטון: סליחה שאני עוצר אותך, אמל אני מבקש מיושב ראש הכנסת להוציא צו איסור כניסה לכנסת למנכל עמידר ולכל הדירקטורים

מיכאל ביטון:  רוצים לאכוף את זה

מיכאל ביטון:  אם הם לא רצו לבוא לפה הם לא יתקרבו לכאן, אנחנו נגיע אליהם דרך בתי משפט

מיכאל ביטון:  הם עוד יתחננו להגיע לכנסת

מיכאל ביטון:  אבל אני רוצה מכתב ליושב ראש הכנסת, בזיון הכנסת על ידי חברה ממשלתית, ביטול כל אישורי הכניסה של כל הנהלת עמידר והדירקטוריון

מיכאל ביטון:  זה דבר שנטפל בו

מיכאל ביטון:  סליחה, תמשיכי

מיכל צדוק שטרנברג: יש לנו כמות מאוד גדולה של יחידות דיור הן בנגב והן בגליל, 9,900 בדרום ו8,118 בצפון, זו כמות מאוד גדולה

מיכל צדוק שטרנברג:  אכן יש באזורים מסוימים דירות פנויות, צריך להגיד שהמלאי שלנו הוא דבר דינאמי, זאת אומרת שכל הזמן דירות מתפנות דירות מתאכלסות, זה משהו שהוא זז אז זה לא מאוד חשוב להגיד בדיוק בדיוק כמה דירות יש כרגע בכל אחת מהערים, אבל בהחלט יש דירות רבות פנויות, באופקים כמו שאמרת, בדימונה, בירוחם, בצפון יש גם בקרית שמונה, בית שאן יש דירות רבות פנויות

מיכל צדוק שטרנברג:  ואנחנו נשמח מאוד לאכלס אותן

מיכאל ביטון: כמה פנויות?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יודעת פנויות אחד אחד, זה לא מה שביקשת

מיכאל ביטון: כמה פנויות סך הכל?     

מיכל צדוק שטרנברג: יש עשרות דירות פנויות בערים האלו

מיכאל ביטון: כמה סך הכל? עיר ועוד עיר? עשרות ועוד עשרות?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני יכולה לפתוח את המערכת ולחפש לך

מיכאל ביטון: אז תחפשי לי

מיכל צדוק שטרנברג: זה מפורסם באופן קבוע ותדיר באתר של המשרד

מיכל צדוק שטרנברג:  אפשר לעשות גוגל

מיכאל ביטון: לא לא, אבל אני רוצה דיון ממוקד

מיכאל ביטון:  דירות פנויות - - -     

יסמין פרידמן: סליחה, יש הבדל בדירות הפנויות

יסמין פרידמן:  סליחה שאני רגע רוצה לחדד, יש דירות פנויות שהן פשוט לא רצו לגור להן, שהן פנויות ומוכנות למגורים אבל לא מאוכלסות

יסמין פרידמן:  לעומת זאת, יש דירות פנויות שלא מאכלסים אותן, שהן אטומות בבטון, אז צריך לעשות הפרדה

מיכאל ביטון: או שהן לא ראויות למגורים

יסמין פרידמן: כן, צריך לעשות איזושהי הפרדה באפיון של הדירות

מיכאל ביטון: אז כמה דירות פנויות בנגב ובגליל וכמה במדינה? אם עכשיו אין את הנתון, אנחנו פה בעוד שעה, תענו לי על השאלה כמה דירות פנויות היום, מאיזה סוג, שראויות למגורות ושלא ראויות למגורים? אלו נתונים שתביאו לנו עכשיו, נגב גליל ומרכז הארץ, נתונים

יסמין פרידמן: עם הפרדה מה ראוי ומה לא ראוי

מיכל צדוק שטרנברג: רגע, אני אסביר שניה אחת

מיכל צדוק שטרנברג:  כמו שאמרה חברת הכנסת, יש דירות שהן פנויות ומיועדות לאכלוס

מיכל צדוק שטרנברג:  אני שניה אסביר, דירה שלא משופצת סתם אנחנו לא מבזבזים כסף סתם

מיכל צדוק שטרנברג:  דירה משופצת כאשר אומר דייר זכאי, מעוניין אני בדירה הזאתי, מראים לקבוצה של זכאים את הדירות ומשפצים כאשר בן אדם אומר, אנחנו קוראים לו שריון

מיכל צדוק שטרנברג:  כאשר שהדירה משוריינת היא משופצת בהתאם לצרכים ובהתאם למצב הדירה

מיכל צדוק שטרנברג:  אין דבר כזה דירות משופצות עומדות ריקות קצת

מיכל צדוק שטרנברג:  יש דירות ריקות ראויות למגורים שיושבות ומחכות ובהחלט

מיכאל ביטון: מחכות לשיפוץ?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא, מחכות לדייר שיהיה מעוניין בהן

יסמין פרידמן: לדייר שיגיד אני רוצה ואז משפצים

מיכאל ביטון: אנחנו פה בשעה הקרובה

מיכאל ביטון:  תביאי לי את הנתונים הכללים

מיכאל ביטון:  תעבדי על זה, יש זמן

מיכאל ביטון:  אבל השאלה שלי - - -     

מיכל צדוק שטרנברג: אני יכולה לסיים שניה אחת?     

מיכאל ביטון: כן

מיכל צדוק שטרנברג: חוץ מזה ישנן דירות רבות לצערנו, שעומדות במצב שבו הן אינן עומדות ראויות למגורים

מיכל צדוק שטרנברג:  יש פעמים - - -     

מיכאל ביטון: כמה?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה לא חד חד-ערכי, זה מאות מספרים מה שאתה מבקש ממני

מיכאל ביטון: למה מאות?     

מיכל צדוק שטרנברג: כי כל עיר זה כבר עשרות, בכל עיר כמה פנויות כמה לא ראויות למגורים, כמה צריכות שיפוצים

מיכל צדוק שטרנברג:  זה הרבה מאוד מספרים

מיכאל ביטון: אבל אלו הרבה מאוד מספרים שצריכים להיות לכם בלחיצת כפתור

מיכאל ביטון:  מה, אתם מנהלים חנות מכולת?     

מיכל צדוק שטרנברג: אנחנו לא מנהלים חנות מכולת, והכל זמין

מיכאל ביטון: יש לכם ב CRM בלחיצת כפתור

מיכל צדוק שטרנברג: זה לא בלחיצת כפתור, זה טיפה יותר מסובך מזה, המערכות שלנו יותר מורכבות

מיכאל ביטון: זה שזה מסובך זה מדאיג

מיכל צדוק שטרנברג: זה בסדר, אני - - -     

מיכאל ביטון: לא זה לא בסדר

מיכל צדוק שטרנברג: אפשר לסיים את המשפט פעם אחת?     

מיכאל ביטון: לא, את יכולה לעצור כשאני מדבר איתך

מיכאל ביטון:  זה לא בסדר שאת לא יודעת בלחיצת כפתור כמה דירות פנויות במדינה ובאיזה עיר

מיכאל ביטון:  מה זה הדבר הזה? איזה תירוץ זה הרבה נתונים? אתם מנהלים מכסה מדינה, 50,000 דירות נניח שהשווי הממוצע שלהן 700,000 שקלים או מיליון שקלים בשוק? זה מיליארדים

מיכאל ביטון:  אתם מנהלים 50 מיליארד ואתם לא יודעים איפה נמצא כל נכס, מה מצבו?     

קריאה: לפנות דיירים הם אלופים

מיכאל ביטון: לא, חכה רגע אל תפריע לי

מיכאל ביטון:  אז עוד מעט תביאי לי את הנתונים, וזה לא הרבה נתונים

מיכאל ביטון:  כמה פנויות בארץ בנגב בגליל במרכז? כמה מתוכן ראויות למגורים מיידית כמה לא ראויות? חמש נתונים תעבדו על זה בשעה הקרובה

מיכאל ביטון:  אבל, בבאר שבע מתגלה שיש 100 בתים ריקים

מיכאל ביטון:  ויש 200 ממתינים בבאר שבע לפי דו"חות שלכם

מיכאל ביטון:  איך קורה מצב כזה?     

מיכל צדוק שטרנברג: כפי שהסברתי, יש דירת שהן פנויות והן אינן ראויות למגורים, או שנמצאות בכל מיני תהליכים של רה-תכנון ותהליכים שיפוצים וזה

יסמין פרידמן: אז פה את טועה

יסמין פרידמן:  אני יכולה לומר משהו לגבי זה? אני אסביר בדיוק מה קורה בבאר שבע

מיכאל ביטון: חכי רגע יסמין, אני אתן לך, יהיה לך הרבה זמן

מיכאל ביטון:  תכף

מיכאל ביטון:  מה זה רה תכנון?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה תהליך שבו השטח עובר תהליכי תכנון אחרים יש לנו דירות בהתחדשות עירונית, יש לנו שטחים בהתפתחות של דירות - - -      

מיכאל ביטון: ואז מה קורה בזמן הזה?     

מיכל צדוק שטרנברג: אי אפשר לגור בהם

מיכאל ביטון: למה?     

מיכל צדוק שטרנברג: כי once מכניסים דייר בדיור ציבורי הוא חי שם עד סוף חייו

מיכל צדוק שטרנברג:  אי אפשר להוציא אותו ולהכניס בן אדם לתוך שטח - - -     

מיכאל ביטון: אז מה זה אומר? כמה דירות לא מאוכלסות בגלל רה-תכנון? כמה דירות הן בנות ערובה לתכנון? ותכנון, בישראל לעשות תב"ע, זה יכול לקחת גם 10-15 שנים

מיכל צדוק שטרנברג: כפי שאמרת, אנחנו מנהלים נכסים בעלי ערך, הן במדינה והן בשוק החופשי, ולעיתים צריך לעשות להן פעולות שלוקחות זמן

מיכל צדוק שטרנברג:  כשאנחנו לא משפרים את הדיור ולא משפצים אז מתלוננים על זה, כשאנחנו כן עושים תהליכים לשיפור הדיור - - -     

מיכאל ביטון: אוקיי בואי נתקדם איתך, את עושה תהליך

מיכאל ביטון:  רגע תהיי איתי

מיכאל ביטון:  אז בגילה את עושה רה תכנון?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא

מיכאל ביטון: למה?     

מיכל צדוק שטרנברג: בגילה זה תהליך של התחדשות עירונית

מיכאל ביטון: אז זה רה תכנון לא?     

מיכל צדוק שטרנברג: אלו שני תהליכים שונים, זה על שטח וזה אנחנו מדברים על קומפלקס מסוים, שמוציאים אותו ומכניסים אותו

מיכאל ביטון: אז זה רה תכנון

מיכל צדוק שטרנברג: שני תהליכי תכנון שונים, בסדר, נניח

מיכאל ביטון: יש לך שם כ-200 דיירים היום?     

מיכל צדוק שטרנברג: כן

מיכאל ביטון: כמה את מתכננת שיהיו דירות ציבוריות שם?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה לא אני מתכננת, זה מה שמאשרות הוועדות, ויש לזה תהליכים יותר גדולים ,זו לא שאלה שלי

מיכאל ביטון: לא, זה מתחכם, זו לא התשובה

מיכל צדוק שטרנברג: זה לא מתחכם, ככה הולכים תהליכי תכנון

מיכאל ביטון: תקשיבי אני יושב ראש ועדה לתכנון ובניה, יש לי קצת ניסיון

מיכאל ביטון:  אי אפשר למכור לי אגדות

מיכאל ביטון:  אתם מציגים תוכנית להתחדשות עירונית ומקבלים אישור ועדה

מיכאל ביטון:  בירושלים, בגילה קיבלתם אישור ועדה לתכנון ל-1,000 בתים ומעלה

מיכל צדוק שטרנברג: זה לא אנחנו אבל - - -     

מיכאל ביטון: מי זה לא אנחנו?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה עמידר עשו את זה

מיכאל ביטון: אבל את אמרת שאת מייצגת את עמידר, אז עכשיו את לא מייצגת את עמידר? אז את רואה את הבעיה? היה צריך להיות פה עמידר כי את אומרת זה לא אנחנו

מיכאל ביטון:  את צריכה להיות עקבית בדיבור שלך

מיכאל ביטון:  אם את לפחות מנסה לייצג את עמידר, אל תגידי זה לא אנחנו

מיכאל ביטון:  ואם את לא מייצגת אז הם היו צריכים להיות פה

מיכאל ביטון:  אז עמידר קיבלו זכאות ל-1,000 בתים בגילה?     

מיכל צדוק שטרנברג: אישור לתוכנית, כן

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  מה אמרתי? זכאות ל-1,000 בתים

מיכל צדוק שטרנברג: כן, נניח

מיכאל ביטון: בפרויקט עתידי

מיכאל ביטון:  כמה דירות יהיו לדיור ציבורי במתחם הזה?     

מיכל צדוק שטרנברג: על פי חוק הרשות להתחדשות עירונית, כמו שנתנו כך נקבל

מיכאל ביטון: איזה חוק התחדשות עירונית?     

מיכל צדוק שטרנברג: הרשות להתחדשות עירונית מגדיר את הזכויות של דיירי הדיור הציבורי ואת ההתנהלות של הדיור הציבורי בתוך התחדשות עירונית

מיכאל ביטון: מה זה קשור לזכויות הדיירים? אין להם פה שום זכויות

מיכאל ביטון:  הם שוכרים

מיכל צדוק שטרנברג: נכון

מיכאל ביטון: אז למה אתה משתמשת בביטוי זכויות דיירים?     

מיכל צדוק שטרנברג: תסתכל על סעיף 18 בתוך החוק, מגדיר - - -     

מיכאל ביטון: את מדברת על זכות חברת עמידת בהתחדשות העירונית?     

מיכל צדוק שטרנברג: החוק מגדיר את ה התנהלות הן מול הדיור הציבורי בכללותו, והן מול הדיירים הנוכחים

מיכאל ביטון: אין חוק שאוסר על עמידר בפרויקט התחדשות עירונית שהיא מקיימת, להקצות 500 דירות שם לדיור ציבורי

מיכאל ביטון:  אין חוק כזה, תראי לי אותו, אני פה

עשאל צור: אדוני יושב הראש עשאל צור ממשרד האוצר

מיכאל ביטון: אתה תחכה בסבלנות

מיכאל ביטון:  לא כדאי לך להפריע עכשיו

מיכאל ביטון:  אתה תמתין בסבלנות

עשאל צור: רק להסביר

מיכאל ביטון: אתה תמתין בסבלנות

מיכאל ביטון:  אל תפריע לי

מיכאל ביטון:  אין חוק שאוסר על עמידר מתוך ה-1,000 שקיבלו אישור תכנון, להקצות 500 דירות

מיכאל ביטון:  אין חוק כזה, ואם יש חוק נא להביא לי אותו ונשנה אותו

מיכאל ביטון:  את איתי מיכל?     

מיכל צדוק שטרנברג: כן אני איתך

מיכאל ביטון: אין חוק שאוסר על עמידר?     

מיכל צדוק שטרנברג: אין חוק כזה

מיכאל ביטון: אין חוק, סיכמנו את זה

מיכאל ביטון:  יסמין בבקשה

יסמין פרידמן: חבל שעמידר לא פה באמת

מיכאל ביטון: מה זה חבל? אם את רוצה שהם יהיו פה אז כל נאום שלך שלוש דקות בפיליבסטרים תיכנסי בעמידר בחודש הקרוב, ותצטרפי לתביעה הייצוגית שאני עושה להם

יסמין פרידמן: לא, זה לא העניין, עם כל הכבוד

יסמין פרידמן:  מיכאל, אני חושבת שהאחריות היא קודם כל של משרד השיכון, כי עמידר היא זרוע הביצוע של משרד השיכון

יסמין פרידמן:  זאת אומרת שמבחינתי משרד השיכון לוקח אחריות לכל מחדל גם, של עמידר, הם אמורים לקחת אחריות על הדבר הזה

מיכאל ביטון: את צודקת, הצדק איתך

יסמין פרידמן: מיכל, ראשית באמת כל הכעס יוצא עליך כי את כאן, זה לא אישי, חשוב לומר

מיכאל ביטון: זה לא כעס, זה תקיף הדברים האלה, אני לא כועס עליך, את פה

מיכאל ביטון:  תאמיני לי שאת פה זה טוב, אלה שלא פה אנחנו כועסים עליהם, עליך אני לא כועס

מיכאל ביטון:  אני אומר רק דברים תקיפים אבל זה לא כעס, ואת גם לא המחליטה של המדיניות, את צריכה להגן פה על המדיניות, יש שרים שצריכים להיות פה ומנכ"לים

מיכל צדוק שטרנברג: זה גם, וגם אני אגיד שבתקופה כזאתי חשוב לי להיות משרתת ציבור נאמנה וטובה וזה בסדר גמור, זה חלק מהתפקיד שלי, אתם מוזמנים

מיכאל ביטון: אחלה

יסמין פרידמן: פשוט היה חשוב להבהיר שזה לממש לא אישי

יסמין פרידמן:  יש מדיניות של שרים, ושר אחרי שר אחרי שר אחרי שר לא מטפלים בדיור הציבורי לאורך עשורים

יסמין פרידמן:  אוקיי? בואו נשים את זה על השולחן, כולם יודעים את זה, גם את יודעת את זה, וגם משרד השיכון יודע את זה

יסמין פרידמן:  לא ייתכן שנשארו 52,000 דירות בדיור הציבורי, יש פה בעיה חמורה

יסמין פרידמן:       ואני אתייחס לשני דברים, אחד זה לנושא הקניה והמכירה

יסמין פרידמן:  אני באופן אישי בקדנציה הקודמת, כשהיה תקציב לרכוש דירות בבאר שבע, הבאתי את מי שמנהל את הנכסים בעמידר לבאר שבע, הפגשתי אותו עם כל המתווכים בעיר, אמרתי להם חבר'ה בשבילי תעשו את זה, אני מבקשת ממכם שכולכם תעברו על רכישת דירות, תעבדו בשביל רכישת הדירות של עמידר בבאר שבע

מיכל צדוק שטרנברג: מתי זה היה?     

יסמין פרידמן: בקיץ שעבר

יסמין פרידמן:  אני מדברת איתך על קדנציה קודמת, כי היה תקציב לרכוש דירות

יסמין פרידמן:  כל דירה, והם הביאו עשרות דירות, כל דירה שהביאו למכירה שעומדת בתקציב שנתנו להם, פסלו אותה

יסמין פרידמן:  רגע, עזבי אנחנו לא נכנס לזה

מיכל צדוק שטרנברג: חבל אני רוצה להיכנס לזה

יסמין פרידמן: הקריטריונים שאתם מתנים לרכישת דירות חדשות, הם כמעט בלתי אפשריים לעמוד בהם

יסמין פרידמן:  לא קומה אחרונה, לא בניין שיש בו עוד דיור ציבורי, לא בזה הזה לא בפה, במחיר שהמחיר הוא כבר כמעט ולא תואם למחיר שוק אפילו בבאר שבע

יסמין פרידמן:  זאת אומרת, יש פה בעיה עם הקריטריונים של רכישת הדירות שאני חושבת שצריך מאוד להתמקד בהם

יסמין פרידמן:  כי האור בקצה המנהרה זה האם יהיה תקציב השנה לכמה רכישת דירות חדשות? הרי לא משנה אם תשפצו ותשחררו וזה, עדיין אנחנו במחסור בלתי מתקבל על הדעת של הדיור הציבורי

יסמין פרידמן:  אוקיי, זה דבר אחד

מיכל צדוק שטרנברג: אני יכולה להגיד על זה משהו בבקשה? קודם כל אני אשמח שנעשה את זה שוב, ואנחנו נבוא איתך גם מבחינתי לסיור ספציפית בבאר שבע, אנחנו מחפשים בנרות לקנות דירות, והמעורבות של המנהיגות המקומית היא מאוד קריטית בנושא הזה, ואנחנו מאוד נשמח, ואנחנו מבינים שהכל תלוי רשתות חברתיות וזה מאוד חשוב הסיפור

מיכל צדוק שטרנברג:  אני אגיד רגע לגבי הקריטריונים

מיכאל ביטון: כמה דירות הממשלה מכרה בפרויקט מחיר למשתכן, מחיר מופחת ומחיר מטרה בשנתיים האחרונות?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה באמת לא בסמכות שלי, אני מצטערת אני משתדלת לא להגיד את המשפט הזה, זה לא בסכמות שלי

מיכאל ביטון: את יודעת את הנתון ?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יודעת את הנתון

מיכאל ביטון: אני יודע

מיכאל ביטון:  מכרו אלפי דירות

מיכאל ביטון:  אלפי דירות

מיכאל ביטון:  מה מנע מכם לכלול בחוזים איתם רכש של דיור ציבורי?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה היה

מיכל צדוק שטרנברג:  זה נגמר כתוצאה מפוליטיקה ולא בדרג שלי, זו האמת

מיכאל ביטון: מה היה ומה נגמר?     

מיכל צדוק שטרנברג: היה עד כמה שידוע לי 7%

מיכאל ביטון: לא היה מעולם

מיכל צדוק שטרנברג: אדוני זה היה - - -     

מיכאל ביטון: זה לא היה דקה אחת, זה לא יושם שניה אחת

יסמין פרידמן: זה לא יושם, זה היה בחקיקה

מיכאל ביטון: אל תגידו היה כי לא היה כלום, אתם מבלבלים את האנשים

מיכל צדוק שטרנברג: אדוני יושב הראש אני מקבלת היום את הדירות האלה, זה לא נכון

מיכל צדוק שטרנברג:  יש לי כ-200 דירות בדרך מתוך הפרויקט הזה

מיכאל ביטון: אתם מבלבלים את האנשים

מיכאל ביטון:  זה לא 7% משיווק שנתי

מיכאל ביטון:  החוק דיבר על 7%, הזה 7,000 בתים ב-100,000 שיווקים

מיכאל ביטון:  תפסיקו לספר סיפורים

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יודעת את זה

מיכאל ביטון: החוק דיבר על 7% וביטלו אותו

מיכל צדוק שטרנברג: אני יכולה רגע להשלים את הקריטריונים לרכישה? כי זה חשוב

מיכאל ביטון: אבל למה זה בוטל?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יודעת

מיכל צדוק שטרנברג:  זה עניין של פוליטיקה

דני גיגי: זה שביקש את זה מאלקין, בוא תציג למה ביקשתם מאלקין לבטל את זה תמורת 1700 דירות? תגיד

מיכאל ביטון: כי הוא אמר לו אל תדאג, עליי, אני קונה לך 2000 בתים, תהיה רגוע

מיכאל ביטון:  עברו שנתיים קנה לו 200 בתים, עשה עסקה

מיכאל ביטון:  זה הדיל

מיכל צדוק שטרנברג: אני יכולה רגע להגיד משהו לגבי הקריטריונים?     

יסמין פרידמן: כן

מיכל צדוק שטרנברג: נקודת המבט שלנו היא שאנחנו קונים את הדיור הציבורי לדורות שלמים, אנחנו צריכים שהדורות האלו יהיו ברמה מסוימת, כי אנחנו רואים היום את ההשלכות - - -     

מיכאל ביטון: מיכל, את מצד אחד לא רוצה לקחת אחריות על אחרים

מיכל צדוק שטרנברג: אני לוקחת אחריות

מיכאל ביטון: לא, את מספרת סיפורים

מיכאל ביטון:  לא את לא יכולה לפתור את בעיית הדיור הציבורי

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא אפתור - - -     

מיכאל ביטון: הדיור הציבורי לא ייפתר בכלים של האגף שלך

מיכל צדוק שטרנברג: למה לא?     

מיכאל ביטון: כי לא הכניסו לחוזים של מופחת ומטרה ומשתכן רכש

מיכאל ביטון:  זה לא בידיים שלך, אז מה את עונה? את אומרת אני לא יודעת על זה כלום ואז את משיבה שאני כן יודעת

מיכל צדוק שטרנברג: אני מנסה להשיב על משהו אחר

יסמין פרידמן: מיכאל רגע, זה משהו אחר, יש תקציבים היום לרכישת דירות גם בבאר שבע

יסמין פרידמן:  ואני ניסיתי להסביר שגם כשהבאתי את כל המתווכים של העיר שיעבדו על זה, הם לא אישרו, משרד השיכון לא אישר לעמידר את הדירות, אז חשוב לי להדגיש את הקריטריונים

מיכאל ביטון: על רכש עשינו דיון

מיכאל ביטון:  אני לא קיבלתי תשובה למה מצאו 100 בתים בבאר שבע פנויים, דירות קרקע פנויות בבאר שבע, מבוקשות, עם נכים שממתינים ולא הקצו את הדירות האלו בבאר שבע?     

יסמין פרידמן: מיכל אני רוצה לדבר איתך על הדירות האלו

מיכאל ביטון: הדיווח מהשטח זה שיש 100 כאלה בבאר שבע

יסמין פרידמן: נכון

יסמין פרידמן:  ואני ערכתי סיור וצילמתי בעצמי את הדירות האלה

יסמין פרידמן:  יש לי צילומים של רוב הדירות האלה

יסמין פרידמן:  עכשיו אני רוצה לומר לך משהו ועשיתי תחקיר ואני אתן לך דוגמה

יסמין פרידמן:  קחי לדוגמה את שכונת נחל בקע בבאר שבע, זו שכונה שבה כל הדירות הן דירות קרקע, שמן הסתם הן הדירות הכי מבוקשות

יסמין פרידמן:  יש שם כ-30 דירות אטומות בבטון כבר מעל לשלוש שנים

דני גיגי: שבע שנים

יסמין פרידמן: חלק שבע שנים, חלק שלוש שנים, והתחלתי לעשות תחקיר כדי להבין, ופניתי לחברת עמידר וחברת עמידר אמרו לי תקשיבי, אנחנו מייעדים את זה לפרויקט של סוג של פינוי-בינוי, הם רוצים לפנות

יסמין פרידמן:  יש להם מתחם גדול לעמידר הם רוצים לפנות אותו ולבנות דירות של שלוש קומות

יסמין פרידמן:  אוקיי? מהמם

יסמין פרידמן:  לפני כמה זמן? חמש שנים

יסמין פרידמן:  מתקשרת לעיריית באר שבע, עושה תחקיר עם עיריית באר שבע, חבר'ה איפה עומדת התוכנית של פינוי-בינוי נחל בקע עמידר? אמרו לי על מה את מדברת? התוכנית הזו נגנזה לפני יותר משלוש שנים

יסמין פרידמן:  ופה באה השאלה, האם אתם מעודכנים שהתוכנית הזו נגנזה?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יודעת על איזו תוכנית מדובר בעירייה

יסמין פרידמן: אז אני אומרת נחל בקע

מיכל צדוק שטרנברג: לא לא, נחל בקע אכן יש שם דירות מאוד בעייתיות עם איזושהי בעיה - - -     

דני גיגי: טרמיטים תגידי

דני גיגי:  אז תשפצו

מיכאל ביטון: תעצרו כולם

מיכאל ביטון:  רגע, יסמין, מנכ"ל עמיגור עולה איתנו בזום

מיכאל ביטון:  אני רוצה לשאול אותך, אחד על ההבדלים בין נגב גליל ומרכז הארץ בניהול הנכסים שלכם, ושתיים, על דירות ריקות שלדעתי יש לכם באופקים

מיכאל ביטון:  למה הן לא ניתנות בהגמשת קריטריונים לתושבי אופקים? הרי אופקים היא בסוציואקונומי נמוך, לדעתי אשכול שלוש אולי שתיים, ויש בה מספיק אתגרי רווחה, ויש בה מספיק אנשים שאין להם בתים, למה את הקצת שיש ריק באופקים לא נותנים לדיירים באופקים בהגמשת קריטריונים, ומחזיקים שם עשרות דירות ריקות? אז תענה לי תשובה כללית על השאלה ואז ספציפית על הדוגמה הזאת

ארז שני: קודם כל אני מתנצל שאני לא נמצא איתכם שם פיזית, זה יום השנה לפטירתו של יובל פרנקל זכרונו לברכה מנכ"ל עמיגור ואני פה מצטרף מהזום, כיוון שבעוד כמה דקות מתחילה האזכרה

ארז שני:  לשאלתך, לחברת עמיגור כיום בדיור הציבורי יש כמעט 60 דירות ריקות בעיר אופקים

ארז שני:  זה המקום היחיד שיש לנו דירות רבות פנויות

ארז שני:  בשאר המקומות בערים שאנחנו נמצאים אנחנו מלאים, וכך גם בערים אחרות בדרום הארץ

ארז שני:       זה סיפור של כבר מספר שנים, אנחנו ביקשנו מהמשרד לבצע הליך של הגמשה, זו התפיסה שלנו של עמיגור, שיש לבצע הגמשה במידה ואין מועמדים בעיר

ארז שני:  היה סירוב של המשרד לבצע הגמשה, הוחלט לאחר לחצים רבים בממשלה הקודמת, ללכת לתהליך שנקרא שכירות איטית שזה למעשה שכירות, סוג של הגמשה אבל לא מדויק, סוג של מתן פתרון לתקופה מוגבלת עד שלוש שנים ב-50% שכר דירה חופשי

ארז שני:  המשרד סירב לבצע את ההגמשה ולמעשה ביקש מאיתנו גם למכור דירות

מיכאל ביטון: כרגע אתם 60 דירות ריקות באופקים?     

ארז שני: היינו לפני שנה, כשנכנסנו לתהליך של השכירות האיטית

מיכאל ביטון: תעצור שניה המנכ"ל

מיכאל ביטון:  מדוע לא הגמישו באופקים אפשרות שבני אופקים ובנות אופקים ייכנסו לקורת גג?     

ארז שני: זה צריך לשאול את המשרד

מיכאל ביטון: אני שואל את המשרד

מיכל צדוק שטרנברג: צריך להגיד, הגמשת קריטריונים לאזור מסוים ולא לכל הארץ יש לה את הבעיות המשפטיות שלה, זה לא משהו שהוא כל כך פשוט לעשות כאילו להגיד למה דווקא פה ולא שם רגע שניה? אני רוצה להגיד, זה בכל מקרה לא משרת את תור הממתינים שלנו כרגע שהוא האינטרס הראשי שלנו, ומבחינתו לעיתים, עדיף למכור דירות, הרבה דירות שהן מיותרות לתור הממתינים שלנו שאין להן ביקוש ולקנות במקומות אחרים

יסמין פרידמן: זה לא נעשה מיכל, גם זה לא נעשה

מיכאל ביטון: מה הקריטריון שיזכה אדם באופקים לקבל דירה באופקים? מה הרף היום?     

מיכל צדוק שטרנברג: לעניות דעתי זה כמו בכל הארץ, אין שום הבדל

מיכאל ביטון: תגידי לי מה הרף?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא מזכרות ואני לא יודעת     

מיכאל ביטון: אבל את לא יכולה לתת תשובות כאלה

מיכל צדוק שטרנברג: אני מצטערת אבל אני מנהלת - - -     

מיכאל ביטון: את צריכה להביא לידך את מי שעוסק בזכאות

מיכאל ביטון:  את מי שיש לו תשובות

מיכאל ביטון:  את יודעת נושא מסוים, אנחנו צריכים תשובות כוללניות

מיכל צדוק שטרנברג: אתם שלחתם אג'נדה מאוד מסודרת לדיון

מיכאל ביטון: האג'נדה היצע ביקוש אכלוס, ומצב הדיור הציבורי בנגב ובגליל

מיכאל ביטון:  ואם יש ביקוש או היצע זה מושפע מהקריטריון

מיכאל ביטון:  מה הקריטריון?     

מיכל צדוק שטרנברג: כמו בכל הארץ, כמו בדימונה, בירוחם

מיכאל ביטון: מהו? מה הקריטריון?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יןדעת להגיד את זה במדויק, ואני לא אכנס לזה בגדול

יסמין פרידמן: חד הורית עם שלושה ילדים - - -     

מיכאל ביטון: אז רק חוד הורית יכולה לקבל בית?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא, מה פתאום

מיכאל ביטון: אז מי יכול לקבל בית?     

מיכל צדוק שטרנברג: מצד סוציואקונומי, גודל משפחה, כמות הכנסות

מיכאל ביטון: מה הגודל ומה המצב? מנכ"ל עמיגור אתה יכול להגיד לנו את הקריטריון?     

ארז שני: אני יכול להגיד לכם את חלק מהקריטריונים על סמך תהליך הגמשה שהיה לנו לפני כעשור

מיכאל ביטון: לפני הגמשה

ארז שני: לפני כעשור היו 100 דירות ריקות לעמיגור בעיר אופקים הייתה הגמשה מלאה וכל הדירות אוכלסו כי נכנסו אם חד הורית למשל עם ילד נכנסה

מיכאל ביטון: אז הייתם פושעים? עברתם על החוק?     

יסמין פרידמן: משרד השיכון אישר לכם הגמשה או שעשיתם את זה ללא אישור?     

ארז שני: זה היה הליך שהמשרד אישר

דני גיגי: גלנט אישר

ארז שני: העניין פה הוא אחר

מיכאל ביטון: תדע לך שגלנט וג'קי לוי לא גמרו את העבודה, אבל הם היו רוח טובה לדיור הציבורי

יסמין פרידמן: אבל הוא אומר לפני שנה

יסמין פרידמן:  לפני שנה זה היה אלקין

מיכאל ביטון: לא, הוא אומר עשר שנים

יסמין פרידמן: אה עשר שנים, שמעתי שנה

מיכאל ביטון: אז הנה מיכל, מנכ"ל חברה ממשלתית קיבל אישור ממשרד השיכון ונציב המשפטים להגמיש קריטריונים, אז למה לא יתגמשו באופקים?     

מיכל צדוק שטרנברג: אם זו המדיניות שהמשרד יתנו לעשות, אז זה מה שנעשה

מיכאל ביטון: אם לא תיזמי, איך תהיה מדיניות? מישהו צריך ליזום, מישהו צריך לנצח את הייעוץ המשפטי

מיכאל ביטון:  עכשיו, זכאים מבאר שבע הופנו לאופקים? יש סינרגיה?     

מיכל צדוק שטרנברג: יש התנהלות מאוד ספציפית לגבי ההעברה של אנשים

מיכל צדוק שטרנברג:  אתה בדרך כלל זכאי, ברשות מסוימת יש כמות מסוימת של זכאים שמוכנה רשות אחרת לקבל

מיכאל ביטון: נכון

מיכל צדוק שטרנברג: יופי, אז גם אתה מכיר את זה

מיכאל ביטון: אז אם היא לא מוכנה לקבל, לכן הפתרון יהיה רק בהגמשה

מיכאל ביטון:  כי מה לעשות? עכשיו תגידי לי שחד הורית עם שני ילדים - - -     

מיכל צדוק שטרנברג: יש עוד פתרונות - - -     

מיכאל ביטון: למה למכור? למה אדם רווחתי עם שני ילדים לא מגיע לו בית? הרי הקריטריונים הלכו והוחמרו בהתאם למצאי הדירות

מיכאל ביטון:  כשהיו 200,000 דירות זה לא היה קריטריונים כאלה, זוג צעיר עם הכנסה נמוכה קיבל בית

מיכאל ביטון:  נעלמו הדירות אז חיפשו כמה ילדים, חיפשו רווחה חיפשו חד הוריות

יסמין פרידמן: אני יכולה משפט? אני פשוט חייבת לצאת

יסמין פרידמן:  אני רק רוצה לומר משהו

יסמין פרידמן:  זה כאילו גלגל שלא יוצאים ממנו, כי את אומרת רשות אחרת לא רוצה לקבל זכאים

יסמין פרידמן:  אז את אומרת שאת לא יכולה למכור את הדירות באופקים ונניח לקנות בבאר שבע

מיכל צדוק שטרנברג: אני יכולה, זה בדיוק מה שאני עושה

יסמין פרידמן: אבל את אומרת שרשויות לא מוכנות לקבל זכאים

מיכל צדוק שטרנברג: אבל מותר לי לקנות

מיכל צדוק שטרנברג:  רשות אחרת לא מעוניינת לקבל את הזכאים של הרשות האחרת

מיכל צדוק שטרנברג:  יש זכאים בבאר שבע, יש זכאים רבים שאין להם כרגע פתרונות, אנחנו יכולים למכור באופקים ולמכור בבאר שבע

מיכאל ביטון: מה זאת אומרת אין בעיה? אבל לא עשיתם את זה?     

מיכל צדוק שטרנברג: מה לא עשינו?     

מיכאל ביטון: הדירות באופקים כמה שנים עומדות ריקות של עמיגור?     

מיכל צדוק שטרנברג: עומדות הרבה זמן

מיכאל ביטון: אז מה אין שום בעיה? יש בעיה

מיכל צדוק שטרנברג: אני אומרת שאנחנו מקדמים את זה כרגע, זה הרעיון

מיכאל ביטון: אבל מה, בגלל הדיון שלנו זה מקודם? כמה שנים הדירות ריקות?     

מיכל צדוק שטרנברג: הרבה זמן

מיכאל ביטון: כמה שנים? המנכ"ל?     

ארז שני: הרבה שנים

מיכאל ביטון: תגידו מספר, אל תגידו לי הרבה

ארז שני: יש כבר לפחות שלוש שנים עומדות מעל 40 דירות ריקות

מיכאל ביטון: תגיד זה הגיוני שאנשים יקרסו?     

יסמין פרידמן: לפני שאני הולכת אני רוצה באמת שתבדקו מה קורה עם נחל בקע

יסמין פרידמן:  זה לא הגיוני, תקשיבו זה ממש לא הגיוני מה שקורה עם נחל בקע, זה גם הופך להיות מפגע תברואתי בשכונה

מיכאל ביטון: מה התשובה על נחל בקע? כמה שנים הדירות ריקות בנחל בקע?     

קריאה: שבע שנים

מיכל צדוק שטרנברג: חבר'ה תהליכי תכנון ותהליכי בנייה הם תהליכים שלוקחים הרבה זמן

יסמין פרידמן: התוכנית נגנזה אבל, היא גנוזה כבר שלוש שנים

מיכאל ביטון: תדעי לך מיכל, אני מחזיק ממך אדם הגון

מיכאל ביטון:  באמת

מיכל צדוק שטרנברג: תודה, אני מעריכה את זה גם אני מחזיקה ממך

מיכאל ביטון: ואני אומר לך שאף פעם אל תגידי דבר שמוסרית את לא יכולה להגן עליו

מיכל צדוק שטרנברג: למה?     

מיכאל ביטון: כי אם זה שבע שנים תהליכי תכנון וחברת עיריית באר שבע אומרת לך שהיא בדקה בעירייה ואין תוכנית, אז זה עוד שבע שנים

מיכאל ביטון:  אז מוסרית יעמדו 100 בתים ריקים ל-216 ממתינים בבאר שבע כי מישהו התרשל שבע שנים כמו יעקב אבינו ועוד שבע שנים?     

מיכל צדוק שטרנברג: ואם הייתי מאכלסת אותם בתוך בתים שלא ראויים למגורים, ולא מסוגלת לקדם שום תוכנית כי יש שם אנשים שחיים ל-50 שנים קדימה, אז היית מזמן אותי לפה ושואל למה אתם לא משפצים?     

מיכאל ביטון: הדבר הכי חמור שעשיתם, הכי חמור, זה שיש לכם, כמה דירות פנויות אמרת שתגידי לי, במדינה?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא, רגע, אתה ביקשת בצפון ובדרום

מיכאל ביטון: הכל, הכל, כמה? אחד ועוד אחד ועוד אחד

מיכל צדוק שטרנברג: רגע אני מדברת איתך תוך כדי שולפת נתונים תוך כדי

מיכאל ביטון: להתראות יסמין, תצטרפי אלינו לתביעה הייצוגית אם את יכולה

מיכאל ביטון:  כן?     

מיכל צדוק שטרנברג: 200 בצפון פחות או יותר ו-300 בדרום

מיכאל ביטון: 500

מיכל צדוק שטרנברג: כן בנגב ובגליל, בגדול

מיכאל ביטון: כולל הכל כל הסוגים?     

מיכל צדוק שטרנברג: כל הסוגים

מיכל צדוק שטרנברג:  כמה ממתינים לדיור ציבורי רשומים היום זכאים?     

מיכל צדוק שטרנברג: באופן כללי, 5,000

מיכאל ביטון: 5,000 , 10% מהבעיה

מיכל צדוק שטרנברג: אני קוראת לך לקרוא להם לבוא לנגב ולגליל

מיכאל ביטון: הם שם הם בבאר שבע, 216

מיכל צדוק שטרנברג: באר שבע היא אנומליה בתוך האזור הזה, זה לא נכון

מיכל צדוק שטרנברג:  יש לנו דירות פנויות בירוחם, דימונה, באופקים

מיכל צדוק שטרנברג:  גם דירות כשאנחנו מחליטים למכור אותן, כל עוד אין אנשים שמעוניינים לחיות בהן הן עומדות ככה

מיכל צדוק שטרנברג:  ברגע שיגיע דייר שמעוניין לחיות באחת הדירות האלה, הוא יקבל את זה

מיכאל ביטון: מיכל אני אוהב את העמידה שלך על הדברים, אבל תישארי בטיעון, 216 ממתינים בבאר שבע

מיכאל ביטון:  100 בתים כבר הודיתם שסגורים שבע שנים

מיכאל ביטון:  500 בכל הארץ, שזה פתרון ל-10% מהבעיה

מיכאל ביטון:  ואנחנו לא מסוגלים לאכלס אותם?     

מיכל צדוק שטרנברג: בשמחה

מיכאל ביטון: עכשיו תדמייני שהיית מאכלסת את ה-500, ותדמייני שהיית קונה את ה-1,700 שהתחייבתם לקנות

מיכאל ביטון:  חצי מהבעיה של הממתינים בתוך שנתיים הייתם פותרים

מיכאל ביטון:  האם זה מוצדק שבתים יעמדו ריקים שבע שנים ממתינים לתכנון? האם זה מוסרית מוצדק?     

מיכל צדוק שטרנברג: כן

מיכל צדוק שטרנברג:  אני אסביר

מיכל צדוק שטרנברג:  תנו לי רגע לסיים

מיכאל ביטון: איך מוצדק? איך את אומרת דבר כזה?     

מיכל צדוק שטרנברג: תנו לי רגע לסיים פעם אחת

מיכאל ביטון: את יכולה לסיים

מיכאל ביטון:  בבקשה

מיכל צדוק שטרנברג: אם היינו מאכלסים את הדירות האלה, דירות שיש בהן טרמיטים ואינן טובות למגורים, אם היינו מאכלסים אותן ולא מסוגלים לקדם את השטח הזה ולמצות את זה

מיכל צדוק שטרנברג:  בסוף אלו נכסים של המדינה שצריך לנהל אותם

מיכל צדוק שטרנברג:  לא רק להיות בתוך אטרף של להיות מסוגלת לקבל ממכם מחמאות, אני צריכה לעשות את העבודה הקשה

מיכל צדוק שטרנברג:  העבודה הקשה היא להשביח את הנכס הזה ככל הניתן

מיכל צדוק שטרנברג:  אם לא הייתי עושה את כל זה - - -     

מיכאל ביטון: אבל לא עשיתם את זה שבע שנים

מיכל צדוק שטרנברג: הבטחת לתת לי לסיים

מיכל צדוק שטרנברג:  אני בתפקיד שנה, אנחנו עובדים מאוד קשה בשביל הדבר הזה

מיכל צדוק שטרנברג:  דרך אגב לא רק שם, יש לנו הרבה מאוד נכסים, ואנחנו עושים הרבה מאוד כדי למקסם אותם לטובת הדיור הציבורי, זה לא הולך לשום מקום אחר

מיכל צדוק שטרנברג:  אם לא הייתי עושה את כל זה, היית קורא לי לוועדה ושואל אותי למה אני ממשיכה לאכלס שם בתוך בתים שאינם ראויים למגורים ולא משפצים?     

מיכאל ביטון: אבל אני אשאל אותך שאלה

מיכאל ביטון:  יש לך 100 בתים?     

מיכל צדוק שטרנברג: כן 

מיכאל ביטון: שבע שנים לא עשית רה תכנון? כמה שנים עוד תחזיקי אותם ריקים? לא צריך רה תכנון תשפצי אותם

מיכל צדוק שטרנברג: לשפץ אותם זה לשים פלסטר ולא באמת למצות את היכולת

דני גיגי: זה לא נכון

דני גיגי: יש שם אנשים גרים בדירות האלה, לידם, שיישארו שם כל החיים

דני גיגי:  אותם את יכולה לפנות, למה שלא תכניסי לידם עוד משפחות?     

מיכל צדוק שטרנברג: זו אחת הבעיות שיש אנשים שעדיין חיים

דני גיגי: אז מה את מחכה? שהם ימותו נכון?     

דני גיגי: אז למה את מחכה?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא, אני לא אזיז אותם עד שאין ליי צורך אמיתי

דני גיגי: אז למה שלא תכניסי לשם אנשים בינתיים?     

מיכל צדוק שטרנברג: מה זה בינתיים? אין דבר כזה בינתיים

מיכאל ביטון: ואת אומרת שזה מוסרי לעשות את זה?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני רוצה לשאול מה זה בינתיים? אין דבר כזה בינתיים, דייר דיור ציבורי מקבל דירה לנצח

מיכל צדוק שטרנברג:  אין בינתיים

מיכל צדוק שטרנברג:  אם אני מפנה אותו אתה הולך לתקשורת נגדי, נכון?     

דני גיגי: לא, כשאת מפנה אותו ואת נותנת לו אלטרנטיבה למען התחדשות עירונית, את עושה את זה גם ככה

מיכאל ביטון: מיכל, אתם התרשלתם בתפקידכם

מיכל צדוק שטרנברג: אם תמשיך לומר את זה, זה לא עושה את יותר נכון

מיכאל ביטון: זה 100% נכון

דני גיגי: לא אכפת לך להוציא דיירים? את מפנה אנשים לרחוב

מיכאל ביטון: אתם משרד השיכון התרשלתם כי מכרתם בבאר שבע אלפי בתים במחיר מטרה, במחיר מופחת ובמחיר למשתכן בפרויקטים של משרד השיכון, ויכולת שם לשבץ 1,000 בתים בכסף שיש לך

דני גיגי: חוצפה אני לא מאמין

מיכאל ביטון: נו אז מה גילית? מה אמר לך נער האוצר? מה הטיפ שהוא נתן?     

מיכל צדוק שטרנברג: הוא לא נתן טיפ, זה לא קשור     

מיכאל ביטון: אז מה הפואנטה?     

דני גיגי: הוא אמר לה פשוט להיות בשקט, כי כששותקים אז לא אומרים כלום

דני גיגי:  וזה בסדר, תמשיכו לשתוק

מיכל צדוק שטרנברג: כשאני אומרת אתה גם לא - - -         

דני גיגי: אבל בואי תעני על שאלות, יש לך דירות ריקות

דני גיגי:  מה עם שכונה ד' בבאר שבע שריקה? למה אתם לא דואגים שאנשים שם יתגוררו?         

מיכל צדוק שטרנברג: אני אסביר רגע לגבי שכונה ד'

מיכאל ביטון: לא אני לא רוצה הסברים

מיכאל ביטון:  אני גם עצוב ממה שאמרת

מיכאל ביטון:  כשאת אומרת כאן בוועדה שזה מוסרי להחזיק שבע שנים בתים ריקים ולא לדעת מתי יאוכלסו ,כש-200 איש בלי בית בבאר שבע, ושיש לך 60 בתים שנים רבות באופקים לא מאוכלסים, וזה בסדר?     

מיכל צדוק שטרנברג: אין כל קשר בין השניים - - -     

מיכאל ביטון: זה לא בסדר, וזה לא מוסרי, וזה פשע חברתי, ולא את נושאת בו

מיכאל ביטון:  ואת שואלת אותי האם היה לזה פתרון? בכלים קלים ופשוטים של משרד השיכון

מיכאל ביטון:  משרד השיכון התערב בשוק, הלך ונתן אדמות במחיר מופחת, ובמשתכן, וחתם חוזים עם ספקים

מיכאל ביטון:  מספיק שהיה זורע בכל החוזים הללו 3% ורוכש בכסף שיש לו, בקופה השנייה, כל הממתינים היו מסתדרים

מיכאל ביטון:       האם זה ברמה שלך? לא

מיכאל ביטון:  האם זה באחריות שלך? לא

מיכאל ביטון:  אבל את לא יכולה להגן על זה שהיו לו כלים אחרים, וחוזים אחרים והוא היה יכול לממש אותם

מיכאל ביטון:  אני תכף אשאל את האוצר מה הוא רוצה להגיד בדבר? אבל אני רוצה לשמוע את המשפחה, את נציג המשפחה

מיכאל ביטון:  כן, באתם בזמן

מיכאל ביטון:  אתה רוצה להגיד משהו? קדימה

אשר חסין: טוב אז אני כאן בעקבות בקשה שלי לעבור מדימונה לאשדוד

אשר חסין:  היום אתם מכירים לראשונה את המשפחה שלי, אני לא פעם ראשונה בכנסת

אשר חסין:  הבן שלי אלנתן מאובחן על הספקטרום האוטיסטי

אשר חסין:  הבת שלי יש לה אלרגיה מסכנת חיים

מיכאל ביטון: שניה אחת שאני קוטע אותך

מיכאל ביטון:  אני רוצה קודם כל, מנכ"ל עמיגור להודות לך שעלית

מיכאל ביטון:  אני חושב שזו גם הזדמנות להגיד לכם תודה על שירות אחר ואיכותי שאתם נותנים בדיור הציבורי, אנחנו כמעט לא מקבלים תלונות על עמיגור שזה דבר טוב, וגם כשאנחנו מקבלים תלונות אז יש פתרונות

מיכאל ביטון:  והרוח הטובה הזו של חברה ממשלתית או סוכנותית שעובדת עם הממשלה, היא נולדה בזכות יובל זכרונו לברכה שהיה המנכ"ל שאתה עבדת לצידו, נתת אוויר בשם הכנסת וחברי הכנסת למשפחה, את ההערכה שיש לנו לנציג ציבור ששירת אזרחים וזה לא היה קל בשבילו לנהל חברה לדיור ציבורי, כי שם מתנקזים כל הכאבים של בני האדם, והוא לא ויתר וטיפל ואני אישית פניתי אליו עם עשרות מקרים, והוא נייד והגמיש ועשה כל מה שהוא יכול, והלך לבדוק בעיניים, ולא סתם מנכ"לים של עמידר התחלפו כל יומיים והוא התמיד שנים רבות

מיכאל ביטון:       ולא סתם עמיגור חדשנית, ומראה למדינה איך אפשר לעשות דיור מוגן, איך אפשר להגדיל באמצעות במקום לשפוך את הכסף על שכר דירה להסב אותו להסכמים ארוכי טווח של בינוי בבעלות המדינה, של נכסים? אז את כל ההוקרה הזאת, ליובל, אתה תעביר בשם הכנסת ותודה רבה שעלית בזום

מיכאל ביטון:  אני רוצה לשמוע את המשפחה

אשר חסין: אז הילד שלי מאובחן על הספקטרום האוטיסטי

אשר חסין:  הוא עוד מעט בן 6

אשר חסין:  הבת שלי יש לה אלרגיה מסכנת חיים לחלב ולשומשום

אשר חסין:  הגשתי בקשה למשרד השיכון לעבור מדימונה לאשדוד, בשביל שתהיה לי תמיכה משפחתית, כל המשפחה שלנו גרים באזור אשדוד

אשר חסין:       כל הטיפולים של הילד נמצאים מחוץ לעיר, אני נוסע בממוצע 3-4 פעמים בשבוע 40 דקות נסיעה לעומר הלוך חזור בשביל לטפל בילד אחרי שהוא מסיים את הגן

אשר חסין:  שעות על גבי שעות כסף באופן פרטי שאני מוציא כי טיפולים בדימונה אין, אז המטפלים הם פרטיים כ-400 שקלים לכל טיפול

אשר חסין:  אין פתרון לילד שלי, אין פתרון לבת שלי שאמורה לקבל טיפולים בשיבא בתל השומר, ופעם אחרי פעם אני מסורב לעבור

אשר חסין:       אני נשאר בדירה בדימונה

אשר חסין:  זה בשבילי כמו כלא לילדים שלי

אשר חסין:  שעון החול של הילדים שלי עוד מעט מסתיים

אשר חסין:  הילד היה צריך לקבל טיפולים הוא מתחיל לסגת אחורה

אשר חסין:  אחרי חמש שנים שאני מטפל בו

אשר חסין:  הבת שלי צריכה טיפולים כמה שיותר מהר, בחודש חמישי היא כבר נכנסת לטיפולים בשיבא

אשר חסין:  כאשר את כל הכסף שלי כבר הוצאתי, את כל החסכונות פתחתי

אשר חסין:  ממצב של משפחה שיכלה לצאת ממעגל העוני, אנחנו חזרנו להיות משפחת רווחה, אנחנו חיים מתמיכה של קצבאות ומשרד הרווחה, אנחנו במסלול של נושמים לרווחה של משרד הרווחה, וזהו, זה המצב, אנחנו באים לפה בשביל לקבל פתרון דחוף

מיכאל ביטון: מול מי אתה עובד על הנושא הזה?     

אשר חסין: כרגע אני ממתין לערעור, הוועדה הראשונה כבר דחתה אותנו

אשר חסין:  אנחנו ממתינים לערעור, וככל הנראה 

אשר חסין: אנחנו יודעים מה תהיה התשובה

מיכאל ביטון: אתם מכירים את המקרה הזה מיכל?     

מיכל צדוק שטרנברג: אתה לא תאהב את התשובה הזאת, אבל כל מה שקשור לזכאות נמצא באגף אחר שנקרא זכאות

מיכאל ביטון: כן, אבל אנחנו לא הזמנו את האגף שלך לדיון, הזמנו את משרד השיכון

מיכאל ביטון:  בהתחלה היית אבועלי מייצגת את כולם

מיכאל ביטון:  עכשיו את רק את האגף שלך

מיכל צדוק שטרנברג: אני אבועלי רק על הנכסים

מיכאל ביטון: אז כבר לא על עמידר, עמידר את לא מייצגת יותר?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא, כל הנכסים, מי שמנהל את הנכסים בין היתר זה עמידר

מיכאל ביטון: אני יכול לבקש ממך לחבר אותו לאיש בשיכון?     

מיכל צדוק שטרנברג: נשמע שהוא בתוך התהליך, הוא פונה לוועדות

מיכאל ביטון: אבל הוא סורב, צריך לבדוק

אשר חסין: הוא גם יסורב בוועדה הקרובה

אשר חסין:  אפילו אם אף אחד לא יפנה אני יכול להתערב איתכם שאני אסורב

מיכאל ביטון: למה אתה כזה פאסימי? אבל אולי היא תעזור לך, מיכל

אשר חסין: כי אני רגיל לסירוב כבר חמש שנים

מיכל צדוק שטרנברג: אין בעיה, אתה יכול לשלוח ואפשר אבדוק את זה

מיכאל ביטון: אז בואו נסכם שהיא תפגוש אותך ותהיו בקשר אחרי הוועדה, והיא תחבר אותך לאגף של אכלוס

מיכאל ביטון:  מי זה האחראי על האגף הזה?     

מיכל צדוק שטרנברג: זה מנהל שאחראית עליו בחורה בשם ענבל שור

מיכאל ביטון: תחברי אותו, אחרי הוועדה תישארו ותעשי את המצווה הזאת

מיכאל ביטון:  כן, גיגי

דני גיגי: תודה

דני גיגי:  קודם כל ממש קשה לי לשמוע את הדיון הזה, אני מודה

דני גיגי:  זה פשו3 מעצבן אותי

דני גיגי:  אני הסתובבתי בנחל בקע כמה פעמים כבר, יש שם כמו שנאמר, כ-100 דירות ריקות

דני גיגי:  עכשיו, אלו דירות שנכנסנו לתוכן, אלו דירות שממש אפשר להיכנס אליהן, יש שם חלק פתוחות, יש שם דירות שאתה בהשקעה של 30,000-40,000 שקלים אתה הופך אותן ומשמיש אותן, אלו דירות קרקע

דני גיגי:  בבאר שבע

דני גיגי:  דירות קרקע ריקות

דני גיגי:      אני מכיר את הסיפור הזה כבר למעלה משבע שנים

דני גיגי:  עכשיו, יש שם אנשים, אתה ספרת פה רק ממתינים 200 ממתינים לדיור ציבורי, אבל יש שם עוד כמה אלפים שזה אנשים נכים שצריכים דירות מונגשות ולא מצליחים לעלות במדרגות, צריכים לעלות לקומה רביעית

מיכאל ביטון: מה זה כמה אלפים?     

דני גיגי: יש שם כמה אלפים

מיכאל ביטון: יש 5,000 ממתינים

דני גיגי: לא, אני מדבר איתך עכשיו על אנשים שחיים כבר בתוך הדיור הציבורי

מיכאל ביטון: רוצים לעבור לדיור של נכים?     

דני גיגי: כן, יש להם כבר אישור לעבור לדיור של נכים ואומרים להם אין בשבילכם דירות בקומת קרקע

דני גיגי:  אז אתם תישארו בדירות, תעלו מדרגות עם הילדים שלכם הנכים

דני גיגי:  ועם זה אין בעיה

דני גיגי:  אז אתה מבין? הבעיה היא הרבה יותר חריפה ממה שאתה ציינת פה

דני גיגי:       נוסיף על זה, כמו שאתה יודע הקריטריונים שהבטיחו לנו שיעדכנו אותם לא עודכנו מעולם, ולכן יש שם עוד הרבה מאוד ממתינים

דני גיגי:  ובכלל, לא סופרים את משרד הקליטה, במשרד הקליטה יש עוד 27,000 משפחות ממתינות מעל ה-4,000 האלה שאתה סופר, מיכאל, והם חלקם בבאר שבע, חלקם בצפון, והם בכלל אף אחד לא רואה אותם

מיכאל ביטון: אתה יודע, אם יש סיכוי שהרפורמה המשפטית תשתנה, זה רק בגלל המחאה

מיכאל ביטון:  ואני אומר לך, שאם יש סיכוי שמשהו ישתנה בדיור הציבורי, זה שנבעיר את המדינה על הדיור הציבורי

מיכאל ביטון:  כי בינתיים כולם ישנים בלילה

שמעון אוחיון: זה מה שאנחנו עושים עכשיו בשביל עמוס כהן שעומדים לפנות אותו מהבית

שמעון אוחיון:  על זה אנחנו מוחים

מיכאל ביטון: טוב מאוד

דני גיגי: מיכאל, אני רוצה להמשיך

שמעון אוחיון: הוא חולה סרטן

מיכאל ביטון: אני מכיר אותו, אני מתכתב איתו

מיכאל ביטון:  אני אשתדל לתת לכם, תבוא לפה שב פה, עוד מעט אני אתן לך

מיכאל ביטון:  את גם יכולה

דני גיגי: אני חייב עוד דקה שתיים

דני גיגי:  הבעיה החמורה היא, אתה מבין את כפל המוסריות פה? כי מצד אחד היא מספרת לנו פה סיפור על כמה חשוב למשרד השיכון לייצר עוד מלאי, ולהשקיע במלאי ולהשקיע בזה

דני גיגי:  עומדו תדירות ריקות, אנשים נזרקים לרחוב, אנשים אין להם פתרונות נזרקים לרחוב, אתה מבין? עכשיו זה כפל במוסריות שאני לא מבין איך הם ישנים בלילה

דני גיגי:  הרי אם דירה עומדת ריקה ובן אדם יכול לחיות בה אפילו שנה, תתנו לו לחיות שנה, תתנו לו לחיות שנתיים, מה אתם זורקים אותו החוצה?     

מיכאל ביטון: רגע, אדוני, אם תפריע לי אני אוציא אותך

מיכאל ביטון:  תסיים גיגי

דני גיגי: כמו שאמרת פה, הבעיה היא בעיה גדולה שפה יושב נציג משרד האוצר, יושב מחייך צוחק, עושה מה שהוא רוצה, שיעשה מה שהוא רוצה זה החיים שלו, אבל אנשים פה סובלים ואני חושב שזה מזלזל לשבת בצורה הזאת ולא לבוא לפה עם תשובות על כל השאלות שצריכות לעלות פה

דני גיגי:  על התקציבים, על למה לא קונים דירות? על למה אין תוכנית ארוכת טווח לדיור הציבורי כבר שנים ארוכות? על למה הם זורקים אנשים לרחוב?     

מיכאל ביטון: יש תשובה אחת לכל זה

מיכאל ביטון:  יש פרויקט רצח של הדיור הציבורי על ידי האוצר

מיכאל ביטון:  להרוג אותו לאט לאט, לנתק לו כל יום צינור אחר, כל יום להקטין לו את האינפוזיה עד שייחנק

מיכאל ביטון:  אלו העובדות, אלה המספרים

מיכאל ביטון:  דעיכת המאגר של דיור ציבורי זה פרויקט הרג שיטתי של האוצר, הוא אשם בזה

מיכאל ביטון:  השאר אשמים קצת

מיכאל ביטון:       האוצר בחר אסטרטגיה של הרג הדיור הציבורי, של בזבוז כספי ציבור בסיוע בשכר דירה, זה מה שהוא בחר

מיכאל ביטון:  הוא גם בחר ברשע להעביר סבסוד של קרקעות למעמד ביניים גבוה במחיר מטרה ומחיר מופחת, ובמחיר למשתכן סבסוד קרקע של 500,000, 600,000 ו-700,000 לזוג שההכנסה שלו 20,000-30,000 שקלים, והוא לא היה מוכן לפתור לעניים ביותר שהולכים לעבוד ב-5,000 שקלים

מיכאל ביטון:  זה פרויקט

מיכאל ביטון:  זה פרויקט עם מודעות, עם שיטה

דני גיגי: שאלת על המכירה אגב מיכאל

דני גיגי:  אין להם בעיה למכור את הדירות בפריפריה, אבל למכור לדיירים את הדירות זה לא

דני גיגי:  הם ילכו וימכרו את זה בשוק הפרטי

דני גיגי:  אחד על חמש אתם מספרים לאנשים

דני גיגי:  על כל דירה שאני מוכר

דני גיגי:  סיפורים

מיכאל ביטון: טוב גיגי תודה

מיכאל ביטון:  להוריד את הידיים, אין זמן

מיכאל ביטון:  אני אנסה לתת לכולם

מיכאל ביטון:  מה התשובה לגבי גילה? למה במקום שיהיו בו 1,000 בתים ובירושלים יש 2,500 דירות היום, וממתינים לדירות - --     

דני גיגי: 700 בירושלים

מיכאל ביטון: גיגי אתה מפריע לי

מיכאל ביטון:  ממתינים 776 בירושלים

מיכאל ביטון:  למה בגילה בהתחדשות העירונית לא מקצים עוד 400-500 לדיור ציבורי? למה משאירים את זה על מספר 200?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא יודעת לענות על זה כרגע

מיכאל ביטון: לא יודעת

מיכאל ביטון:  תוכלי לענות לנו במכתב בתוך שבועיים? נחכה למכתב רשמי

מיכל צדוק שטרנברג: בסדר

מיכאל ביטון: בילי רובין, חברה לבניה והשקעות נדל"ן

מיכאל ביטון:  מה יש לך לספר לנו על מה שאת שומעת כאן?     

בילי רובין: אני באה בדיוק מהצד האחר, אני באה בדיוק דווקא מהצד הביצועי, ואני רוצה להגיד לך דבר אחד מיכל שלא דייקת בפרטים ואני אגיד לך גם למה

בילי רובין:  כי קודם כל אם הייתם רוצים שאנשים כן ייכנסו לדירות, בדיוק לשפץ את הדירות האלה בתקציבים שיש לכם, זה הדבר הכי קל

מיכל צדוק שטרנברג: רק מי את?     

בילי רובין: סליחה אני לא הפרעתי לך

מיכל צדוק שטרנברג: דווקא כן, אבל את יכולה להסביר רגע מי את?     

בילי רובין: אני בעלת חברת בנייה ואני יזמית בארץ ובעולם

מיכל צדוק שטרנברג: נהדר

בילי רובין: אני בדיוק בצד השני של המתרס, אבל אכפת לי פה מהאנשים שיושבים כי כואב לי, כי אני רואה מה אתם עושים איך אתם מתעללים באנשים

בילי רובין:  אם אתם תחליטו שאתם רוצים לשפץ את הדירות האלו, תתנו לאנשים לגור, זה הדבר הראשון

בילי רובין:       דבר שני, שדיברת על התחדשות עירונית, אתם עושים לנו את כל הבעיות בהתחדשות העירונית

בילי רובין:  כשאנחנו מבקשים פינוי בינוי ודברים כאלה, תמיד הבעיות שלי מגיעות למשרד השיכון שאני צריכה להביא אתכם למפקחת על הבתים המשותפים

בילי רובין:  למה? כי אתם לא מוכנים לשיפוץ, אתם לא מוכנים שנחדש את הדירות האלו

בילי רובין:  פה מתחבר ההון והשלטון, מה שדיברנו עליו מיכאל

בילי רובין:  האנשים האלה יכולים לקבל דירות כמה שהם רוצים, אבל אתם לא מוכנים לעזור להם

בילי רובין:  זה מה שיש לי להגיד, זה הדבר הראשון

בילי רובין:       אם את היום באה אליי ואת אומרת לי בילי בואי תשפצי את הדירות שלכם, אני אתן לך במחיר עלות, הנה אני אומרת פה בפני כולם, רק תני לאנשים שיגורו, אל תתני להם להיות ברחוב

בילי רובין:  הדבר היחיד שאתם גורמים לאנשים להיות עניים, ומה קורה? זה הנטל על החברה, עלינו, כאנשים שמשלמי מיסים, אנחנו נשלם יותר, במקום לעזור לאנשים האלה אתם מדרדרים אותם למטה זה מה שיש לי להגיד

מיכאל ביטון: אלו דברים חמורים ואמיצים

מיכאל ביטון:  בדרך כלל קבלן לא יגיד את זה כי הוא לא רוצה לריב עם הממשלה

בילי רובין: נכון

מיכאל ביטון: כמה פעמים אני מביאה את משרד השיכון למפקחת על הבתים המשותפים

מיכאל ביטון:  את יודעת?     

מיכל צדוק שטרנברג: אין לי מושג על מה את מדברת

בילי רובין: אוקיי, חבל מאוד

מיכאל ביטון: תעשו פגישה

מיכאל ביטון:  תכירו אחת את השנייה

מיכל צדוק שטרנברג: איך זה רלוונטי לדיור הציבורי אני לא מבינה?     

מיכאל ביטון: מה קשור?     

מיכל צדוק שטרנברג: לא יודעת

מיכאל ביטון: יש פה יזמת פרטית שאומרת אפשר היה לשפץ מהר, אפשר היה לאכלס מהר, אפשר היה לתכנן מהר, אפשר היה לשלב את החברות הפרטיות במחיר למשתכן, במחיר מופחת, במחיר מטרה, לדיור ציבורי

בילי רובין: ולמה לא? למה לא לעזור לאנשים האלה?     

מיכאל ביטון: זה קול חשוב

מיכאל ביטון:  זה מראה שאפשר

מיכאל ביטון:  מה שנראה לכם בלתי אפשרי הוא אפשרי

מיכאל ביטון:  אם הייתה מנהיגות במשרד השיכון ונחישות ברמת שר, שהיה אומר על זה יקום וייפול המשרד, לא היה תור של 5,000 איש

מיכאל ביטון:  בשנתיים האלה לבד רכש של 1,700 כבר יש לכם כסף, 500 דירות פנויות לזרוע במחיר למשתכן, מחיר מטרה ומחיר מופחת עוד 2,000 בתים, גמרתם את התור

בילי רובין: עוד דבר מיכאל, בניתי במרוקו לאנשים בדיוק חסרים שם

בילי רובין:  את יודעת איך הממשלה בפחות משלושה חודשים משרד השיכון נתן לי היתרים, הכל, שחרר הכל רק בואי תכניסי את האנשים שלא יגורו ברחובות, אבל לכם לא אכפת, אנשים פה גרים ברחובות, מסכנים

בילי רובין:  את יודעת מה זה גורם לאנשים שאין להם קורת גג? כל הביטחון שלהם, איך הילדים שלהם יכולים להסתכל להם, להורים בעיניים?     

מיכאל ביטון: תודה, בילי אני רוצה להמשיך

מיכאל ביטון:  אדוני עכשיו תורך     

אדיר כהן: קודם כל שלום מיכאל נעים להכיר, נעים מאוד אני אדיר כהן, הבן של עמוס כהן בן 62

אדיר כהן:  לפני מספר חודשים גילו לאבי את המחלה, מחלת הסרטן ומאז חיינו התהפכו 360 מעלות

אדיר כהן:  אנחנו שלושה אחים שעכשיו נמצאים בשתי מלחמות, מלחמה אחת על החיים של אבא שלי, ומלחמה יותר קשוחה ויותר מייגעת, ואין לי איך להסביר מה אנחנו עוברים בחמישה חודשים, זר לא יבין זאת

אדיר כהן:  מה שאנחנו עוברים עם חברת עמידר, קודם כל הם רוצים לפנות את אבי ב-6 למאי

מיכאל ביטון: למה? למה?     

אדיר כהן: אבא שלי גר 20 שנים בדירה של עמידר

אדיר כהן:  הדירה של עמידר 40 שנים עוד מתקופת סבא וסבתא שלי

אדיר כהן:  בשנת 2005 אבי התגרש מאמא שלי ועבר לגור בדירה הזאת

אדיר כהן:  עמידר היו שולחים כל פעם נציגים, חוקרים, את החוקר עודד פרנקו, שולחים חוקרים שהם עבריינים, שהם עושים כל מה שעולה על רוחם, ויש לנו הכל, יש לנו מסמכים הכל מתועד, מה שתרצו אנחנו נביא לכם

אדיר כהן:  הסיפור הזה חייב להישמע

אדיר כהן:  אנחנו לא נשקוט

מיכאל ביטון: מתי צריך לפנות את זה?     

אדיר כהן: פחות מחודשיים

אדיר כהן:  אנחנו לא משקרים

אדיר כהן:  אם אנחנו משקרים - - -     

מיכאל ביטון: קודם כל רפואה שלמה לאבא

מיכאל ביטון:  וב' אנחנו נלווה אותכם

מיכאל ביטון:  אנחנו נלווה אותכם אישית

מיכאל ביטון:  תאמין לי אני עצרתי את תקציב המדינה על פינוי של משפחה אחת

שמעון אוחיון: שמי מור אוחיון אני הבת של עמוס כהן

מיכאל ביטון: התכתבתם איתי נכון?     

שמעון אוחיון: נכון

שמעון אוחיון:  אנחנו באמונה גדולה בכל המערכת הזאת, חשבנו שאפשר לסמוך על מדינת ישראל, אבל ברגע האמת פשוט זרקו אותנו לכלבים, ואנחנו באמת בהתמודדות מאוד גדולה עם כל מה שמשתמע עם מחלת הסרטן

שמעון אוחיון:  ובנוסף, אנחנו גם מתמודדים עם המפלצות האלה שפועלים ללא רחמים

אדיר כהן: עבריינים בחסות החוק, וחבל שמנכל עמידר לא היה פה

שמעון אוחיון: חוקרים, ומול מי? מול אנשים חסרי ישע, סבתי שנפטרה לפני ארבע שנים - -     

אדיר כהן: אנשים לא מפותחים מעדות המזרח שפשוט, את יודעת, באו עליהם תמימים

שמעון אוחיון: הוציאו ממנה דברים בכוח ובמרמה ובאלימות

מיכאל ביטון: מה הוציאו ממנה?     

שמעון אוחיון: כשאותו חוקר הקבוע שהם שכרו באופן פרטי הגיע אליה הביתה, עמד מולה ושאל אותה שאלות, והפחיד אותה

אדיר כהן: מיכאל חשוב לי לציין שהסבתא הזאת שנפטרה לפני ארבע שנים, אישה לא מפותחת, סליחה שאני אומר את זה, זאת סבתא שלי

מיכאל ביטון: מה התאריך?     

שמעון אוחיון: 6 במאי

אדיר כהן: 6 במאי יש צו פינוי מבית משפט מחוזי

מיכאל ביטון: אני מבקש לפנות לי את היום, אני אהיה שם

מיכאל ביטון:  אנחנו נעצור את הפינוי הזה בגופינו

מיכאל ביטון:  אני מקווה      

אדיר כהן: איך נציגה של משרד השיכון יכולה להגיד לנו שתראו את האנשים שיש פה, תראה את המסכן הזה

מיכאל ביטון: שניה אחת אדיר, זהו

מיכאל ביטון:  אנחנו נעזור לכם

מיכאל ביטון:  יש לך מה לומר על המקרה הזה מיכל?     

מיכל צדוק שטרנברג: אני לא מכירה כל דייר

מיכאל ביטון: האם את תוכלי לפגוש אותם אחרי הישיבה ולהתמודד עם הפינוי הזה?     

אדיר כהן: אנחנו חייבים

מיכל צדוק שטרנברג: תנו לי במייל את כל הפרטים

מיכאל ביטון: אז אחרי הישיבה הזאת - - -     

שמעון אוחיון: תודה רבה

אדיר כהן: יש לי עוד דבר אחד נשמה, מחילה - - -     

מיכאל ביטון: לא, לא קיבלת פה במה - - -     

אדיר כהן: אם יש שקר אחד במה שאנחנו אומרים, ב-6 במאי אנחנו מתפנים

אדיר כהן:  תזכרו מה אני אומר לכם     

מיכאל ביטון: אנחנו מאמינים לכם

מיכאל ביטון:  אדיר תודה רבה

מיכאל ביטון:  אפרת רותם, איגוד העובדים הסוציאליים

אפרת רותם: תודה רבה

אפרת רותם:  אנחנו פה הרבה מאוד בפרטים ,כמה דירות יש כאן כמה ממתינים יש פה

אפרת רותם:  אלוהים נמצא בפרטים הקטנים, בסדר כולנו יודעים את זה

אפרת רותם:  אבל כשמתמקדים בפרטים אפשר להסביר כל אחד מהפרטים ולפספס את התמונה המלאה

אפרת רותם:  כמו שאמרת יושב הראש, יש פה פשוט שיטה כללית, שיטה שנמשכת כבר המון המון שנים להרס של הדיור הציבורי

אפרת רותם:  בונים קריטריונים לכל דבר, בונים את הפרטים ככה שזה יהיה לא ישים, לא יעיל ותהיה הצדקה לבטל את זה

אפרת רותם:       בואו נשים את הדברים כמו שזה

אפרת רותם:  מדינת ישראל אף פעם לא בדקה כמה כסף היא משקיעה בדיור ציבורי וכמה היא יכולה לחסוך שם

אפרת רותם:  כעובדות ועובדים סוציאליים אנחנו יודעים שדיור ציבורי זה לא רק קורת גג, הרבה כאן יכולים להסכים עם זה, הלכנו ובדקנו לגבי כמעט 500 משפחות, שאלנו את העובדות הסוציאליים שמלווים אותם מה קרה אחרי שהן קיבלו דירה? בלמעלה מ-90% מהמקרים ראינו שיש שיפור

אפרת רותם:  יש שיפור של 60% במצוקות הרגשיות, יש שיפור של שליש בשוק התעסוקה, יש פחות שימוש בסמים ובאלכוהול

אפרת רותם:      אנחנו יודעים שיש כסף, אתם אומרים שאין כסף? בואו נעשה את זה מול זה ונראה כמה מדינת ישראל זורקת לפח בשביל לטפל במצוקות שאפשר היה למנוע

מיכאל ביטון: את יודעת כמה עולה אסיר בכלא לשנה?     

אפרת רותם: הרבה יותר משעולה לשפץ דירה

מיכאל ביטון: איש האוצר איך קוראים לך?     

עשאל צור: עשאל צור

מיכאל ביטון: כמה עולה למדינת ישראל אסיר בכלא?     

עשאל צור: אני יכול לבדוק עכשיו

מיכאל ביטון: תבדוק לי

מיכאל ביטון:  אני נותן לך את הניחוש

מיכאל ביטון:  בין 250,000-400,000 שקלים בשנה, מיטה אחת בכלא

מיכאל ביטון:  תבדוק לי את זה

מיכאל ביטון:  זה כשהיא אומרת אפרת, העלות האלטרנטיבית של להפקיר אנשים

מיכאל ביטון:  ושהם יגיעו לבור תחתית ולא נשאר להם הרבה

אפרת רותם: אבל את זה ממשלות ישראל לאורך שנים      

מיכאל ביטון: אני צריך שתגידי משפטי סיום, שניתן לעוד אשים

אפרת רותם: את זה לא בודקים

אפרת רותם:  מייצרים פה מצב שבו באופן מכוון, זה יהיה לא יעיל, ולא ישים לתת דיור ציבורי עד שיהיה אפשר באופן רשמי לסגור את זה

מיכאל ביטון: תודה

מיכאל ביטון:  מדלן מיארה

מדלן מזל מיארה: מדלן מיראה

מדלן מזל מיארה:  כבוד יושב הראש, אני היום באתי במיוחד בשביל משפחה אחת, כי יושבת פה הגברת של משרד השיכון, ואני שומעת שהם קונים, מוכרים, עושים, קריטריונים כל הדברים האלה, אבל מי שרואה טלוויזיה, לפני שבועיים במהדורה המרכזית, עלתה אמא לשני ילדים קוראים לה הילה חיים

מדלן מזל מיארה:  הילדים האלו נאנסו על ידי בן הדוד שלהם, שניהם כרגע במצב אנוש מבחינה רגשית, הפושע, תודה לשם קיבל עכשיו גזר דין, המשפחה הזו הגישה בקשה לדיור ציבורי כי הזוג הזה בפשיטת רגל

מדלן מזל מיארה:       משום מה, מישהו במשרד השיכון שיושב בוועדה, החליט שלא מגיע למשפחה הזו, בגלל שזה זוג נשוי עם שלושה ילדים מנישואים שניים של האמא, וילדה אחת מהנישואים הראשונים, הם עם ארבעה ילדים שחיים מקצבאות נכות שגם האמא, אני זו שעזרה לה מול ביטוח לאומי, גם עם הילדים, והילד במצב אנוש, הרס את כל הדירה שהם גרים בה בשכירות, מגרשים אותה מהבית, כל דירה שהם עוברים מגרשי אותם כי הילד הוא במצב על גבול האובדני, היא עוברת גיני גיהינום האמא

מיכאל ביטון: אנחנו לא נפרט מקרה פרטי

מיכאל ביטון:  תגידי לנו אותו ונלווה אותו

מיכאל ביטון:  גם אין פה מי שישיב, אין פה את האגף הרלוונטי

מדלן מזל מיארה: אין בעיה

מדלן מזל מיארה:  לצערי גם כשהם נמצאים הם לא נמצאים

מיכאל ביטון: אנחנו ננסה ללוות ולסייע למקרה הפרטי הזה

מיכאל ביטון:  יאיר שמוליאנוב, לובי המיליון

יאיר שמוליאנוב: תודה כבוד יושב הראש

מיכאל ביטון: מה זה לובי המיליון?     

יאיר שמוליאנוב: באתי להתחיל בזה

יאיר שמוליאנוב:  שלום לכולם

יאיר שמוליאנוב:  יאיר שמוליאנוב, מנהל תחום חברתי כלכלי בקליטת עלייה בעמותת לובי המיליון

יאיר שמוליאנוב:  זו עמותה שפועלת לקידום וייצוג צרכים של 1

יאיר שמוליאנוב: 2 מיליון ישראלים דוברי רוסית בישראל

יאיר שמוליאנוב:  נגעו כאן בהמון סיפורים קשים שאני אומר, כאזרח במדינה, לא פשוט לשבת כאן וגם לצפות בזה בטח מי שצופה בבית

יאיר שמוליאנוב:  אני רוצה לגעת בשתי נקודות קטנות

יאיר שמוליאנוב:      אחת, דיברו פה בכמה חלקים עלתה הסוגייה בין אם רשימת הממתינים בתוך האתר וכו'

יאיר שמוליאנוב:  אני חושב שמכל ההתעסקות שלי בנושא דיור הציבורי, הסיפור הזה שיש שתי מערכות נפרדות של משרד העלייה והקליטה, ומשרד השיכון והבינוי, באמת סלח לי על הביטוי כבוד יושב הראש, זו הזיה מוחלטת, שאני אומר אם מישהו יכול לקחת את זה ולעשות עם זה משהו - - -     

מיכאל ביטון: אבל אתה צריך להסביר, שאנחנו אמרנו 5,000 ממתנים זה דיור ציבורי

מיכאל ביטון:  בהמתנה של אנשים בגיל הזהב, עולים, קליטת עלייה, לא רק גיל הזהב, גם עולים, זה עוד 30,000 אלף, ויש כיפופי ידיים למי יקצו את הדירות, ומי יקבל, וכל הזמן עקיפות בתורה, איפה התור ועדיפות למי

מיכאל ביטון:  סיפור מהסרטים

מיכאל ביטון:  מה אתה מציע שהפתרון יהיה?     

יאיר שמוליאנוב: אני חושב שאין מניעה מלהתחיל לדבר על זה שהדבר הזה צריך להיות משולב ומאוחד

יאיר שמוליאנוב:  ואני חושב שאם אנחנו כל הזמן מדברים על קליטת עלייה, וכולנו יהודים וכולנו ישראלים, אין שום סיבה שהמערכות יהיו בנפרד, אין שום סיבה, אני אומר אם יש ממתינים בדיור ציבורי כאן, ויש ממתינים בדיור ציבורי כאן, תתכבד מדינת ישראל ותבוא ותגיד בוא ניצור פה רשימה אחת

מיכאל ביטון: אני מסכים איתך, יכול להיות שזו גם עילה לעתירה

מיכאל ביטון:  ישלנו כבר שלוש עתירות

מיכאל ביטון:  אנחנו עתירים בעתירות

מיכאל ביטון:  אבל אנחנו נתחיל לעבוד

יאיר שמוליאנוב: זו נקודה אחת, ונקודה שניה ואחרונה, אני אגיד, אני באמת לא מכיר את הסיפור, מיכל נגעת בזה שיש אנשים שמחכים לדירות אז אני יכול להגיד כמי שמלווה בשנה האחרונה 70,000 עולים חדשים שהגיעו לכאן, שמתוכם יש לא מעט אנשים שאני יודע, גם קשישים וגם משפחות שצריכות דיור ציבורי, זו הזדמנות, לגמרי, שוב, זה לא רק משרד השיכון זה צריך להיות בצוותא עם משרד העלייה והקליטה, אבל אם באים לאותם עולים ואומרים להם בהתחלה תקשיבו, יש פה הזדמנויות, מדינת ישראל היא לא רק מחוז תל אביב

יאיר שמוליאנוב:  יש עוד מקומות בארץ, אני יודע להגיד שיש המון אנשים ירצו לעשות את זה, אני מכיר אותם אישית, שהיו שמחים לבוא

יאיר שמוליאנוב:       מה שכן, כשהם מגלים את זה, כשהם הולכים לבקש בקשה לדיור ציבורי רק בחודש השמיני שזה כיום מה שקורה לעולה, אתה רק בחודש השמיני יכול לבקש בכלל דיור ציבורי, אז שמונה חודשים ראשונים אתה נמצא בתל אביב, בחיפה, במקומות שבהם אמרו לך להגיע כי יותר קל וכו', ואז אחרי שהתמקמת אתה לא תעבור עוד פעם טלטלה ועוד פעם תעבור

יאיר שמוליאנוב:  ולכן, תוכנית נכונה וטובה של המדינה שתפנה לעולים באשר הם, עוד כשהם נמצאים במדינות המוצא, כשהם מתכננים לעלות

מיכאל ביטון: איך היא תפנה אם אין לה מה לתת להם? מדינה של שנות ה-70 ושנות ה-60 שקלטה מאות אלפי עולים

מיכאל ביטון:  ב-63 הגיעו לארץ מאות אלפי עולים והיא בנתה להם מאה אלף בתים

מיכאל ביטון:  מדינה ענייה

מיכאל ביטון:  מדינה עשירה OECD, יתרות בבנקים, יתרות מטבע חוץ, תל"ג תמ"ג, משתקמים ראשונים מהקורונה

מיכאל ביטון:  מה היא תציע להם? כלום? אין להם מה להציע לעולים

מיכאל ביטון:  אין להם בית להציע

יאיר שמוליאנוב: אם אין מה להציע, אז אני אגיד בכנות, הדבר שהכי כואב לי זה לשמוע עולים לחדשים שאני מדבר איתם ואומרים הגשתי בקשה, קיבלתי זכאות לדיור ציבורי ולא נעים לספר להם      

מיכאל ביטון: שהנייר הזה לא שווה כלום     

יאיר שמוליאנוב: שהדיור הציבורי הזה יגיע בעוד שמונה-תשע-עשר שנים וסתם חבל על התחושה שלהם

יאיר שמוליאנוב:  אז אם זו המדיניות, אז שווה לחשוב מה עושים עם אותה סוגיה

דני גיגי: יש את מאי הדר, מיכאל     

מיכאל ביטון: היא מהפורום     

דני גיגי: כן, והיא מקרית שמונה     

מאי הדר: תודה רבה כבוד יושב הראש

מאי הדר:  ממש תודה רבה, זה מעורר בי הדיון הזה קצת רגשות של תקווה, לצד המון המון כאב שאני שומעת

מיכאל ביטון: אני לא רוצה לאכזב אותך, אני בן אדם אופטימי ואני כל החיים ניצחתי מאבקים חברתיים קשים מאוד בירוחם ובכלל בחינוך ובהמון, ואני לא יוצא עם תקווה מהדיון

מאי הדר: אני גם לא     

מיכאל ביטון: אני אגיד לך למה

מיכאל ביטון:  כי אני לא רואה שמישהו בממשלה מוטרד

מיכאל ביטון:  אני לא רואה מישהו שלא ישן בלילה בגלל הדיור הציבורי     

מאי הדר: זה מעבר לדיור הציבורי

מאי הדר:  כל הגישה שלא אכפת לך מהאזרח

מאי הדר:  כי באמת, לשמוע את מנכל עמיגור שולף תשובות אומר לך60 דירות, אבל יושב מישהו פה עם המחשב ואין לו שום נתון לשלוף אפילו לא קרוב

מאי הדר:  ויושבת פה בילי שכן נותנת קצת תקווה של עבודה משותפת אפשר למצוא פתרונות מדהימים

מאי הדר:  ואני באה לפני הדיון ואני שומעת הרבה אנשים על מה שהם חווים על הקבלנים, את יודעת, לוקחים קבלן שהוא יותר זול, אבל הוא חוזר על אותו שיפוץ דירה 17 פעמים בשנה, זאת אומרת הוא הרבה יותר יקר, זאת אומרת יש פה המון מחדלים שלא יורדים לרזולוציות האלה

מאי הדר:  אנשים, באמת, בסופו של דבר, הם לא באים למחאות כי אין להם זמן, כי הם רצים בבוקר לעבודה, ובסוף היום הם רוצים רגע להיות עם המשפחה שלהם, אין להם זמן למחאות ואין להם זמן לבוא לפה, אז אנחנו מגיעים קומץ של אנשים, ואני בזכות השם יושבת כאן, ולנסות כמה שאפשר לייצג הרבה מאוד אנשים שמגיעים מהפריפריה מקרית שמונה, שהיה שם התחדשות עירונית, בנו שם ארבע שכונות גדולות יפות, חדשות ושום דירה ציבורית אחת לא

מאי הדר:  אלו דברים שצריך לבדוק למה הם קוראים     

מיכאל ביטון: זה הביזיון

מיכאל ביטון:  זה הביזיון שכבר נוספו בפריפריה בתים חדשים ולא ידעו להכניס בתוכם     

מאי הדר: לא רצו להכניס

מאי הדר:  הם לא רצו פשוט, זה עניין של רצון

מיכאל ביטון: אני צריך לסיים את הדיון, אני מתנצל

מיכאל ביטון:  עשאל האם אתם שוקלים בחיוב להגדיל בגילה יותר יחידות דיור?     

עשאל צור: אדוני יושב הראש, אין לנו שום נגיעה והחלטה על מה קורה בגילה, בכנות

מיכאל ביטון: מי אחראי על החברות הממשלתיות? איפה יושבות החברות הממשלתיות?     

עשאל צור: רשות החברות יושבת תחת שר האוצר, אני חושב

עשאל צור:  אבל אנחנו - - -     

מיכאל ביטון: נו אז אין לו נגיעה?     

עשאל צור: שוב, יש נגיעה, כנראה שר האוצר אחראי על רשות החברות ויש לו כנראה יכולת מלמעלה להשפיע על דברים שהם מאקרו

עשאל צור:  אני לא חושב שמדובר במקרה ספציפי כזה

מיכאל ביטון: למה? זה לא מדיניות?     

עשאל צור: אני לא חושב שמדובר במדיניות

מיכאל ביטון: יש לאוצר מדיניות דיור ציבורי? הרי אתם באים ומחליטים על מימון, כשאתם רוצים לממן את הדיור הציבורי יש לכם מדיניות

מיכאל ביטון:  מה המדיניות?     

עשאל צור: המדיניות היא מדיניות שנקבעת ביחד עם משרד השיכון בכל דיוני תקציב

מיכאל ביטון: אז במדיניות הזאת לא אומרים לחברה ממשלתית, במידה ואת עושה התחדשות עירונית מה ?     

עשאל צור: אין שום נגיעה בהיבטים האלה

דני גיגי: נכנס רווח לממשלה מהפרויקט הזה? 200 מיליון שקלים? אני אגיד לך

עשאל צור: אני אגיד, מיכל דייקי אותי אם אני טועה

עשאל צור:  ממה שאני מכיר, ואני לא מכיר, ככל שיש רווחים מהפרויקט הזה הם הולכים לרכש דירות

דני גיגי: 50% ו-50% לקופה שלכם

עשאל צור: מיכל, אני לא - - -     

דני גיגי: 200 מיליון למשרד האוצר, 100 מיליון לעמידר

דני גיגי:  יש על זה דו"ח, זה לא אני

עשאל צור: אני לא מכיר

מיכאל ביטון: מזל שהוא מכיר, מזל

מיכל צדוק שטרנברג: מצוין

מיכאל ביטון: לא, זה לא מצוין, כי אתם צריכים להכיר

מיכאל ביטון:  לא הוא צריך להציג

עשאל צור: אני מבטיח עד לפעם הבאה לברר עם נושא גילה, ובפעם הבאה נהיה חכמים יותר ונחזור עם תשובות

מיכאל ביטון: לא תשובות, תגדילו את הדיור הציבורי שם

מיכאל ביטון:  יש לך 776 ממתינים בירושלים

מיכאל ביטון:  זו לא העיר שאין בה ביקוש לדיור ציבורי, זאת עיר עניה

מיכאל ביטון:  למה במתחם שאתה מסוגל לייצר 1,000 בתים לא תוסיף עוד כמה מאות לעניים האלה? וגילה היא לא איזו עיר עשירה, שכונה עשירה, זה לא יוקרתי ואדמה יקרה

מיכאל ביטון:  ואולי יש עוד מתחמים כאלה

מיכאל ביטון:  אולי אתם כן צריכים לתת הנחיות? הרי אתם נותנים אשראי שנעשים פרויקטים של התחדשות עירונית אתם עושים הקדמת מימון לעמידר על תכנון

עשאל צור: אני לא מכיר

מיכאל ביטון: מה לא מכיר? מה לא מכיר? משרד השיכון מממן רה תכנון של שכונה כזאת

מיכאל ביטון:  מאיפה בא לו הכסף? מהאוצר

מיכאל ביטון:  שאתה מממן לו תכנון והקדמת מימון אתה גם תתנה מה יעשו, מה המדיניות שלך

מיכאל ביטון:  תגיד, אתה אופטימי שבעיית הדיור הציבורי תיפטר בשנה הקרובה?     

עשאל צור: אני חושב שמדובר בבעיה מורכבת, שאני לא מאמין שהיא תיפתר, לא בשנה ולא בשנתיים, אני חושב שאנחנו עושים את מירב המאמצים לייעל את המערכת, כדי שהשירות יהיה יותר טוב, אפשר יהיה לרכוש דירות יותר בקלות

מיכאל ביטון: יש דברים שאפשר היה לעשות יותר ולא עושים עדיין בנושא דיור ציבורי? יש רעיונות שלא הבאתם לשולחן? יש לכם רעיונות איך להשתמש בכסף של שכר הדירה לייצר דירות ולא לשלוח אנשים לשאת ולתת עם משכירים ולשלם את הכסף הזה סתם?     

עשאל צור: אני רק אגיד, אנחנו במקרה גם פה שאר החברים, היינו חברים בשנה וחצי האחרונות בוועדה הכהן

עשאל צור:  ניהלנו המון דיונים בנושא, ושמענו     

מיכאל ביטון: אביעד הכהן?     

עשאל צור: אביעד הכהן, כן

מיכאל ביטון: אבל היא עסקה כמעט רק בפינויים ובקריטריונים

מיכאל ביטון:  והיא סיימה את עבודתה

עשאל צור: המסקנות מתגבשות בימים אלה

מיכאל ביטון: איך, תגיד לי, אלוהים, עשאל תדע לך, אני אגיד לך משהו אחד רק לך, בגלל הכיפה הלבנה

מיכאל ביטון:  אני אדם מסורתי, התורה אומרת הלוא פרוס לרעב לחמך ועניים מרודים תביא בית

מיכאל ביטון:  עניים מרודים תביא בית

מיכאל ביטון:  הציווי הזה עניים מרודים תביא בית, חל עליך

מיכאל ביטון:  יהודי שיש לו חבר בלי בית, אז הוא חוטא לה', כי הנביא כשאומר את הפסוק הזה הוא אומר אני לא רוצה קורבנות ולא צומות

מיכאל ביטון:  שם אומר ישעיהו הלוא זה צום אבחרהו פתח חרצובות רשע ואטה מוטות מוסר

מיכאל ביטון:  אני לא צריך אנשים שיצומו, אני לא צריך קורבנות אני צריך שתנצחו את הרשע

מיכאל ביטון:  אטה מוטות מוסר זה העול ששמים על השור שהוא חורש

מיכאל ביטון:  תוריד לשור את המוטות האלה שחונקים אותו

מיכאל ביטון:       כל יהודי לא צריך לישון בלילה כשיש יהודי אחר שאין לו קורת גג

מיכאל ביטון:  ושום תשובה שבעולם לא תסתיר את הפשע החברתי שדירות עומדות שבע שנים ריקות ואולי יעמדו עוד הרבה שנים

מיכאל ביטון:  זה פשע חברתי

מיכאל ביטון:  וזה פשע חברתי ששנתיים היה לכם כסף ל-1,700 בתים ולא קניתם

מיכאל ביטון:  וזה פשע חברתי שלא שילבתם בכלים המדהימים של מחיר מופחת ומחיר מטרה ומחיר למשתכן כמה אלפי בתים

מיכאל ביטון:  אלה פשעים חברתיים, אלה חטאים

מיכאל ביטון:  במושג של יהודי זה עברה, זו עברה שבין אדם וחברו

מיכאל ביטון:       המוטיבציה שלי לעזור לאנשים לקורת גג היא לא קשורה לכנסת

מיכאל ביטון:  אני מדבר על זה הרבה

מיכאל ביטון:  היא קשורה לזה שגדלתי בבית עני, ושהמדינה דאגה לנו, ושהייתה מדינה ענייה שדאגה לעניים

מיכאל ביטון:  ואנחנו מדינה עשירה שבזה לעניים

מיכאל ביטון:  ובשם מילים גבוהות כמו התחדשות עירונית ותכנון אסטרטגי וראייה כוללת ו- return of investmentו אלף חארטות, הרגנו את האנשים, הפקרנו אותם לגורלם

מיכאל ביטון:  האם תקום מנהיגות באוצר או בשיכון? אני מקווה

מיכאל ביטון:       אני אסכם את הישיבה הזאת, הוועדה רואה בחומרה את אי הגעת נציג עמידר לדיון

מיכאל ביטון:  וזה מבטא את הפקרת המזכירים את עמידר לגורלם

מיכאל ביטון:  אנחנו נעתור נגד עמידר בשלושה בג"צים לפחות בחודש הקרוב, ונלחם בהם במלוא החומרה, ונציף את חוסר התפקוד שלהם ביחס לעמיגור בכל מקום שנוכל

מיכאל ביטון:       הוועדה תזמן בתוך שבועיים את שר השיכון ואת מנכל השיכון להשיב על מה שעלה פה

מיכאל ביטון:  אני מקווה שהם יכבדו את הכנסת ויתייצבו כאן, ואם לא, גם בהם ניאבק

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת תשובות מדוע לא יירכשו יותר דירות דיור ציבורי בגילה, במקום 200 יותר לכיוון 600 מתוך האלף של התחדשות עירונית, בשל החוסר והביקושים בירושלים לדיור ציבורי

מיכאל ביטון:  הוועדה גם מבקשת מהאוצר והשיכון לבחון את כל מתחמי ההתחדשות העירונית ובכל מתחם להגדיל ולשלש את מאגר הדיור הציבורי בטרם מוכרים את שאר הדירות למגזר פרטי

מיכאל ביטון:       הוועדה דורשת להגמיש קריטריונים באופקים ובכל מקום אחר בהם דירות עומדות ריקות שנים רבות

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת שיפוץ מידי של אותם 100 בתים בבאר שבע, עבור אותם 216 ממתינים בבאר שבע לדיור ציבורי

מיכאל ביטון:       הוועדה דורשת משר השיכון והמנכ"ל תוכנית סדורה רב שנתית, איך לממש את 1,700 היחידות שנועדו לרכישה? כמה יתוקצב תוספתי ב-2023 ו-2024 לרכישות נוספות? האם בכוונתם לשלב בתוכניות מחיר מופחת ומחיר מטרה עתידיות, רכש של דירות לדיור ציבורי? את כל התשובות האלו נבקש מהם

מיכאל ביטון:       הוועדה דורשת ממשרד השיכון לחדש את חוק המכר, ולנסות לפחות לתת לאלה שגרים שם עשרות שנים את הזכאות על הבית שלהם

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת מהמשרד לטפל בשלושת המקרים שעלו פרטנית, כולל מקרה שלא הספקנו לתת לו לדבר של דוד פחימה עם שמונה ילדים שמחכה לדירה ציבורית בנחל עשן בבאר שבע, מצא בעצמו שמונה דירות ריקות, שלושת המקרים של אדיר, שאבא שלכם יהיה בריא, ושל אור, ושל המשפחה שאת הזכרת, ואנחנו נלווה אותם ונעזור להם גם במשרד שלי

מיכאל ביטון:  אבל זה לא תפקידנו,      ואני הולך עצוב בסוף הדיון הזה, לא מובס, אבל דואג וכואב על מצב הדיור הציבורי בישראל

מיכאל ביטון:  אני נועל את הדיון