הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 25, פרוטוקול מספר 10, 2023-02-21 00:00

יצחק פינדרוס: שלום, בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, היום, ל׳ שבט, ראש חודש אדר, 21 בפברואר 2023

יצחק פינדרוס:  הוועדה מתכנסת היום במסגרת היום המיוחד לחולי סרטן שמציינת הכנסת

יצחק פינדרוס:  דרך אגב, רק בשביל לציין - מי יזם את היום הזה?     

אימאן ח'טיב יאסין: אני, מאז שנכנסתי לכנסת, זו כבר הפעם השלישית

יצחק פינדרוס: טוב

יצחק פינדרוס:  אז בשבילי זו הפעם הראשונה

יצחק פינדרוס:  אני רואה חשיבות גדולה מאוד בדיון הזה, אמרתי את זה גם בשיחה מוקדמת שהייתה לי על הוועדה הזאת

יצחק פינדרוס:      אני רק רוצה, לפרוטוקול, כיוון שהדיון כולל גם קטינים וגם חסויים, אז אני רוצה להדגיש שהישיבה היא פומבית, מנוהל בה פרוטוקול שיפורסם לציבור וכל מה שנאמר בדיון יתועד

יצחק פינדרוס:  בדיונים, בעיקר בנושאים רגישים, סביר להניח כי חשיפת פרטי הדוברים או זולתם, עלולה לגרום נזק, אני מודיע מראש לוועדה, שאנחנו ממליצים, והחלטתי לחסות את השמות והפרטים של הדוברים, של כל מי שחשיפתם תגרום נזק, לפי סעיף 120(ד׳),(1ב׳), (1ג׳),(1ו׳) ו-(2) לתקנון הכנסת, באופן זה ניתן יהיה להפעיל את שיקול הדעת כשנצטרך, על אף שקיבלנו הודעה מראש שאין להם מניעה, אבל אם נחליט בכל זאת, אז יש את זה לפרוטוקול

אימאן ח'טיב יאסין: גם הדיון בשידור

יצחק פינדרוס: כן, צריכים לדעת שהדיון הזה משודר בפומבי

יצחק פינדרוס:      אני חושב שהיום יש הרבה יותר מודעות לנושא הזה, אבל עדיין לא מספיק

יצחק פינדרוס:  לא כולם מודעים, הרבה כן, כי לצערנו הרב אין כמעט משפחה שלא מכירה את הנושא הזה, הרבה מודעים לסבל, לעצירת החיים ולמערכת הטכנית, ומה שהיא מעבירה את האנשים החולים, את המשפחות ואת האנשים סביבם, במסגרת הטיפולים, הבירוקרטיה והנושאים שכרוכים בה

יצחק פינדרוס:       אנשים צריכים לעזוב את העבודה כדי לטפל בילד, בן זוג, במישהו שנמצא איתם

יצחק פינדרוס:  מעבר לסבל האישי שיש כמעט בכל נכות, אני חושב שאין משהו שדומה לו, מבחינת אינטנסיביות הטיפול

יצחק פינדרוס:       הוועדה הזו תמיד, בטח בכנסת הזו, שמה לה למטרה, להוריד את מסכת הסבל שגורמים הבירוקרטיה והשירות הציבורי, להפוך אותם יותר נגישים ויעלים, בייחוד בנושא כזה, במציאות כזאת, שבה החיים של אנשים משתנים מקצה לקצה, ועוברים תקופה מאוד מאוד קשה

יצחק פינדרוס:       להעביר אותם את מה שעוברים במערכות הרגילות בישראל, בעיניי זה להוסיף הרבה מאוד סבל על סבל, לכן, אנחנו שמים לעצמנו את הנושא הזה למטרה, ללוות את זה, הוועדה עשתה את זה גם בעבר, ואנחנו נשתדל לעשות את זה גם בעתיד, ואני אתן לך להתחיל, אימאן חטיב יאסין, רשות הדיבור שלך

אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי אז בוקר טוב לכולם, כבוד היושב ראש, אני מאוד מעריכה ומודה לך על ההירתמות לקיום הדיון החשוב הזה

אימאן ח'טיב יאסין:  תודה לחברי הכנסת שהגיעו באמת אחרי לילה כזה ארוך ואפילו בוקר, לאנשים, לנשים ולילדים שהגיעו מרחוק, לנציגי החברה האזרחית, שמעתי קודם מישהי שאמרה שהיא הגיעה ממטולה, אז תודה

אימאן ח'טיב יאסין:       אין ספק שנושא ההתמודדות של חולי סרטן ובני משפחותיהם, הוא נושא מורכב

אימאן ח'טיב יאסין:  יזמתי את הדיון הזה בקדנציה הראשונה שלי בכנסת, לפני שלוש שנים, וגילוי נאות, זה הגיע ממקום אישי

אימאן ח'טיב יאסין:  לא ממקום של לבקש משהו עבור עצמי, אלא ממקום שמכיר, יודע, סבל וחווה את החוויות הקשות

אימאן ח'טיב יאסין:  לאורך כל הדרך, משנת 2010, חשבתי על איך אני יכולה לשנות במקום בו אני נמצאת, אם זה כשעבדתי כמנהלת מתנ״ס לפני כן ואם עכשיו כחברת כנסת, איך אני יכולה להעלות את המודעות למחלה הארורה הזו, שגובה מאיתנו את חייהם של היקרים לנו מכל

אימאן ח'טיב יאסין:       חשוב לי לציין שהגורם התמותה העיקרי במדינת ישראל, במקום הראשון, הוא הסרטן

אימאן ח'טיב יאסין:  במדינת ישראל, יש כ-100 אלף חולים עד שנת 2020, אין לנו נתונים מאוחרים יותר

אימאן ח'טיב יאסין:  בשנת 2020, נפטרו כ-11 אלף אנשים ממחלת הסרטן

אימאן ח'טיב יאסין:  ובדרך, המחלה הזאת, כל מי שחווה אותה, בין אם זה החולה או מישהו קרוב לו, הסביבה משדרת לו כאילו מדובר בתחנה אחרונה

אימאן ח'טיב יאסין:  וכן, לפעמים זה נכון, אבל אני רוצה להגיד שיש פעמים רבות בהן זו בכלל לא התחנה האחרונה, ישנן אפשרויות וצריך לפעול על מנת לממש אותן

אימאן ח'טיב יאסין:       לכן, אנחנו יושבים בוועדה הזאת, ואני מראש מתנצלת שבשלב מסוים אצטרך לעבור לוועדות אחרות, אבל אני סומכת עליך כבוד היושב ראש, שבאמת בסוף הדיון נצא מכאן עם כמה המלצות על שנוכל להוביל במטרה להקל על החולים ובני משפחותיהם

אימאן ח'טיב יאסין:  אני רוצה להזכיר מספר דברים, בנקודות, כי אני רוצה גם לשמוע את האחרים, את הילדים ואת החולים, כי אין קול אמין יותר מקולם של אלה שעוברים וחווים את המצב הזה עכשיו

אימאן ח'טיב יאסין:       נקודה ראשונה: אתחיל בילדים, יש לנו כאן ילדים

אימאן ח'טיב יאסין:  אם נסתכל על זכויות הילדים החולים בביטוח הלאומי למשל, ובמשרד החינוך, ילד חולה זכאי לדוגמה, לעזרה בשיעורי בית

אימאן ח'טיב יאסין:  ומה אם מדובר בילד שאחד ההורים שלו חולה? הוא לא מקבל

אימאן ח'טיב יאסין:  ומה עם תמיכה רגשית? אין לנו פסיכולוגים בתוך בתי הספר, והפסיכולוגים שקיימים ברשויות, גם הגשתי בקשה לגביהם, הם בקושי עושים את ההשמות והאבחונים למען הסידור, וחוץ מזה לא עושים, השאלה היא מאיפה יביאו ההורים את הכספים כדי לשלם בעבור הטיפול הזה

אימאן ח'טיב יאסין:       נקודה שניה: הביטוח הלאומי נותנים זכאות לצרכים מיוחדים אבל עד שמגישים בפועל את המסמכים, מגיעים רק ל-50% מהקצבה

אימאן ח'טיב יאסין:  אז למה לא לתת את הכול? איך אפשר? לגבי ילדים, מאפשרים למשוך את כספי המענק שהביטוח הלאומי מעניק להם, אבל למה צריך בכלל למשוך כספי מענק? הלוא הם אמורים להוות כבסיס המינימלי ההתחלתי לילד כשהוא מגיע לגיל 18

אימאן ח'טיב יאסין:       ואני אפילו לא מדברת על הבירוקרטיה, על העובדים הזרים במדינת ישראל

אימאן ח'טיב יאסין:  יש לנו כ-200 אלף עובדים זרים במדינת ישראל, ואין להם אפילו ביטוח בריאות ציבורי וזו גם סוגייה שצריך להסדיר

יצחק פינדרוס: יש לי שאלה, כדי שאבין, מה הוא הסדר הבריאות של עובדים זרים?     

אימאן ח'טיב יאסין: ביטוח בריאות פרטי כנראה

אורית שפירא: הם מקבלים ביטוח בריאות פרטי דרך המעסיק שמביא אותם, המעסיק מחויב לכך

אימאן ח'טיב יאסין: וזה מכביד, וגם משאיר אותנו במקום

אימאן ח'טיב יאסין:  יש לנו בעיה רצינית בסוגייה של המטפלות, וזה קשור גם לתשלומים שנופלים הן על העובדת והן על המעסיק

אימאן ח'טיב יאסין:       נקודה שלישית: יש לנו, פה על ידנו, ברשות הפלסטינית, אנשים שמדינת ישראל באיזה שהוא אופן אחראית גם עליהם

אימאן ח'טיב יאסין:  אין להם את האבחנה הרפואית והטיפול כמו שיש לנו כאן

אימאן ח'טיב יאסין:  קרוב ל-50% מהבקשות לקבלת היתר לטיפול בארץ, נדחות

אימאן ח'טיב יאסין:  ובמקרה שכבר יש היתר להיכנס ולקבל כאן טיפול, נאלצים לעמוד מול בירוקרטיה מאוד ארוכה, שמאפשרת כניסה חד פעמית, ובפעם השנייה שרוצים להיכנס, כבר צריך להתחיל את תהליך הבקשה של ההיתר שוב, מחדש

אימאן ח'טיב יאסין:       אני לא יכולה למנות את כל הסוגיות והבעיות, אבל אני חושבת שצריך לשים את הדברים על השולחן, ואנשים חולים, או אלה שמטפלים באדם חולה בתוך המשפחה, תאמינו לי, אין להם יכולת, לא רגשית ולא פיזית, לעמוד בטרטור הבירוקרטי בין המוסדות

אימאן ח'טיב יאסין:  אני זוכרת את עצמי כשהלכתי לביטוח הלאומי, ואני בן אדם בוגר ומודע, מנהלת מתנ״ס, עמדתי שם במסדרון כי לא היה מקום לשבת והשומר אמר לי לצאת להמתין בחוץ

אימאן ח'טיב יאסין:  אני לא יודעת כמה השתנה מאז, אבל ממה שאני מבינה, בתוך כל הכאב והסבל שעוברים עם המחלה הזאת, הבירוקרטיה עדיין קיימת

אימאן ח'טיב יאסין:       נקודה רביעית ואחרונה: מחר אני נפגשת עם שר הרווחה, וחשוב לי לשים את הדברים גם על השולחן הזה, בנוגע לסוגייה של כריתת איברים

אימאן ח'טיב יאסין:  אני לא יכולה לתאר לעצמי איך בן אדם, אדבר עכשיו על אישה

אימאן ח'טיב יאסין:  אישה שעברה כריתת שדיים, עד גיל מסוים, היא תזכה באחוז מסוים של אחוזי נכות, ומגיל 45 ומעלה, מפחיתים את אחוזי הנכות לפחות מחצי

אימאן ח'טיב יאסין:  אז אני רוצה להבין, איך מסתכלים עלינו? כאובייקט? חסר זה חסר, כאב נפשי זה כאב נפשי

אימאן ח'טיב יאסין:  זה יהיה שם בכל גיל

אימאן ח'טיב יאסין:  לא מגיעים לגיל בו זה נגמר

אימאן ח'טיב יאסין:  אז איך אחוזי הזכאות יורדים באופן כזה דרסטי? זו סוגיה שגם עליה צריך לתת תשובה

אימאן ח'טיב יאסין:       הכסף הוא לא העיקר, וגם לא קצבת הנכות, אבל באמצעותה אפשר לקנות שירותים על מנת להפחית מהכאב, ולאפשר לחולים להשיג חיים נוחים ככל שניתן, חיים נורמליים, גם לילדים וגם להורים

אימאן ח'טיב יאסין:  לכן חשוב, אדוני היושב ראש, שבוועדת פניות הציבור, נשמע את קולם ואת רחשי ליבם של אותן משפחות שמתמודדים עם המחלה הזאת, ונעשה כל שביכולתנו על מנת לאפשר להם לחיות עם פחות כאב

אימאן ח'טיב יאסין:  מספיק הכאב הפיזי והרגשי שמביאה איתה ההתמודדות עם המחלה, זה גם ככה לא קל

אימאן ח'טיב יאסין:       תודה וסליחה אם הארכתי

אימאן ח'טיב יאסין:  אני מקווה באמת שנוכל בסוף היום, להוציא המלצות משותפות מכל הוועדות, ואתה, אדוני, נמצא היום בקואליציה, בעמדת השפעה, ואני מקווה שתוכל לקחת את הדברים ולהרים אותם אל המקום הנכון, תודה

יצחק פינדרוס: אשתדל

יצחק פינדרוס:  הדברים שלך נשמעו היטב, הם נכונים ומובנים

יצחק פינדרוס:  יעל פוזננסקי, אמא של אחד מהילדים, בבקשה

יעל פוזננסקי: בוקר טוב

יעל פוזננסקי:  תודה לך כבוד היושב ראש, ולך, חברת הכנסת היוזמת את הדיון

יעל פוזננסקי:  אני יעל, אני אמא של עומר, שנמצא פה איתי

יעל פוזננסקי:  אני רוצה קצת לדבר עם העניין של החסמים הבירוקרטיים

יעל פוזננסקי:  אנחנו חיים בעידן טכנולוגי

יעל פוזננסקי:  כל מקום שמתקשרים אליו, מספק מענה ממוחשב, בוטים

יעל פוזננסקי:  הבוט לא מכיר אותך, הוא לא יודע מי אתה

יעל פוזננסקי:  להצליח לדבר עם בן אדם אמיתי, זה כמעט ובלתי אפשרי, אבל אתה צריך לדבר עם בן אדם אמיתי, כי כל מקרה הוא מקרה אחר

יעל פוזננסקי:       בשנתיים האחרונות, אני מוצאת את עצמי מתחילה את היום שלי ב-״בספורט הלאומי״, בטלפונים

יעל פוזננסקי:  שעות של המתנה מול קופות החולים, מול הביטוח הלאומי, השיחה מתנתקת, הם לא יודעים, הם יבדקו, הם יחזרו, הם לא חוזרים

יעל פוזננסקי:  כל בוקר, אותו סיפור

יעל פוזננסקי:  בסופו של דבר, אנחנו, ההורים, מוצאים את עצמינו במשך יום שלם, מתעסקים עם טפסים, עם ניירת, עם מריבות מול בוטים ועד שהבנו בכלל שמדובר בבוטים במחשב

יעל פוזננסקי:       כשאנחנו מצליחים כבר להגיע ולדבר עם בן אדם, לרוב התשובה היא שלא מכירים כזה מקרה, שזה מוזר, הרי אנחנו לא המקרה היחיד בעולם, או שמקבלים תשובה שיבדקו ויחזרו אליך תוך 30 ימי עסקים, שזה נחמד, אבל במקרה שלנו אני צריכה תשובה עכשיו

יצחק פינדרוס: זה הבוט ענה את זה

יעל פוזננסקי: גם הבן אדם עונה את זה

יעל פוזננסקי:  אנחנו נתקלים בבירוקרטיה כל הזמן ודרך כל מוסד

יעל פוזננסקי:  אני לא אוהבת לומר שאני לא יודעת, שיש בעיה ואני לא יכולה לחשוב על פתרון, אני באמת חושבת שצריך למצוא דרך לפתור את הסוגייה הזאת

יעל פוזננסקי:  אני חושבת שאנחנו כהורים לילד חולה, מתעסקים במספיק דברים מסביב

יעל פוזננסקי:  אנחנו עסוקים בלטפל בילדים שלנו, במשפחות מסביב, בזוגיות שמתפרקת, בהורים שלנו, הסבים, שכבר לא יודעם מה לעשות עם עצמם

יעל פוזננסקי:       ההיקף של הדבר הזה הוא הרבה יותר גדול מאשר ילד חולה

יעל פוזננסקי:  הרבה יותר

יעל פוזננסקי:  אני מנסה להשיג טיפול רגשי לאחים, אבל אומרים לי שהם לא חולים

יעל פוזננסקי:  נכון הם לא חולים, אבל אחד מהם צריך לתרום מח עצם לאח שלו והוא במצב רגשי לא טוב

יעל פוזננסקי:  איך אני מטפלת? נותנים לי תור לטיפול רגשי, לעוד שנה

יעל פוזננסקי:  זה לא עוזר לי

יעל פוזננסקי:  אז אני צריכה להשיג טיפול באופן פרטי, שזה גם מורכב, זה גם דבר שלא פשוט לעשות אותו

יעל פוזננסקי:       אני חושבת שכל משפחה שעוברת מסלול מטלטל שכזה, אצלנו קוראים לזה - ׳מרתון עומר׳, ראוי שיהיה לה איש קשר מול המוסדות

יעל פוזננסקי:  בקופות החולים, בביטוח הלאומי, במשרד החינוך, יקצו מישהו שיהיה אמון על הטיפול האישי, מישהו שיוכל לדבר איתנו, שנוכל לדבר אתו, לפנות אליו ולהיעזר בו

יעל פוזננסקי:       כי כרגע, זה להתחיל את הבוקר בטלפונים

יעל פוזננסקי:  שעה עם משרד החינוך, שעה עם הביטוח הלאומי ושעה עם קופת החולים, ושום דבר לא מתקדם

יעל פוזננסקי:  זה המון בירוקרטיה להתעסק איתה, כשבסוף מה שאתה באמת רוצה, זה לקחת את הילד שלך, להיכנס אתו מתחת לשמחה ולחבק אותו עד שזה יעבור

יצחק פינדרוס: ברשותכם, אני רוצה לנסות לשאול אתכם כמה דברים כדי להבין ולהתמקד יותר

יצחק פינדרוס:  אתחיל מקופות החולים, אין לכם איש קשר בכלל? אמור להיות איש קשר

יעל פוזננסקי: 'אמור' זאת מילת המפתח

יעל פוזננסקי:  די בהתחלה קיבלנו שיחת טלפון מנציגה של קופת החולים, שאמרה שהיא פה בשבילנו, שנפנה אליה במייל והיא תעזור לנו

יעל פוזננסקי:  היא התחלפה מאז כבר ארבע פעמים

יעל פוזננסקי:  מעולם לא הצלחנו להשיג אותה

יעל פוזננסקי:  אנחנו גרים ברחובות, ישנם כמה וכמה סניפים של הקופה, עם משרדים, המשרדים סגורים, מזמינים אותנו לצלצל בשנית או להשאיר הודעה

יצחק פינדרוס: אני רוצה לשאול, יש סניף שאליו אתם שייכים?      

יעל פוזננסקי: יש, אין בו מזכירות פעילה

יעל פוזננסקי:  תשאיר הודעה

אימאן ח'טיב יאסין: באיזה קופת חולים אתם?     

יעל פוזננסקי: מכבי

עומר יוסף פוזננסקי: אם גם הגענו, ובמקרה יש מישהו במזכירות, אז מגלגלים את הטיפול הלאה ומפנים אותנו למספר של מישהו אחר

יצחק פינדרוס: והביטוח הלאומי? אין לכם איש קשר בכלל?     

יעל פוזננסקי: כלום

יעל פוזננסקי:  הכול דרך האתר, תעלו טפסים

עומר יוסף פוזננסקי: לפעמים הם מאבדים את הטפסים ומבקשים שנשלח שוב

יעל פוזננסקי: אבל גם בהעלאת טפסים, יש מקום לכתוב מה היא מהות הפניה, אם אני זוכרת נכון יש-500 תווים, לכי תסבירי את הסיפור ב-500 תווים, זה לא הגיוני

יעל פוזננסקי:  ישנה המון התעסקות עם בירוקרטיה, זה כל הזמן להרגיש שנתקלים באיזה שהוא- Dead end, זה להגיד לעצמך שזה לא הולך פה, אז צריך ללכת אחורה ולנסות פניה אחרת

קריאה: יש עובדים סוציאליים שמלווים אתכם במחלקות האונקולוגיות?     

יעל פוזננסקי: יש

יצחק פינדרוס: כן אבל איך עובדות סוציאליות עוזרות לך מול קופות החולים?      

יעל פוזננסקי: הן מאוד עוזרות

יעל פוזננסקי:  בתחילת הדרך הן עושות ישיבה, אומרות לנו בדיוק לאן אנחנו צריכים לפנות ומה הן הזכויות שלנו

יעל פוזננסקי:  הן אפילו ממלאות עבורנו טפסים

יעל פוזננסקי:  אבל יש גם המון דברים בדרך

יצחק פינדרוס: אני אשאל דבר נוסף

יצחק פינדרוס:  אני לרגע לא מזלזל בקושי, לצערי הרב עברתי גם משהו דומה עם המשפחה, זו חוויה שלוקחת כמה שנים מהחיים

יצחק פינדרוס:  למיטב ידעתי, בביטוח הלאומי יש פרויקט של נציג לכל בית חולים

יצחק פינדרוס:  אתם נתקלתם בנציג הזה?     

יעל פוזננסקי: לא נתקלנו ולא הופנינו

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, בבית החולים בו אתם מטופלים, אין נציג של הביטוח הלאומי שפנה אליכם?     

יעל פוזננסקי: לא, אני לא ידעתי שדבר כזה קיים ואנחנו כבר קרוב לשנתיים בתוך הסיפור הזה

דנה הרכבי הלר: במחלקות ילדים העובדת הסוציאלית עושה את זה

יצחק פינדרוס: לא לא

יצחק פינדרוס:  יש לביטוח הלאומי פרויקט שהתחיל - - -      

אורית שפירא: כן, אבל בילדים זה פחות מקובל, זה יותר במחלקות מבוגרים

יצחק פינדרוס: לא, אבל לא רק במחלקה האונקולוגית, באופן כללי בבית החולים, בחדר מיון

אורית שפירא: אני אורית שפירא, מהאגודה למלחמה בסרטן, מה שאני אומרת זה שאכן זה קיים, אבל במחלקות אונקולוגיות ילדים, הטיפול מתרכז דרך העובדת הסוציאלית

אורית שפירא:  לא שולחים את ה- - -      

יצחק פינדרוס: יש לך מזל שאת לא מהביטוח הלאומי, כי הייתי אומר שאני לא מבין את התשובה

יצחק פינדרוס:  הרי בסוף הביטוח הלאומי עשה פרויקט שקצת עקבתי אחריו בתפקידים קודמים שלי

יצחק פינדרוס:  אני עוד מעט אשמע ממך התייחסות

יצחק פינדרוס:  יעל את אומרת שאת לא פגשת

יעל פוזננסקי: לא

יצחק פינדרוס: אז ככה, לגבי קופת החולים, אין סניף עם מזכירות רפואית פעילה ולכן לא הגעתם למזכירות רפואית

יצחק פינדרוס:  לגבי הביטוח הלאומי, לא פגשתם בבית החולים נציג שלהם, שהציג בפניכם את הזכויות שלכם

יצחק פינדרוס:  הבנתי נכון? עוד מעט אנחנו נשמע את הביטוח הלאומי, ועכשיו לגבי הדבר השלישי שדיברת עליו, משרד החינוך, בבקשה

יעל פוזננסקי: משרד החינוך

יעל פוזננסקי:  במסגרת הפעילות החינוכית שנעשית בבית החולים, הם פנו למשרד החינוך

יעל פוזננסקי:  בתחילת הדרך התקשרה אליי נציגה ממשרד החינוך, שאמרה לי שהיא מבינה שעומר לא יכול להגיע לבית ספר, שהוא זכאי למכסת שעות מסוימת ללימודים בבית במידה ונרצה, זה היה בספטמבר שנת 2021 - -     

עומר יוסף פוזננסקי: אני אובחנתי באוגוסט, שנת 2021

יעל פוזננסקי: - - ואמרתי שאשמח

יעל פוזננסקי:  שידברו איתי וננסה לייצר איזה שהוא מערך, מתי שהוא יוכל

יעל פוזננסקי:  זה היה בשיא של הטיפולים

יעל פוזננסקי:  לימודים לא היה ב-Focus of attention שלנו

יעל פוזננסקי:  הפעם הנוספת שהיא יצרה איתי קשר הייתה בחודש יולי, אז היא שאלה אותי איך היה

אימאן ח'טיב יאסין: ביולי?     

יצחק פינדרוס: איך היה? לא מה עושים אלא איך היה?      

יעל פוזננסקי: איך היה

יעל פוזננסקי:  איך היו לימודי הבית

יעל פוזננסקי:  הסתכלתי בתדהמה על הטלפון ואמרתי לה שלא היו

יעל פוזננסקי:  היא שאלה, מופתעת, ״למה לא היו?״ עניתי לה שאם היו פונים אליי, סביר להניח שהיינו אומרים שאנחנו לא ממש פנויים לזה כרגע, לא רגשית ולא רפואית, אבל אף אחד לא פנה אליי

יעל פוזננסקי:  היא אמרה שהיא תבדוק את זה ותחזור אליי

יעל פוזננסקי:  בספטמבר קיבלתי ממנה טלפון נוסף, היא שאלה אם עומר חוזר השנה לבית הספר

יעל פוזננסקי:  עניתי לה שאני מקווה שכן

יצחק פינדרוס: סליחה שאני מקשה

יעל פוזננסקי: זה אכן נשמע כמו תיאטרון האבסורד

יצחק פינדרוס: מדובר בנציגות של משרד החינוך בעירייה או במשרד החינוך הראשי?      

יעל פוזננסקי: לא, זה היה ממשרד החינוך עצמו

יעל פוזננסקי:  מישהי שאחרית על לימודי בית במחוז השפלה, או משהו כזה

רובי קשת: יש חוק תלמידים חולים

יצחק פינדרוס: תציגי את שמך לפרוטוקול

רובי קשת: רובי קשת, אמא, עמותת 'גדולים מהחיים'

רובי קשת:  לפני שבע שנים היינו פה בדיונים בוועדת החינוך, הצלחנו נספח לחוק ׳תלמידים חולים׳, ואני אומרת לך, מניסיון אישי, כמי שעברה את זה עם הבן שלה, החוק מיושם אולי ב-10% מהמקרים

רובי קשת:  אני פועלת בזה יום ולילה, ואני מצליחה לעשות דברים באופן פרטני, בזכות הקשרים האישיים ודברים כאלה, אבל כהוויה, למרות החוק, דברים לא נעשים

יצחק פינדרוס: אני אנסה עוד פעם

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת שבעצם מי שמדבר איתך זה משרד החינוך הראשי? במקרה מישהו שמנהל איזה שהוא פרויקט

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת, אין מישהו שאחראי על הקשר איתכם

יצחק פינדרוס:  הקב״ס המקומי, מישהו?      

יעל פוזננסקי: לא, כלום

אימאן ח'טיב יאסין: הקב״ס לא, כי הוא מתעסק עם תלמידים נושרים

יצחק פינדרוס: לא

יצחק פינדרוס:  אבל את השאלה- ״האם עומר חוזר בשנה הבאה לבית הספר?״, היה צריך לשאול הקב״ס

יצחק פינדרוס:  לפי הסדר הנורמלי

יצחק פינדרוס:  מי שאחראי על נוכחות הילדים בבית הספר, הוא מי שצריך לשאול, וגם להציע אפשרויות

יצחק פינדרוס:  כמו ללכת ל-׳שלבים׳

יצחק פינדרוס:  זה שיש תכנית ׳שלבים׳ זה בסדר, זה יפה מאוד, אבל לא הם אלה שאמורים לדאוג להגיע לילד

יצחק פינדרוס:  מי שאמור להגיע לילד זה או מישהו מהרשות, או כמו ששאלתי, מישהו מקופת החולים

יצחק פינדרוס:  יש תחנה ראשונה, בה הכול אמור להתחיל ומשם זה צריך להתפזר

יצחק פינדרוס:  אולי אני טועה, עוד מעט נשמע את משרד החינוך אבל כך נראה לי

יצחק פינדרוס:  עומר, בבקשה

עומר יוסף פוזננסקי: האמת שבערך אמרנו הכול

עומר יוסף פוזננסקי:  שמי עומר יוסף, אני בן 16, וגר ברחובות

עומר יוסף פוזננסקי:  אובנתי באוגוסט, בשנת 2021, בבית החולים ׳שיבא׳

עומר יוסף פוזננסקי:  אני לא זה שרב עם קופות חולים ומדבר עם הביטוח הלאומי, אלא אמא, שזה הספורט שלה וזה מה שהיא עושה כל בוקר עם הקפה

עומר יוסף פוזננסקי:      לכן אני אתייחס למשרד החינוך, כי כי השנה חזרתי ללימודים, יש לציין שבקושי רב

עומר יוסף פוזננסקי:  שברתי את שתי הרגליים שלי בחצי שנה האחרונה, בגלל הטיפולים

עומר יוסף פוזננסקי:  בית הספר נרתם ועזר

עומר יוסף פוזננסקי:  לעומת זאת, משרד החינוך, כשאמא קיבלה מהם את שיחת הטלפון על איך היו הלימודים והאם אחזור בשני הבאה, אני חייב להודות, שאני אישית נדהמתי

עומר יוסף פוזננסקי:  בדיעבד הסתבר, שמשרד החינוך בכלל לא פנה לבית הספר שלי, על מנת לברר אם אני צריך לימודי בית

עומר יוסף פוזננסקי:  ועזבו רוצה או לא, די ברור לי שלא הייתי משתף עם זה פעולה, לא היה לי מספיק כוח נפשי ללמוד תוך כדי שאני מתמודד עם מה שאני מתמודד, על אף שאני אוהב ללמוד

עומר יוסף פוזננסקי:       חזרתי ללימודים בכיתה י׳, לאותו בית הספר, אבל לתיכון

עומר יוסף פוזננסקי:  אני נהנה לחזור ללמוד

עומר יוסף פוזננסקי:  אבל כשאני מסתכל אחורה אני רואה שהיו הרבה כשלים, שהפכו את הסיפור הזה למאוד בירוקרטי ומסובך

עומר יוסף פוזננסקי:  וזהו האמת

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להוסיף, שכשהתקשרו לשאול איך היה, כנראה שהופיע אצלם שהיה, וגם שילמו על זה

יצחק פינדרוס: יכול להיות

יצחק פינדרוס:  אני לא אופתע אם מה שאת אומרת נכון

יצחק פינדרוס:  אני לא אפול מהכיסא

יעל פוזננסקי: גם אנחנו חשבנו על זה

יצחק פינדרוס: תודה רבה לכם, הדברים שלכם היו מאוד חשובים, אני עדיין לא יודע איך אנחנו מתקדמים, כי אני רואה פה כמה פלונטרים, אבל אנחנו ננסה ביחד עם חברי הוועדה לראות מה ואיך

יצחק פינדרוס:      חברי כנסת שרוצים להתייחס שרק יגידו, ובשמחה

יצחק פינדרוס:  זה לא דיון פרטי שלי, על אף שאני יושב ראש הוועדה ויש לי פריבילגיה

יצחק פינדרוס:       אני רוצה לפנות להורה נוסף שנמצא כאן, דוקטור מילי אולינובר

יצחק פינדרוס:  רק תציגי את עצמך לפרוטוקול בבקשה

מילי אולינובר: אז קודם כל תודה רבה

מילי אולינובר:  שמי דוקטור מילי אולינובר, פסיכולוגית חינוכית במקרה או שלא, ואמא של ליבי

יצחק פינדרוס:   אין מקרה בעולם

מילי אולינובר: אין מקרה בעולם

מילי אולינובר:  אנחנו לא נחזור על הדברים אלא נוסיף ונספר על החיים של אחרי

מילי אולינובר:  מה קורה כשנגמר הפסטיבל העיקרי, ואמורים לחזור לחיים הנורמליים

מילי אולינובר:  מבחינת כולם אם החלמת אז הכול נפלא

מילי אולינובר:  אני אגיד שאנחנו נמצאים עדיין בהחזקה, שזה למעשה השלב שכבר אחרי הטיפול האקטיבי, זה השלב בו הילדים חוזרים להיראות נורמלי, כמו שהם נראים

מילי אולינובר:  הם עדיין תחת טיפול רפואי והשפעה, מבחינה רגשית, קוגניטיבית ומבחינה לימודית

מילי אולינובר:       אני אספר סיפור שיוכל אולי להדגים קצת את מה שעברנו

מילי אולינובר:  ליבי לא היה בבית הספר מכיתה ד׳ עד כיתה ו׳

מילי אולינובר:  הוא חלה בלוקמיה בסיכון גבוה

מילי אולינובר:  לקראת העלייה לחטיבת הביניים, הוא ביקש להיות בכיתת מצוינים

מילי אולינובר:  תלמיד טוב, עם יכולות גבוהות, למרות כל הסיפור הזה

מילי אולינובר:  רצה הגורל, והבחינות לכיתת המצוינות, היו יומיים אחרי טיפול כימותרפי

מילי אולינובר:  ניגשתי לבית הספר והסברתי שהילד לא כשיר להיבחן ונאמר לי שאין מה לעשות, ועל פי ׳עקרון השוויון׳, כולם צריכים להיבחן

מילי אולינובר:       מכיוון שזה תחום העיסוק שלי, מצאתי עצמי הולכת לשירות הפסיכולוגי החינוכי של הוד השרון, מגיעה למנהלת החינוך בהוד השרון, ומקבלת שוב ושוב את אותה תשובה, שאי אפשר לתת יחס אחר לילד שחולה בסרטן, כולם צריכים להיבחן אותו הדבר

מילי אולינובר:  אמיתי לגמרי

מילי אולינובר:  שאי אפשר שהילד יתפוס מקום של ילד אחר

יצחק פינדרוס: אני חייב להגיד לך, שאם יש דבר שהכנסת לא יכולה להחליף בחקיקה, זה את המוח האנושי המעוות

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת, זה משהו שאני לא רואה שום דרך, גם אם אני אביא את רוטמן ואת לוין, את זה אי אפשר להחליף

מילי אולינובר: נכון, סיפורי אלף לילה ולילה

מילי אולינובר:  אבל בעיניי, כן אפשר לפקח

מילי אולינובר:  אפשר להסדיר תאריכים מסוימים

מילי אולינובר:  אפשר להסדיר הזדמנויות לילדים חולים

אימאן ח'טיב יאסין: תקנות לילדים חולים

אימאן ח'טיב יאסין:  שיוכלו לקבל הארכת זמן בבחינות

מילי אולינובר: בוודאי

יצחק פינדרוס: אוי לה למדינה שצריכה לעשות תקנה בגלל מנהל מחלקת חינוך שלא מבין את המצב הזה

מילי אולינובר: בסופו של דבר הגענו לראש העיר

מילי אולינובר:  למזלנו, או שלא למזלנו, גם הוא מחלים מסרטן, הוא הבין קצת יותר את החוויה שלנו ומנהלת בית הספר קיבלה הנחייה לבחון את הילד בחודש אוגוסט

מילי אולינובר:  כלומר, לא קרה שום דבר, ליבי עבר את המבחנים בהצלחה, הוא תלמיד כיתה-ז׳

מילי אולינובר:  ליבי, אם תרצה תכף לשתף קצת איך אתה מרגיש

מילי אולינובר:       אני חושבת שהחוויה הזאת מסמנת אולי יותר מהכול, גם את הבורות, גם את חוסר ההבנה של העובדה, שילד שהחלים לכאורה, באמת רק לכאורה, שעדיין מטופל תרופתית, זקוק לזמן

מילי אולינובר:  לא רק הוא דרך אגב, אלא גם אחיותיו וגם אנחנו כהורים

מילי אולינובר:       החזרה לעבודה, הציפייה שעכשיו הכול בסדר, ושאגיע בכל יום לעבודה, לא משנה שכל חום מעל-38 מעלות, מצריך אשפוז, אבל כבר מיצית את ימי המחלה אז את לא יכולה להיעדר

מילי אולינובר:  באמת שזה פשוט מוסיף לחץ ועומס רגשי, גם על ליבי, גם עלינו וגם על יתר בני המשפחה

מילי אולינובר:  ליבי, אתה רוצה לספר קצת?      

יצחק פינדרוס: שמעתי כבר על בירוקרטיות וכל מיני דברים, כזה סיפור עוד לא שמעתי

ליבי אולינובר: ראיתי את אמא כשהיא ניסתה לסדר לי סוג של מועד ב׳, כי לא יכולתי להגיע, לא הייתה לי אפשרות

ליבי אולינובר:  היא התרוצצה בטלפונים, היא ואבא עשו משמרות של מי שומר עליי ועל האחות הקטנה שלי, ותמיד האחיות היו צריכות לעשות את זה

ליבי אולינובר:  כל הבית התפרק

ליבי אולינובר:  אמא לא הייתה בבית, כשכבר כן הייתה בבית, תמיד הייתה עסוקה בטלפונים

ליבי אולינובר:  אבא היה צריך לעבוד, כי היה צריך שמישהו יפרנס

ליבי אולינובר:  לאמא לא הייתה אפשרות לעבוד, כי היה גם איזה עניין עם העבודה

ליבי אולינובר:       ראיתי את אחותי הקטנה, שהייתה אז בכיתה ג׳ ממש קטנה, נמצאת לבד בבית, צריכה ללמוד להתנהל לבד, בלי אף אחד

ליבי אולינובר:  תמיד כשחזרנו ראיתי איך היא כל כך שמחה

ליבי אולינובר:  וכל פעם כשהלכנו ראיתי בעיניים שלה שזה עושה לה צביטה בלב, ושהיא מבינה שהיא צריכה להתמודד עם זה

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  מרשימה מאוד הגבורה שלך, באמת

ליבי אולינובר: תודה

ליבי אולינובר:  אני באמת גיבור

יצחק פינדרוס: מרשים מאוד

יצחק פינדרוס:  עכשיו, ראשית אני מברך אותך על הצטרפותך לוועדה, עידן מגידיש, נציג הפונים

מיכל בר דורון: עידן בזום, אני מקווה שהוא יכול לעלות, הוא עם אשתו בטיפולים ברגע זה

מיכל בר דורון:  הוא כתב לי שהם רגע - - -      

יצחק פינדרוס: טוב, זה בסדר גמור, אנחנו נעבור הלאה בינתיים ונחזור אליו

יצחק פינדרוס:  בבקשה, רק שמך לפרוטוקול

מיכל בר דורון: אני מיכל בר דורון, סמנכ״לית ׳חלאסרטן׳, עמותה של צעירים חולי סרטן, ויוזמת ׳הגל הירוק׳

מיכל בר דורון:  ליבי, אני חייבת להגיד לך, אני שלוש שנים עובדת ב-׳חלאסרטן׳, פיתחתי חוסן והמון ציניות לשיח על סרטן, אבל אני חייבת להודות שהיה לי ממש מרגש, פרצת את החוסן שלי

מיכל בר דורון:  אני לא אוהבת להגיד גיבור, כי אני חושבת שלא בחרת להיות גיבור, אבל סחתיין עליך

מיכל בר דורון:  ואני מסכימה עם אמא שלך, ההחלמה מסרטן לא קורית כשמסתיימים הטיפולים, היא קורית הרבה שנים אחר כך, אבל היא קורית

מיכל בר דורון:       נחכה לעידן, שיעלה, והוא יעלה

מיכל בר דורון:  אבל אני מקריאה לכם בלייב: ״מחליפים לה קרבו פלטין״

מיכל בר דורון:  עידן וגל, שניהם חברי קהילת ׳חלאסרטן׳

מיכל בר דורון:  אשתו של עידן, גל, חלתה בסרטן השד לפני שלוש שנים

מיכל בר דורון:  בשיא הקורונה, עידן, ככל חברי הקהילה, פנה אלינו ואמר: ״אני לא יכול יותר״

מיכל בר דורון:  הם היו אז זוג צעיר, עם ילד אחד, והם הבינו את המלחמה הכואבת שיש בסרטן, אבל לא הצליחו לשאת ולהבין את פשר המלחמה בבירוקרטיה, עידן אמר שהיא כואבת לו כמעט יותר מהכאב שיש לו סביב גל

מיכל בר דורון:  בעיקר כי לא ברור למה זה בכלל ממשיך להתקיים

מיכל בר דורון:       צריך להגיד, גל החלימה מסרטן, הם נכנסו שוב להריון ונולדו להם תאומות שלמות ובריאות

מיכל בר דורון:  לפני חודשיים, בביקורת החלמה, גל אובחנה כחולה שוב בסרטן, רק הפעם בצד השני

מיכל בר דורון:  אז היא שוב בטיפולים, אנחנו בטוחים שהיא תחלים גם מזה, ושיהיה בסדר

יצחק פינדרוס: תודה רבה

יצחק פינדרוס:  אנחנו עוד מעט נשמע גם אותו

יצחק פינדרוס:  חבר הכנסת חילי טרופר, בבקשה

חילי טרופר: תודה כבוד היושב ראש

חילי טרופר:  קודם כל תודה רבה לכם שבאתם

חילי טרופר:  לכל מי שנאבק בעצמו, ולכל מי שעוזר למי שנאבק

חילי טרופר:  זו ערבות הדדית

חילי טרופר:  הקשר האישי שלי עם הנושא הזה, הוא שאשתי, שגם נמצאת פה היום, עובדת במחלקה האונקולוגית לילדים ב-׳הדסה׳

חילי טרופר:  אני יחסית מגויס, ובכל פעם שיש איזו בירוקרטיה אצל ילד שם, אז היא מפעילה אותי

חילי טרופר:       יש פה הרבה מאוד נושאים, אתה, כבוד היו״ר, צריך להחליט איך אתה מנהל את זה

חילי טרופר:  אני כן אומר את זה גם ישירות לגופים, אבל גם לך, שבכל העבודה מול משרד החינוך, אני אשמח להיות שליח שלכם, אני מכיר יחסית טוב את העולם הזה

חילי טרופר:  אבל אפילו אל תחכו שאנחנו ננסח את הדברים, אם ישנן תקנות שאתם יודעים שצריך אז - - -      

רובי קשת: יש תקנות בנושא התאמות לילדים, אבל לצערי לא מיישמים אותן

חילי טרופר: אוקיי, אז יש פה שני דברים

רובי קשת: היינו בדיונים עם מרגי עשרות פעמים, שעות על גבי שעות, בוועדת חינוך, עוד לפני הקורונה

רובי קשת:  כשהגיעה הקורונה הכול נעצר

חילי טרופר: אז הנה, אז אני אומר לך - - -      

יצחק פינדרוס: שניה חילי, אני רוצה לרגע להפנות אל מה התחושה שלי, ותגיד לי אם אתה מסכים איתי

יצחק פינדרוס:  בסוף זו וועדה של הכנסת

יצחק פינדרוס:  אנחנו יכולים עכשיו בוועדה, לעסוק בתקנות בחינוך, של בריאות ועוד

יצחק פינדרוס:  התחושה שלי, לפחות ממה ששמענו עד כה מההורים, ואנחנו נשתדל לשמוע את כולם, היא שצריכים להתמקד באחריות

יצחק פינדרוס:  מי אחראי על מה

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת, בסוף, אותו הורה, מי אחראי עליו - האם זה בוט?      אז אני אשמח מאוד, בנושא החינוך למשל, להבין מי אחראי

יצחק פינדרוס:  זה גם הסביבה שלך אז אתה יכול לבדוק

יצחק פינדרוס:  האם זו הרשות המקומית? בית הספר? הקב״ס העירוני? לא משנה השם

יצחק פינדרוס:  מי קם בבוקר, יודע שיש כך וכך ילדים בישוב שזו המציאות שלהם, כך וכך אחים ואחיות שלהם

יצחק פינדרוס:  מי אחראי על זה?      אחרי שנדע אצל מי האחריות, נוכל לדון בתוכן התקנות לעומקן ולהבין אם יש משהו שצריך לשנות או להוסיף

יצחק פינדרוס:  אבל קודם כל צריך לדעת מי אחראי על ילד במצב כזה

יצחק פינדרוס:  אותו הדבר בביטוח הלאומי ובקופות החולים

יצחק פינדרוס:  אם נתפזר פה ונדון באילו תקנות עושים, נוכל לבזבז פה גם עוד שנה

חילי טרופר: אוקיי

חילי טרופר:  אז אני רק אשלים את דבריי

חילי טרופר:  אני בכוונה לא רוצה להיכנס פה לפרטים, רק שאין לי הרבה הזדמנויות לפגוש את כולם

חילי טרופר:  גם בעולם החינוך, אני רוצה להתמקד ושכל אחד יתרום במה שהוא יכול

חילי טרופר:  גם בעניינים אחרים, כמו נושא הביטוח הלאומי, בו אני מופעל אני מידי פעם

חילי טרופר:      בדיוק היום יש לי פגישה עם מנכ״לית הביטוח הלאומי, ואני אוסיף בפניה גם את זה, את העניין שנקרא ׳תקופת החזקה׳, העובדה שנגמרו לך הזכויות למרות שהמחלה לא באמת הסתיימה, אז נבדוק את זה, אבל ניתן ליושב הראש לנהל את זה באופן שיטתי

חילי טרופר:       בחינוך, יש תקנות שלא מתופעלות, ודווקא זה לא גדול על משרד החינוך, מה שאני באמת לא יכול להגיד לגבי הביטוח הלאומי, כי אני לא יודע

חילי טרופר:  משרד החינוך יכול לעשות את זה הרבה יותר טוב, וגם, אם יש דברים חסרים, אם במהלך הזמן למדתם על פער קיים שצריך להוסיף, יש את מה שקיים ולא מבוצע ויש את מה שחסר, אז אפשר לדבר איתי ישירות, פשוט יש יום של הרבה דיונים, אז עוד מעט גם אני אעבור לוועדה אחרת שדנה בנושאים אחרים, לכן רציתי שתדעו לפני שאני הולך, שאשמח לתת לכם יד, מאחל בריאות לכולם

יצחק פינדרוס: כמו שאמרתי, לדעתי אם נתחיל מהתקנות לא נגיע לכלום

יצחק פינדרוס:  לכן אני אשמח לפני שאתה הולך לבקש ממך שוב, לקחת את הנושא הזה, עם הוועדה, ולברר של מי האחריות בנושא החינוך

יצחק פינדרוס:  מי אחראי על מה, על אם ילמד ב-׳חוץ בית ספרי׳ או לא, על אם יעשה השלמות ואיך, אחרי שנמצא תשובה למי אחראי נדאג שיהיה אחראי מספיק בשביל לא לענות תשובה כמו שמילי קיבלה

יצחק פינדרוס:  זה לא צריך להגיע לראש העיר

יצחק פינדרוס:  ומשם נוכל להתקדם, תדווח לוועדה, ואם צריך לעשות משהו נוסף כמובן שנעשה, אבל בוא נתחיל מזה

מיכל בר דורון: עידן יכול לעלות אם אתה רוצה

יצחק פינדרוס: בסדר, עידן, בבקשה

יצחק פינדרוס:  תציג את עצמך לפרוטוקול

עידן מגידיש: אהלן, סליחה על העיכוב, החלפנו מקודם טקסול קרבו, אז עכשיו אנחנו יכולים לדבר

עידן מגידיש:      אני עידן מגידיש, נשוי לגל אביטל, גילו לה את סרטן השד לראשונה לפני שלוש שנים, ואז גם נכנסו למשפחה הזאת של חולי סרטן ולכל הברדק של הבירוקרטיה

עידן מגידיש:  מאז יזמנו את ׳הגל הירוק׳, גל אשתי נמצאת כאן, אני לא יודע אם זה סימבולי או אירוני, אבל ביום שיש את הדיון הזה, לנו יש גם כימותרפיה כאן ב-׳שיבא׳, אז אני מצטער שאנחנו לא נמצאים פיזית כמו שהיינו בפעם הקודמת

עידן מגידיש:       אז תודה רבה על ההתכנסות, יש שם הרבה אנשים שאני מזהה גם דרך הזום, הרבה מאוד אנשים טובים מסביב לשולחן, שעוזרים מאחורי הקלעים, בשעות לא שעות, ובאמת מקדמים את כל מה שקשור לנושא של זכויות חולי סרטן

עידן מגידיש:  גם צעירים, גם מבוגרים, נשים, גברים, ערבים, יהודים, מכל חלקי הארץ

עידן מגידיש:  אני באמת מקווה שנוכל להפיק מהדיון הזה את המירב, ולקדם את כל מה שקשור לבירוקרטיה מול משרדי הממשלה

עידן מגידיש:       במיזם ׳הגל הירוק׳ שהקמנו, יש סך גדול מאוד של חולי סרטן, גם של קהילת ׳חלאסרטן׳, גם של מסדרונות ׳שיבא׳ וגם של חולים אונקולוגים נוספים

עידן מגידיש:  הבחנו שיש דעיכה מאוד גדולה מול משרדי הממשלה, שאנשים לא יודעים בכלל מה לעשות, איך להתייחס, אל מי הם צריכים לפנות על מנת למצות את הזכויות שלהם, שיש פער מאוד גדול, ושהרבה מאוד אנשים בכלל לא פונים למיצוי הזכויות שלהם כי הם עסוקים בסרטן, הם בשוק והלם מהמחלה, מתמודדים על החיים שלהם, ובגלל שלא מכירים אז מעדיפים שלא להסתבך אם כן או לא מגיע ואיך עושים את זה בכלל

עידן מגידיש:       מתוך הוואקום הזה, גל ואני נכנסו למיזם ׳הגל הירוק׳, הצלחנו לעזור למעל 2,600 חולים ומחלימים מסרטן מאז שהתחיל המיזם

עידן מגידיש:  ובשלוש שנות פעילות המיזם, נבנה ״שריר״ מאוד חזק שקם ונמצא יחד עם הביטוח הלאומי, מס הכנסה, משרד הבריאות, משרד התחבורה ו-׳ישראל דיגיטלית׳

עידן מגידיש:  הדבר הראשון שהצלחנו לעשות זה לייצר תקשורת בין המוסדות, לגרום להם לדבר אחד עם השני

עידן מגידיש:       החזון שלנו בהקמת המיזם, הוא לייצר את המצב הכי פשוט שאפשר עבור חולי סרטן

עידן מגידיש:  אני אסביר מה זה אומר

עידן מגידיש:  חולה סרטן יוצא מהאונקולוג עם פרוטוקול טיפול, בשלב הזה יודעים איזה כימותרפיה הוא עתיד לעבור

עידן מגידיש:  וכאן, הגוף שבעצם מאשר או דוחה את החולה מכל מה שהוא צריך לעשות, זה הביטוח הלאומי, שהוא השחקן המרכזי והחשוב ביותר בשלב ההתחלה, וכמו תמנון, הוא מאשר ושולח הלאה לכל הגופים הנחוצים, את האישורים ואת כל הדברים שצריכים להיות בהמשך דרך הטיפול

עידן מגידיש:       ישנם שני דברים אליהם אנו מכוונים על מנת ליישם את חזון המיזם, האחד: יצירת טופס אחוד, שמטרתו היא לצמצם את הבירוקרטיה למינימום האפשרי, לכדי טופס אחד, שחולה הסרטן יצטרך למלא ובו כל המידע והנתונים הנחוצים על מנת להגיע למיצוי זכויות מקסימלי במהירות האפשרית

עידן מגידיש:       אנחנו מדברים על טופס דיגיטלי, שניתן למלא במספר דרכים, למשל דרך המחלקה הראשונה בבית החולים, או לבד בבית מול החשב

עידן מגידיש:  הטופס מכיל מידע שכולל את המספר של מס הכנסה, את מספר הרכב של החולה במידה ויהיה צורך בתו נכה ועוד כל מיני נתונים שצריך לפי דרישות המשרדים השונים

עידן מגידיש:  אז במקום שהטופס יכיל שלושה עמודים, הוא מכיל ארבעה, אבל בסופו של דבר זה טופס אחד ובו כלל הפרטים הנחוצים

עידן מגידיש:       הטופס הזה עובר לביטוח הלאומי, ושם בעצם מתנהלת התקשורת של משרדי הממשלה מאחורי הקלעים

עידן מגידיש:  הם מדברים אחד עם השני ועל פי נתוני החולה מעניקים לו את הזכויות שמגיעות לו

עידן מגידיש:  באופן זה, החולה לא צריך להתעסק בלזכור איזה טופס הולך ולאן, לא את הטופס למס הכנסה, לא את התו נכה ולא את משרד השיכון

עידן מגידיש:  הוא כבר מילא טופס אחד דיגיטלי עם כל הפרטים החיוניים

עידן מגידיש:       השני: זה מעין Tracker, שמאפשר לחולה לפנות למקום אחד, על מנת לבדוק בו את מצב כלל הזכויות שלו מהמשרדים השונים, מה מגיע לו ומתי ואיפה עומדות הבקשות שהוגשו באמצעות הטופס

עידן מגידיש:  זה יכול להיות דרך GOV

עידן מגידיש: IL, דרך האתר האישי

עידן מגידיש:       בדיוק באופן בו אנו מזמינים חבילה מ-EBAY, או מ-AMAZON, ומיד בסיום הרכישה מקבלים קישור למעקב אחר החבילה בכל רגע נתון עד הגעתה, כך גם כאן, משרדי הממשלה צריכים להיות אקטיביים ושקופים, ולהגיד לחולה שמילא את הטופס, איפה עומדות הבקשות שהוגשו מה הוא צפוי לקבל ומתי

עידן מגידיש:  למשל, אתה צפוי לקבל תו נכה בעוד כך וכך זמן, בעוד כך וכך שבועות אתה צפוי לקבל פטור ממס הכנסה וכן הלאה

עידן מגידיש:      צריכה להיות כאן אקטיביות, קיום שיח והעברת מידע, מצד ובין משרדי הממשלה

עידן מגידיש:  לשם אנחנו מכוונים

עידן מגידיש:       את הטופס של ׳הגל הירוק׳ עשינו, בעזרת רחלה, שיושבת שם, ביחד עם החברה של ׳חלאסרטן׳ והביטוח הלאומי

עידן מגידיש:  כדי לתת לכם מושג על רמת היעילות של הטופס, אספר לכם שלגל לי, לקחו חמישה וחצי חודשים עד שהצלחנו לקבל את הפטור ממס הכנסה, אנחנו אנשים שיודעים להזיז דברים, וזה הרבה כסף, בייחוד בתקופה של המחלה, שמוצאים בה המון כסף

עידן מגידיש:  בזכות הטופס מקבלים את זה היום עד עשרה ימי עסקים

עידן מגידיש:  הצלחנו לפצח את זה

עידן מגידיש:      ברגע שהטופס של ׳הגל הירוק׳ עובד עבור חולים אונקולוגיים, אין שום סיבה לשמור את זה רק לחולי סרטן ואין שום בעיה להרחיב את זה לטובת חולים אחרים

עידן מגידיש:  אבל אנחנו רוצים להתחיל בפיילוט הזה, לראות שזה עובד ובאיזה אופן

עידן מגידיש:  לצערי יש לנו פלח אוכלוסייה מאוד גדול של חולים, וכל הזמן מתווספים עוד קליינטים, המחלקה פה מפוצצת, אנשים מקבלים כאן כימותרפיה במסדרונות וכל יום לצערי, מתווספים אנשים אל המעגל הזה

עידן מגידיש:       דרך זה נוכל לפתור בעיה קשה של חולה בסרטן, ולאפשר לו לגייס את כל כוחותיו לטובת התמודדות ומאבק מול הסרטן, לא מול טלפון, פקס או פקיד של משרד מסוים

מיכל בר דורון: אני אוסיף למה שעידן אומר

מיכל בר דורון:  הייתה פה אמירה של חבר הכנסת טרופר שאמר שיש בעיות ולפעמים יש פתרונות בהישג יד ורק צריך לחדד אותם ולפעמים הפתרון הוא מאוד פשוט

מיכל בר דורון:  אני חושבת שבסוף, מדובר פה בפתרון פשוט, שעיקרו הוא שיח בין משרדים

מיכל בר דורון:  יש לנו פה שותפים, כמו שעידן אמר

מיכל בר דורון:  ה-״שריר״ הזה של שיתוף הפעולה, הוא מתחיל לעבוד וזה יכול לעבוד

מיכל בר דורון:  בסוף זה נורא פשוט, מדובר בטופס אחד שצריך למלא, טופס בין משרדי, הזכויות כבר קיימות

מיכל בר דורון:  אנחנו לא מבקשים לייצר זכויות נוספות, אלא להגביר את מיצוי הזכויות בדרך מאוד פשוטה

יצחק פינדרוס: תודה רבה

יצחק פינדרוס:  אני רוצה לבקש לשמוע את מירב מור, רכזת סיוע פרטני למשפחות, בית החולים ׳איכילוב׳

אימאן ח'טיב יאסין: לפני זה, אני מתנצלת, חייבת לצאת לוועדה אחרת שמתחילה עכשיו, בחינוך

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  תודה רבה לך על היוזמה

יצחק פינדרוס:  אחרי מירב מור אני אעבור לעוד שלושה ארגונים בקצרה ולאחר מכן לביטוח הלאומי, וננסה להתחיל להתקדם

יצחק פינדרוס:  כן, בבקשה מירב

מירב מור: קודם כול תודה רבה על הזכות להשתתף בדיון הזה היום

מירב מור:  אני מירב, הילד שלי חלה כשהיה קטן, היום אני עובדת ב-׳גדולים מהחיים׳, רכזת בית החולים איכילוב

מירב מור:  אני מייצגת כאן היום את המשפחות, מדברים שאני רואה במחלקות ומדברים שאני חווה עם הבן שלי

מירב מור:  אני חושבת שזה לא במקרה שאנחנו דנים בנושא הזה דווקא ביום המשפחה, כמו שדיברו קודם הילדים, מחלה של ילד זה אסון

מירב מור:  אסון לאחים, להורים, לכל המשפחה ולכי מי שסביב

מירב מור:       המחלה לא נגמרת בסיום הפרוטוקול האקטיבי

מירב מור:  הילד שלי בן 16, ועד היום המחלה מלווה אותנו בכל מיני דברים- מול משרד החינוך, מול הרצון שמתעורר בו להתגייס לצבא

מירב מור:  לוקמיה, הוא הסרטן השכיח ביותר והטיפול בו הוא באמצעות כימותרפיה לראש

מירב מור:  טיפול כימותרפי לראש פוגע במוח של הילדים בשלבי גיל מוקדמים, בהם הילד עוד מתפתח

מירב מור:  לכן זה לא נפתר בהקלות שמקבלים בבית הספר

מירב מור:  הם נפגעים במישור החברתי וביכולת לנהל מצבים

מירב מור:       לילדים אין ׳גל ירוק׳

מירב מור:  אני מחזקת את היוזמה הזאת ואני חושבת שזה דבר שהכרחי לעשות

מירב מור:  הבירוקרטיה היא אינסופית

מירב מור:  אני אתן דוגמה מילדה שנמצאת עכשיו במחלקה, שאמא שלה בהריון ונאצלה לסחוב את בתה בת החמש לטיפולים במשך חודשיים וחצי, שזה הזמן שארך עד שקיבלה את האישור של תו נכה

מירב מור:      לא היה כל ספק בנוגע לזכאות הילדה בתו, אבל המשאבים הנפשיים, האנרגיה ושיחות הטלפון הרבות שהושקעו עד שהגיע הרגע - אלו יכלו להיחסך לטובת ההתמודדות של המשפחה עם המחלה והמאבק על חיי הילדה

מירב מור:  אני מאמינה שבאמצעות יעלות ורצון לעזור, אפשר לחסוך את הבירוקרטיה מהחולים ומשפחותיהם, ולאפשר להם להשקיע את כוחם בהתמודדות עם אסון המחלה

מירב מור:  אני חושבת שכולם פה מסכימים על כך

יצחק פינדרוס: כן

יצחק פינדרוס:  ממירב מור אני אעבור לאהרון וינגרטן

יצחק פינדרוס:  יושב ראש ׳דרכי מרים׳, גילוי נאות, נעזרתי בו המון במשפחה שלי

אהרון וינגרטן: תודה רבה, ברשות כולם

אהרון וינגרטן:  אני רוצה לדבר קצר ולבקש שאחרי זה הפעילות תהיה קצרה ונתחיל

אהרון וינגרטן:  יושבים פה מכלל האוכלוסייה, ולצערנו רואים את הכאב והצער

אהרון וינגרטן:  הבוקר באתי מבית החולים 'הדסה', לפני 20 שנה, אמי נפטרה שם ממחלת הסרטן

אהרון וינגרטן:  בדרך לשם לקחתי חולה מפסגת זאב, חברת קופת חולים מכבי, אבל בואו לא נתקיף רק אותם

אהרון וינגרטן:  היא אמרה לי שהיא בוכה רק כי היא כואבת על העניין הבירוקרטי, ולא על המחלה

אהרון וינגרטן:  ואלה הדברים שסיפרה:     הדבר הראשון: מסתבר שיש לה תרופה שנמצאת כרגע במבשרת

אהרון וינגרטן:  חולת סרטן שצריכה לקבל תרופה, למה היא צריכה לנסוע למבשרת בשביל לקבל את התרופה? למה שקופ"ח מכבי לא יעבירו לה את התרופה למרפאה שקרובה לביתה, בפסגת זאב?

אהרון וינגרטן:  הדבר השני: היא הגיעה עם התחייבות לבית החולים הדסה, במקום ל-שערי צדק, והדבר השלישי: כשהייתה אמורה להתחיל את הטיפול, היו אמורים לעשות לה-׳דופלר׳, בגלל שלא ניתן היה להביא לה התחייבות, שלחו אותה לביתה ואמרו לה לבוא למחרת

אהרון וינגרטן:       אנשים פה ״אוכלים את הדברים האלה, לארוחת בוקר, צהרים וערב״

אהרון וינגרטן:  לכן אני רוצה לדבר קצר, לומר תודה, ושמאוד הייתי רוצה שהדברים האלה יתקדמו, מתי שצריכים, כל האפשרויות - - -      

יצחק פינדרוס: מניסיונך, מה לדעתך הפתרון? זאת אומרת, מאיפה מתחילים?     

אהרון וינגרטן: מתחילים מזה שצריך לייצר סוג של גל

אהרון וינגרטן:  לדוגמה האישה הזו, היא צריכה לחשוף את המקרה הזה מול קהל גדול ככל האפשר, שמדינת ישראל תראה, שבגלל קופת חולים 'מכבי', אישה חולת סרטן נוסעת אחרי טיפול כימותרפי להביא תרופה מקופת חולים במבשרת

אהרון וינגרטן:  אני חושב שכל המדינה צריכה לדעת את זה

אהרון וינגרטן:  זו לא בושה

אהרון וינגרטן:       מסכימים איתי? למה זה נראה הגיוני שאחרי טיפול כימותרפי היא לא צריכה לנסוע היישר הביתה, לילדים שלה? במקרה מדובר באישה חד הורית

אהרון וינגרטן:  יש סיבה לעניין? אני פשוט עם דמעות, למה לא מגיע לה לנסוע הביתה לנוח? אני חושב שאתר- ׳אל׳, זה מה שיכול להציל

אהרון וינגרטן:  ושיהיה בהצלחה בעזרת ה׳, בשורות טובות

יצחק פינדרוס: תודה רבה

יצחק פינדרוס:  מי נמצא כאן מהאגודה למלחמה בסרטן? בבקשה, תציגי את עצמך לפרוטוקול

דנה הרכבי הלר: שמי דנה, אנחנו באגודה עובדים עם כל האוכלוסיות: ילדים, צעירים ומבוגרים

דנה הרכבי הלר:  דבר ראשון, אני רוצה לחזק את מה שהעלה עידן, בנוגע לניסיון לאגד את הבירוקרטיה ככל האפשר, אני חושבת שזה רעיון נהדר

דנה הרכבי הלר:  לפני הרבה מאוד שנים, בהובלת אורית שפירא, מנהלת המחלקה שלי, התחלנו ביצירה של- ׳מסלול ירוק׳ לחולי סרטן

דנה הרכבי הלר:  זו הייתה התחלה שעשתה שינוי גדול מאוד, ועכשיו צריכים להתחיל לקשור יחד את כל הדברים

יצחק פינדרוס: זה עובד כרגע?      

אורית שפירא: עובד מאוד

אורית שפירא:  זה בדיוק מה שאתה ציינת אדוני, שעכשיו זה היום שאחרי

אורית שפירא:  לכן צריכים לקחת את כל התקנות שקיימות, והביטוח הלאומי, שבאמת עשה עבודה נפלאה עם כל הטפסים, והיום לא צריך לחכות יותר מידי, אבל אם יהיה חוט שמקשר בין כל המוסדות, זה הכול יזרום

אורית שפירא:  לא צריך להמציא את הגלגל

יצחק פינדרוס: לקשר בין מי למי?      

דנה הרכבי הלר: בין כל הגורמים שמעורבים בזכויות החולים

דנה הרכבי הלר:  לקשור את כל משרדי הממשלה, משרד החינוך, הביטוח הלאומי, אל קופות החולים

דנה הרכבי הלר:  ישנן תקנות, הכול קיים

דנה הרכבי הלר:  לדוגמה, נושא הלימודים, בדיוק כמו שדיברו כאן קודם, במקרה של ילד נכה כל התקנות קיימות, לא צריך להמציא את זה

דנה הרכבי הלר:  משרד החינוך פשוט לא מתפעל את זה

יצחק פינדרוס: גם כשאני גר ברשות מקומית, המוקד העירוני לא מטפל בחינוך, הוא לא רושם את ילדיי לבתי הספר ולגנים, ומטפל לי בבעיות המים שיש לי בצנרת ומטפל לי בגזם

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת, יש מערכות ולדעתי זה מתחלק לשלוש מערכות שונות, לכן לא יכול להיות חוט מקשר בין שלושת המערכות

אורית שפירא: למה? משרד החינוך הארצי לא בקשר עם משרד החינוך ברשות המקומית?     

יצחק פינדרוס: אני אסביר

יצחק פינדרוס:  כמו שאמרתי, המשל הוא הרשות המקומית

יצחק פינדרוס:  מחלקת חינוך היא מחלקה שעומדת בפני עצמה

מירב מור: זה עניין של יועצת בית הספר

מירב מור:  אם היא מכירה את המקרה, ויודעת מה הן הזכויות של ילד שחלה בסרטן אז היא נותנת את זה ואם היא לא מכירה, אז לא

יצחק פינדרוס: יפה

יצחק פינדרוס:  אז את אומרת אם היא לא מכירה

יצחק פינדרוס:  אבל מישהו אמור לדעת שילד רשום, כמו כל ילד במדינת ישראל

יצחק פינדרוס:  לכן זה צריך ללכת לכיוון של קבס״ים, יועצת בית ספר, רשות מקומית

יצחק פינדרוס:  כי הם אלה שעומדים מול הביטוח הלאומי

דנה הרכבי הלר: זה משרד הרווחה

יצחק פינדרוס: דבר נוסף, המערכת הרפואית, קופות החולים, אמורות להיות עם מזכירות רפואית

יצחק פינדרוס:  זה הדבר הראשון, לא נעים להגיד, אבל יותר חשוב מרופאים

יצחק פינדרוס:  רופא בסוף מטפל בתחום מסוים ובזה מסתיים העניין, אבל המזכירות בקופות החולים, היא זו שמחברת את הלקוח לשירות לו הוא זקוק

יצחק פינדרוס:  ״לאף אוזן גרון תלך לפה, ולאורתופדיה תלך לפה״

דנה הרכבי הלר: אבל עדיין חשוב להגיד, שבתוך הזכויות שניתנות באופן כמעט אוטומטי, יש מספר של זכויות שכן יכולות להתאגד

יצחק פינדרוס: יכול להיות שדף גילוי נאות של זכויות זה בסדר, אבל בסוף צריכה להיות אחריות

דנה הרכבי הלר: לא גילוי נאות, אני מדברת על זה שאם יש מסלול ירוק, ובו הם יכולים לקבל את מה שמדבר על זכאותו בהתאם להגדרת מצבו

דנה הרכבי הלר:  נגיד נכות, הוא מקבל נכות רפואית זמנית, זו הגדרת המצב שלו, מתוך זה הוא מקבל נכות כללית, מתוך זה הוא יכול לקבל פתור ממס הכנסה, מתוך זה הוא מקבל הנחה בארנונה, מטעם זה הוא מקבל תו נכה וכל הדברים האלה, אמורים להיות מאוגדים יחד

מירב מור: זה לשנה, נכון?     

אורית שפירא: כן, לשנה

מירב מור: זה צריך להיות לא רק לשנה

אורית שפירא: להפך, אולי אדם צריך לקבל שירותים מיוחדים? מה אם מצבו החמיר והוא זקוק לשירותים גבוהים יותר? זה בסדר שזה נבדק אחת לשנה

שקלים: אני חושב שהבעיה היא שאחרי שנה צריך להוכיח את ה - - -      

אורית שפירא: לא צריך

אורית שפירא:  זה משהו שביטלנו מזמן

אורית שפירא:  אנחנו עוסקים בזה כבר 20 שנה

שקלים: ואחרי שנה שוב כל הוועדות וכל הטפסים

אורית שפירא: אם תשוב בעוד שנה, ותגיע לוועדה שבודקת את זכאותך לכל הדברים יחד, אז זה מאוד יקל

יצחק פינדרוס: תודה לכם

יצחק פינדרוס:  גברת שושה אונימה, בבקשה

שושה אפרת אונימה: שלום, שמי שושה אונימה, אני יו״ר מפלגת ׳עלה ירוק׳, אבל אני פה היום גם בכובע של חולת סרטן

שושה אפרת אונימה:  לפני 12 שנים, חליתי בסרטן אגרסיבי מסוג ליפוסרקומה, הילדה שלי הייתה אז תינוקת בת חמישה חודשים, עדיין יונקת

שושה אפרת אונימה:  ברגע אחד פתאומי, מצאתי את עצמי צריכה להיכנס מיד לכל העניינים ולבירוקרטיות

שושה אפרת אונימה:  שני ההורים שלי נאלצו לצאת לשבתון ממשרותיהם, מה שפגע משמעותית בקרנות הפנסיה שלהם

שושה אפרת אונימה:       האבחנה הייתה ש-97% שלא אשרוד יותר משמונה חודשים, אבל הנה אני פה, אחרי מאבק שכלל כ-10 ניתוחים, כימותרפיה, הקרנות, כריתת אונה תחתונה בריאה הימנית, כריתה מלאה של עצם הירך, כולל שני מפרקים מברזל, שלא עובדים אגב, אבל לא נורא

שושה אפרת אונימה:       ההתעסקות עם עניינים בירוקרטיים ועם הביטוח הלאומי, הייתה מתישה ביותר

שושה אפרת אונימה:  בשנתיים הראשונות היינו עסוקים בכלל בהישרדות, בללמוד את המחלה, את הפרוטוקולים, את הרופאים ואת האופן בו עובדת המערכת

שושה אפרת אונימה:  צללנו למים קפואים ועמוקים, צחקנו לאורך כל הדרך אבל זה לא מצחיק בכלל

שושה אפרת אונימה:  חולה סרטן אחד צריך שלוש מזכירות צמודות, רצוי מיום לפני האבחנה, על מנת לטפל בכמות העצומה של ההליכים הבירוקרטיים

שושה אפרת אונימה:  גם אחרי שאתה חולה, אחרי כל המאבק במחלה, אתה נאלץ לעמוד לבד מול הדבר הזה

מירב מור: היום שאחרי

שושה אפרת אונימה: היום שאחרי הוא לא באמת יום שאחרי

שושה אפרת אונימה:  אתה נכה, מצולק, נמצא תמיד במעקבים רפואיים, תמיד עם היד על הדופק ועדיין מנהל מאבקים

שושה אפרת אונימה:  אני לא יודעת בנוגע לחולים אחרים, אבל אני לא יכולתי לתכנן יותר משלושה חודשים קדימה

שושה אפרת אונימה:       אני אמא לשני ילדים מדהימים

שושה אפרת אונימה:  כ-12 שנים אחרי, הבת שלי בת 12

שושה אפרת אונימה:  היא עברה כל כך הרבה

שושה אפרת אונימה:  נאלצתי לקחת אופרית על חשבוני

שושה אפרת אונימה:  קודם דיברתם על מי מרכז ומי אחראי, התשובה היא הרווחה

שושה אפרת אונימה:  עובד סוציאלי מטעם הרווחה של הרשות המקומי, הוא שאמור לעזור עם עניינים מול משרדי הממשלה השונים, ולרכז עבור החולה את זכאותו ואת דרכי הפעולה הנחוצות על מנת לממש זכאות זו

שושה אפרת אונימה:      לצערי, זה לא קורה

שושה אפרת אונימה:  בנוסף, לאחרונה עברתי דירה, ממושב בית הלל שבו נולדתי למטולה

שושה אפרת אונימה:  מה שחשף אותי לכך שאין אחידות בין רשות לרשות בזכאות ובסיוע ששירותי הרווחה מספקים למחלימי סרטן, אלא כל רשות מקומית מנהלת את הדברים כרצונה ובתור מי שחיה מקצבת ביטוח לאומי זה לא ייתכן

שושה אפרת אונימה:       שירותי הסיוע שקיבלתי בבית הלל: בעקבות כריתת האונה בריאה הגעתי למצב של נפילות חמצן בלילות ואני משתמשת במחולל חמצן, מכשיר עצום, רועש מאוד וזולל חשמל

שושה אפרת אונימה:  העובדת הסוציאלית ביקשה להגדיל עבורי את השירותים המיוחדים, כי חשבון החשמל שלי הפך כל כך גבוה

שושה אפרת אונימה:  והרעש שלו? כדי להחליף אותו אני צריכה לפנות למשרד הבריאות

שושה אפרת אונימה:      כל דבר מורכב מהרבה תהליכים מסובכים ומעצבנים, ופעמים רבות אני מעדיפה שלא להתעסק איתם כי אין לי כוח לבירוקרטיות האלה

שושה אפרת אונימה:  כמו שאמרה אחת האימהות, זה להתחיל את הבוקר בטלפונים של מלחמות

שושה אפרת אונימה:  אז בהרבה מקרים אני מוותרת

שושה אפרת אונימה:  בנוסף קיבלתי סיוע של סל מזון מידי חודש

שושה אפרת אונימה:       בנוסף, מצאתי את עצמי כיושבת ראש מפלגת ׳עלה ירוק׳, אז חשוב לי לדבר גם על זה

שושה אפרת אונימה:  אני מתנדבת כרכזת קנאביס בעמותת ׳אהבה שאני׳, שזו עמותה בגליל העליון, שעוסקת בתמיכה במעגל ראשון ושני של חולי סרטן

שושה אפרת אונימה:  העמותה שם פועלת בהתנדבות מלאה

שושה אפרת אונימה:  אני רואה את העמותות, את ׳עזר מציון׳, את ׳חלאסרטן׳, מקוששים

שושה אפרת אונימה:  למה זה צריך לקרות? למה בתי החולים לא משתפים פעולה עם העמותות? חולת סרטן, שהרגע קיבלה את ההודעה שהיא חולה, למה היא לא מקבלת רשימה עם כל העמותות הרלוונטיות שיש באזור שלה? הרי הן מסייעות כל כך הרבה

מירב מור: למה זה צריך להיות עמותות? למה זה לא יכול להיות מוסד? למה צריך לקושש?     

שושה אפרת אונימה: אני מסכימה איתך, אבל זה עניין של משרד רווחה כושל

שושה אפרת אונימה:  שאנחנו לא מצליחים להרים במדינה הזאת

שושה אפרת אונימה:  בנוגע לסרטן, לפני שבוע, יצאה תקנה של היחידה לקנאביס רפואי, לפיה כל חולה חדש מקבל עד כ-20 גרם קנאביס, כשבעצם קטגוריית ה-THC, מוגבלת לכ-10 גרם

שושה אפרת אונימה:  חולה סרטן לא יכול להסתפק בזה

שושה אפרת אונימה:  אני מקבלת מטופלים שעכשיו נכנסים לעולם הקנאביס, שמעולם לא התעסקו עם זה ולא יודעים על זה דבר, שעל פי תפסתם מדובר בסמים, לכן צריכים לספק ליווי ולעשות הדרכות בתחום הזה

שושה אפרת אונימה:       20 גרם לחולה סרטן זה ממש לא מספיק

שושה אפרת אונימה:  אני התחלתי עם 60 גרם, כי מיד היה לי כימותרפיה וזה בעצם מה שעזר לי לעבור בהצלחה את הכימותרפיה

שושה אפרת אונימה:  בלי הקנאביס לא הייתי יכולה לעבור את הטיפולים אלה ולא הייתי כאן היום, זה מה שהצליח את החיים שלי

שושה אפרת אונימה:  לכן חייבים להקל עליהם

שושה אפרת אונימה:  הם לא יכולים לפנות ליחידה לקנאביס רפואי ולדרוש הגדלה, כשהתשובה שהם יקבלו תגיע חמישה שבועות אחר כך

שושה אפרת אונימה:  לחולי סרטן אין את הזמן הזה

שושה אפרת אונימה:      כל רישיון של קנאביס לחולי סרטן, חייב להתחיל ב-60 גרם לכל הפחות

שושה אפרת אונימה:  גם ככה יש בעיות עם רצף טיפולי uעם השגת הזנים הנחוצים

שושה אפרת אונימה:  אי אפשר ולא הוגן להגביל חולי סרטן בתחום הזה

שושה אפרת אונימה:  זה מה שעוזר להם להתמודד עם טיפולי הכימותרפיה ועם מצבם בבית לאחר הטיפול

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  אני רשמתי את הדברים ואנחנו נראה איך נוכל להתקדם

אהרון וינגרטן: אבל בנושא הקנאביס יש שיפור מאוד משמעותי

שושה אפרת אונימה: לא לחולי סרטן, התקנות האחרונות הביאו להרעה מאוד קשה בתנאים שלהם

שושה אפרת אונימה:  אני יכולה לתת לך אותי כדוגמה

שושה אפרת אונימה:  היה לי רישיון לקנאביס רפואי למשך 12 שנים, אבל מאז הרפורמה האחרונה ויתרתי עליו

שושה אפרת אונימה:  אני לא יכולה לשלם את הסכומים האלה

שושה אפרת אונימה:  אני לא אוריד מהילדים שלי אוכל כדי לקבל קנאביס בתמורה ל-3,000 שקלים לחודש

שושה אפרת אונימה:       בסוף הקנאביס היא תרופה, שמסייעת לי להרגיש טוב יותר, מקלה על הכאב הפיזי, ומשפרת את יכולתי לתפקד טוב יותר גם כאמא

שושה אפרת אונימה:  12 שנים חייתי ככה, זה הגוף שלי ואני יודעת איך להתמודד עם זה

שושה אפרת אונימה:  איך אדם שחי מקצבה של 6,000 שקלים לחודש, יכול להרשות לעצמו לשלם כ-3,000 שקלים לחודש על תרופה?      

יצחק פינדרוס: בסדר, תודה

יצחק פינדרוס:  אנחנו נעשה את זה בקצרה

יצחק פינדרוס:  אני רוצה לשמוע את הביטוח הלאומי

אסתר קרמר: שמי אסתר קרמר, לצערי אני חולה בסרטן מזה חודשיים, חדשה בתחום

אסתר קרמר:  באתי לפה בשביל ועדות אחרות וכשראיתי את סדר היום אז נרשמתי

אסתר קרמר:  באתי כי מעניין אותי לראות ולשמוע על נושא התהליכים הבירוקרטיים

אסתר קרמר:  מאז שחיליתי, שום דבר ברמת הזכויות שלי לא השתנה, קצבת נכון יש לי כבר קודם כי אני נכה עוד מלפני הסרטן

אסתר קרמר:  לא קיבלתי תוספת תקציב או תוספת של עזרה בבית, על אף שמתוקף נכותי אני כבר גרה במתכונת של שותפים מיוחדים

אסתר קרמר:       העניין הוא שאני כן צריכה יותר עזרה, כי המצב שלי מורכב יותר

אסתר קרמר:  חוץ מ- - - שכן דווקא עזרו קצת יותר, אז כלום ושום דבר

אסתר קרמר:  בתוך כל העומס שיש לי בחיים, ברוך השם, גם מעבר לסרטן, אני לא הולכת עכשיו לחפש מי יכול לעזור לי

אסתר קרמר:  זה לא שבאו ואמרו לי שגילו לי סרטן מסוג כזה וכזה, ואז נתנו לי הכוונה עם אפשרויות סיוע רלוונטיות

אסתר קרמר:  אין לי שום מושג מה מגיע לי, ולמי אני צריכה לפנות כדי לקבל עזרה

אסתר קרמר:      אולי בעוד שנה כשאהיה כבר אחרי, או שלא, אהיה חכמה יותר

אסתר קרמר:  אבל בשלב הזה, ההתחלתי, הגעתי כדי לשמוע ולנסות ללמוד קצת, והשעה בה ישבתי פה עשתה אותי מתוסכלת אפילו יותר ממה שהייתי

יצחק פינדרוס: אוקיי, תודה

יצחק פינדרוס:  גברת קרמר, יש לך ניסיון בכנסת, דיון בוועדה לא אמור לתסכל אותך, מילא החדשים פה

יצחק פינדרוס:  אני רוצה לבקש מד״ר נועם, מזכיר ׳האיגוד הישראלי לאונקולוגיה קלינית והידרותרפיה׳, להראות לנו את המצגת, אבל לפני כן אני רוצה לשמוע את הביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס:      בכמה משפטים, כדי להבין איך אנחנו יכולים להתחיל את התהליך, אני מנסה לבנות איזו שהיא מפה, ביקשתי מחילי טרופר לקחת חלק מהנושא, את נושא החינוך

יצחק פינדרוס:      בנושא הביטוח הלאומי שנמצא בתוך בתי החולים, אני תמהה שזה לא פגש את רוב הפונים פה, איפה לדעתכם זה יכול וצריך להשתנות? או שזה עובד ומתפקד ובמקרה נפלנו על מקרים שלא פגשו אותם? בבקשה, תציגי את עצמך לפרוטוקול

לודמילה אליסיאן: אני לודה אליסיאן, מנהלת אגף נכות בביטוח הלאומי

לודמילה אליסיאן:  אני שמחה לראות את האנשים שכאן היום, אני חושבת שאת מרביתם אני מכירה

לודמילה אליסיאן:  אנחנו פועלים בשיתוף פעולה פורה וטוב בדברים מסוימים ומצליחים לקדם אותם משמעותית

לודמילה אליסיאן:       אני רוצה להתחיל בלומר שאנחנו בביטוח הלאומי, בראש ובראשונה נעשה הכול על מנת לאפשר לאנשים החולים לטפל בעצמם ולא בבירוקרטיה

לודמילה אליסיאן:  אני קצת מתרגשת כי זה משהו שכולנו מכירים, ופוגש את כולנו בכל מיני סיטואציות

לודמילה אליסיאן:       אספר קצת על מה שעשינו עד היום

לודמילה אליסיאן:  אכן קיימת מחלקה במימון הביטח הלאומי, בכל בית חולים ברחבי הארץ, ובה פועלים עובדים סוציאליים מטעם בית החולים, שפוגשים את המטופלים במהלך אבחנות וטיפולים, ותפקידם הוא לספק לחולים מידע עבור זכאותם ולהמליץ להם להגיש את המידע הרפואי שלהם לביטוח הלאומי

לודמילה אליסיאן:       צמצמנו את הבירוקרטיה באופן משמעותי

לודמילה אליסיאן:  כיום מדובר בטופס באורך חצי עמוד, כי להקל על החולה ככל האפשר

לודמילה אליסיאן:  חתימה על הטופס מתבצעת בו במקום, החולה לא צריך לרוץ ממקום למקום, לחפש מסמכים או לאסוף מידע רפואי, אלא כל המידע הרפואי עובר ישירות אלינו מבית החולים

לודמילה אליסיאן:       במרבית הפעמים, הטיפול בזכאות החולה נעשה על סמך המסמכים שמתקבלים מבית החולים, לא מזמנים את החולה לוועדות רפואיות

לודמילה אליסיאן:  רופא בוחן את המסמכים, קובע את אחוזי הזכאות וכך מסתיים תהליך מימוש הזכאות בביטוח הלאומי

לודמילה אליסיאן:       חשוב להגיד שזה נכון ורלוונטי גם עבור אנשים מבוגרים ועבור ילדים

לודמילה אליסיאן:  אנחנו פרוסים בכל בתי החולים בארץ, כולל במחלקות ילדים

מירב מור: איפה אתם יושבים? אנחנו אף פעם לא - - -      

קריאה: העובדת הסוציאלית צריכה להפנות אותך

יצחק פינדרוס: יש לך נציגה בכל בית חולים, נכון?      

לודמילה אליסיאן: יש לי נציגה אחראית בכל בית חולים, שהיא בעצם עובדת סוציאלית מטעם השירות הסוציאלי של בית החולים, היא לא עובדת של הביטוח הלאומי

לודמילה אליסיאן:  בתי החולים מקבלים את התגמול על פי תפוקות

לודמילה אליסיאן:  ככל ש - - -      

מיכל בר דורון: הטופס הוא דיגיטלי או ידני?      

לודמילה אליסיאן: הטופס הוא ידני

יצחק פינדרוס: אני מנסה להבין, לכם אין היום עובדים שלכם בתוך בתי החולים?     

לודמילה אליסיאן: לא, זה לא עובד של הביטוח הלאומי שנמצא בבתי החולים, אלא שירות של בית החולים שממומן על ידי הביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס: אני אקשה עלייך, במסגרת מה שעלה פה קודם

יצחק פינדרוס:  אם העובד הסוציאלי ממומן על ידי הביטוח הלאומי ומתוקף העובדה שהם מהווים ״תחנה ראשונה״ בה פוגש החולה, האם יש אפשרות שהוא יספק לחולה את כל מידע הזכאות הרלוונטי, מכלל משרדי הממשלה, ולא רק את מה שקשור לביטוח הלאומי? כמו משרד החינוך, משרד הבריאות וכיוצא בזה

יצחק פינדרוס:  את חושבת שיש דרך לחדד את הדבר הזה?      

לודמילה אליסיאן: כן

לודמילה אליסיאן:  ואני גם יכולה להגיד, שזה חלק מהפעילות של השירות הסוציאלי בבתי החולים

יצחק פינדרוס: השירות הסוציאלי והעובדים הסוציאליים בבתי החולים, הם עושים עבודת קודש וכבודם במקומם מונח

יצחק פינדרוס:  אבל אני בסוף רוצה לנסות למצוא בסבך הזה תחנה ראשונה, ממנה נוכל לצאת

יצחק פינדרוס:  ואם יש לביטוח הלאומי, איזו שהיא דרך להשפיע על אותה עובדת באופן ישיר או עקיף, שהרי הוא לא המעסיק שלה, אבל מדובר בעבודה בשיתוף

יצחק פינדרוס:       האם יש דרך להגיע למצב שאותה עובדת שהיא הכתובת הראשונה אותה פוגש החולה, תהיה המוקד האחוד הראשון שאליו פונים? האם זה נראה לך מציאותי, או שלא? את יכולה גם להגיד לי שתבדקי את זה מול המשרד ותחזרי אליי עם תשובה

לודמילה אליסיאן: אז אני אתייחס למה שאמרת ואוסיף עוד שלושה משפטים, ברשותכם

לודמילה אליסיאן:  כמובן אפשר לבדוק את הנושא הזה

לודמילה אליסיאן:  אני כן רוצה להוסיף על העשייה שלנו מאחורי הקלעים, היום כמעט כל חולה אונקולוגי כן פוגש עובד סוציאלי בבית החולים

לודמילה אליסיאן:  אנחנו מעודדים את בית החולים להגיש כמה שיותר תביעות, כשהתשלום שלנו לבתי החולים מבוצע, כפי שהזכרתי, על פי תפוקות

מילי אולינובר: יש לי שאלה, כאשר ילדים יוצאים מבתי החולים, לשלב ההחזקה, איך אז, כשהם כבר לא מאושפזים, הם מקבלים את המידע על זכאות והשירות מהביטוח הלאומי? כי אז בעצם מתחילה הבעיה הכי גדולה, אצלנו לפחות

לודמילה אליסיאן: אני אתייחס גם לזה

לודמילה אליסיאן:  אז - - -      

שקלים: סליחה שנייה, יש לי שאלה, איך אתם ערוכים מבחינת כוח אדם? האם יש מספיק כוח אדם שמסוגל ברמת הידע והיכולת, לטפל ולהגיש את התביעות עבור החולים ולהוות איש קשר? כמה נציגים יש ובכמה מקומות? שלא ייווצר מצב שעל עובדת סוציאלית אחת ספציפית יש עומס מטורף ובמקום אחר לא יהיו פניות

לודמילה אליסיאן: התחשיב מתבצע במודל בו אנחנו מממנים איזה מינימום של משרה, והמקסימום הוא בלי גבולות, הוא לפי מספר התביעות

לודמילה אליסיאן:  וככל שבית החולים מגיש יותר תביעות, כך הוא מקבל יותר כסף מהביטוח הלאומי, ובאמצעותו מתאפשר לו להעסיק יותר עובדים סוציאליים למען מטרה זו

שקלים: אולי זה בעצם צריך להיות הפוך

שקלים:  שיהיה יותר כוח אדם וכך יתאפשר להגיש יותר תביעות

לודמילה אליסיאן: בסוף יש את משרד הבריאות ויש את הביטוח הלאומי

לודמילה אליסיאן:  אנחנו גם ככה נכנסנו למקום שמחליף עבודה של מערכת הבריאות הציבורית בישראל

לודמילה אליסיאן:  וזה בסדר ונכון

לודמילה אליסיאן:  כמו שאמרתי, אנחנו נעשה כל שנוכל על מנת להקל על החולים

לודמילה אליסיאן:  אם צריך להיכנס עוד אז נעשה את זה

לודמילה אליסיאן:      תראו, תהליך הזכאות בביטוח הלאומי עבר קיצור משמעותי, למרות שתמיד יש מקרי קצה

לודמילה אליסיאן:  אנחנו נמצאים בקשר עם המון גופים אחרים שמספקים מענה, וברגע שאדם חולה מוכר אצלנו, אנחנו מנסים לבצע כמה שיותר חיבורים: נותנים הנחות בחשמל, הנחות במים, מעבירים את המידע למשרד התחבורה כדי שיבצעו בדיקת זכאות על מנת לתת תג חנייה

שושה אפרת אונימה: את מודעת לזה שמבקשים מנכים לבחור בין 'שירותים מיוחדים' ל-'ניידות'? אין כפל קצבאות

שושה אפרת אונימה:  אתם בעצם אומרים שאדם שצריך ניידות לא צריך עזרה בבית, נכון?      

לודמילה אליסיאן: תיראי, אנחנו פועלים על פי חוק ׳הסכם הניידות׳

לודמילה אליסיאן:  מדובר בחוק ישן, משנת 1977, שמתייחס למוגבלות שקשורה לגפיים תחתונות

לודמילה אליסיאן:  בחוק הזה יש אפשרות לקבל ׳שירותים מיוחדים׳ ו-׳ניידות׳ רק בסיטואציות מסוימות

לודמילה אליסיאן:  אבל אדם שמקבל ׳שירותים מיוחדים׳ בשיעור של 50%, לא יכול לקבל גם את ה-׳ניידות׳

לודמילה אליסיאן:  אגב, מרבית החולים האונקולוגיים לא זכאים לקצבה של ׳שירותים מיוחדים׳

שושה אפרת אונימה: אבל חולים אוטו-אונקולוגיים כן זכאים, אנשים שעברו ניתוח להחלפת גפיים

שושה אפרת אונימה:  ואגב, אתם לא מודיעים על זה לפני

שושה אפרת אונימה:  שוללים לאנשים רישיונות נהיגה בגלל זה

יצחק פינדרוס: את זה אנחנו נשמור לדיון בשבוע הבא, שהוא בדיוק על הדבר הזה

יצחק פינדרוס:  אני מקבלת משכורת גם על הדיון בשבוע הבא, אני לא רוצה לבטל אותו

שושה אפרת אונימה: נכה שזקוק לעזרה בבית זקוק לעזרה גם בניידות

לודמילה אליסיאן: גברתי, את משכנעת את המשוכנעת ביותר

יצחק פינדרוס: היא לא הכתובת, אנחנו הכתובת

יצחק פינדרוס:  ולכן יש לנו דיון בשבוע הבא

מיכל בר דורון: אתם מוכנים להיות ״ראש התמנון״ של הדבר הזה?      

יצחק פינדרוס: היא אמרה שכן

לודמילה אליסיאן: אנחנו מנסים להיות ״ראש התמנון״ ועושים מאמצים רבים על מנת לגרום לזה לקרות

לודמילה אליסיאן:  אני חושבת שלא זו מהות התפקיד

לודמילה אליסיאן:  אנחנו היום נמצאים בתקשורת עם כמה גופים, כמו רשות המיסים, כמו משרד השיכון

לודמילה אליסיאן:  אנחנו מבצעים תהליכים כדי לספק להם את המידע על החולה ולהפוך את המידע לפרו אקטיבי

לודמילה אליסיאן:      אנחנו מנסים להימנע ככל האפשר מלהפוך את זה ל-׳טופס טיולים׳

לודמילה אליסיאן:  בשעה בה אדם צריך לגייס כוחות ולטפל בעצמו על מנת להבריא, ברור לכולנו שצריך להקל עליו ככל האפשר מעיסוק במה שלא נחוץ

לודמילה אליסיאן:  אנחנו יודעים לספר יופי על הזכאות, אבל הרעיון הוא באמת להקל את הבירוקרטיה בצורה המרבית

לודמילה אליסיאן:  זה תהליך, לצערי זה לא משהו שאפשר לשנות מרגע לרגע, אבל אנחנו בעשייה ובעבודה מול כל הגורמים

יצחק פינדרוס: אדם שסיים אצלכם את התהליך, אוטומטית מקבל תג חניה ממשרד התחבורה?     

לודמילה אליסיאן: זה לא לגמרי אוטומטי

לודמילה אליסיאן:  אנחנו מחברים בין המידע שיש לנו לבין משרד התחבורה, והוא מקבל פנייה אוטומטית, מהביטוח הלאומי אגב, עם טופס מקוצר בו צריך להזין את מספר הרכב שלו ואז

לודמילה אליסיאן:  גם בנושא החקיקה, הצלחנו לקדם בשנה שעברה מספר דברים מאוד משמעותיים, שרלוונטיים לטובת חולים אונקולוגיים

לודמילה אליסיאן:  למשל, ׳תוספת תינוק עד גיל שלוש, בשירותים מיוחדים׳

לודמילה אליסיאן:  אדם חולה שצריך לטפל בעצמו ויש לו ילדים קטנים, יוכל לקנות באמצעות ה-׳שירותים מיוחדים׳, שירותים מינימליים שיעזרו לו עם הטיפול בילדים, כתוספת למה שמקבל עבור הילדים בקצבת הנכות שלו

לודמילה אליסיאן:       אני חושבת שכנראה תמיד, נהיה במצב של ״שמיכה קצרה״

לודמילה אליסיאן:  אנחנו כן רוצים שאנשים יקבלו כמה שיותר קצבאות

לודמילה אליסיאן:  קצבאות הנכות למבוגרים ולילדים עלו משמעותית, ברוך השם, ואנחנו שמחים בזה מאוד

לודמילה אליסיאן:  נכון שזה עניין יחסי, כמו כל דבר בחיים

לודמילה אליסיאן:  אבל זו התקדמות

לודמילה אליסיאן:  אפשר לדון בזה הרבה

לודמילה אליסיאן:       אני אסיים במשפט בנוגע לתום תקופת הזכאות, גם בנושא הזה אנחנו מנסים להקל על המשפחה ולבצע את תהליך המשך הזכאות עם מעורבות מינימלית של החולה במסמכים ובירוקרטיה

לודמילה אליסיאן:  התחלנו פיילוט שבו בתום תקופת הזכאות הראשונה שקבע הרופא, אנחנו פונים לאדם החולה על מנת לבקש את המסמכים הרלוונטיים, אחר כך פונים עם זה לבית החולים שממנו קיבלנו את התביעה ומבקשים מהם את מסמכי ההמשך

לודמילה אליסיאן:       במשרד הבריאות קיימת מערכת שמרכזת את כל המידע הרפואי של כל חולה

לודמילה אליסיאן:  היינו רוצים להתחבר למערכת הזו, על מנת להקל על תהליכי העבודה שלנו בתוך הביטוח הלאומי ואחר כך, גם בחיבורים לגופים שמחוצה לו

יצחק פינדרוס: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לרשות המיסים

רחלה אקוקה: רחלה, רשות המיסים

רחלה אקוקה:  הביטוח הלאומי מעביר לנו מידע על גמלת ילד נכה, וכל ההורים לילדים מקבלים אוטומטית את ההטבה ללא מסמכים וללא צורך בפנייה, על בסיס המידע שאנחנו מקבלים מהביטוח הלאומי

רחלה אקוקה:  שיתופי הפעולה יכולים לקרות, והם קורים

רחלה אקוקה:  במקרה של חולים אונקולוגים ובשאר מחלות קשות, מה שחשוב זה להבין שהקושי הבירוקרטי, נובע מהצורך לפנות לכל כך הרבה משרדים במקביל

רחלה אקוקה:  ברגע שיהיה טופס אחד שייצר את תחילת התהליך ויפנה את המידע לכלל המשרדים המעורבים במתן ההטבות, שם תהיה הקלה

רחלה אקוקה:       התחלנו לעבוד עם הסייבר, עם ׳ישראל דיגיטלית׳ - - -      

יצחק פינדרוס: כן, אני בדיוק ארצה לבקש ממנה לדבר

יצחק פינדרוס:  אשמח לבקש ממך להסביר לי בשני חלקים: האחד: איך זה עובד היום, מול משרד התחבורה, מס הכנסה, ושאר המערכות

יצחק פינדרוס:  איפה זה עובד ואיפה לא? בנוסף, לפני שבועיים גיליתי שיש לכם תפקיד נוסף, והוא שיפור השירות

יצחק פינדרוס:  אז במסגרת זו החלק השני: האם אתם יכולים ליצור את אותו שולחן עגול, שבאמצעותו אפשר יהיה לצמצם בירוקרטיה אפילו יותר?      לדוגמה, שמשרד התחבורה לא יצטרך בכלל טופס נוסף, כמו שמס הכנה מגיע לזכאות ללא צורך במסמכים נוספים, כך גם יהיה במשרד התחבורה

יצחק פינדרוס:  יכול להיות, שבמסגרת האחריות שלכם מטעם הממשלה על שיפור השירות, אתם צריכים לבוא למשרד התחבורה, או למשרד החינוך ולעצור את זה בטופס האחד שמקבלים מהביטוח הלאומי

הדר שפיר: תודה רבה, אני אתייחס לדברים שציינת

הדר שפיר:  אני הדר שפיר, אני עובדת בחטיבת השירותים הדיגיטליים של מערך הדיגיטל הלאומי

הדר שפיר:  חשוב לי לדבר על נושא הטופס המאוחד והשירותים המאוחדים, זו העבודה שלי

הדר שפיר:  התפקיד שלנו זה להביא את כל המשרדים סביב השולחן, ולייצר איחוד של השירותים

הדר שפיר:       בשנתיים האחרונות השקענו משאבים עצומים על מנת להכין את כל התשתיות והפלטפורמות, שבאמצעותן יהיה ניתן לאפשר את החיבור הזה של כל המשרדים יחד

הדר שפיר:  הרבה מאוד מחקרים שעשינו והרבה בדיקות מול אנשים בציבור, גרמו לנו להבין שהאזרחים במדינה הזו, לא מבינים את האופן בו עובדת המדינה, איזה משרד אחראי על מה

יצחק פינדרוס: אני רוצה לספר לך שגם אני עוד לא הבנתי, על אף שאני עובד במערכת הציבורית כבר 32 שנה

הדר שפיר: נכון

הדר שפיר:  זו מטרה נעה

הדר שפיר:  כי הדברים משתנים בערך אחת לשנה, תחומי האחריות מתחלקים יותר ויותר

הדר שפיר:  מעבר לעובדה שאנשים לא מבינים, התפיסה שלנו היא שהם בכלל לא צריכים להבין

הדר שפיר:  אין שום צורך שאדם, בין אם הוא חולה אונקולוגי או שנקלע לאיזו שהיא סיטואציה אחרת בחיים, יצטרך להבין מי מהמשרדים צריך לתת לו מה

הדר שפיר:  זה בכלל לא משנה, מה שמשנה עבורו זה מה שהוא זכאי לקבל מהמדינה

הדר שפיר:       המטרה שלנו בתוך הסיפור הזה זה לייצר שירות מאוחד

הדר שפיר:  כפי שציינו פה עידן, החברים מ-׳חלאסרטן׳ ומהאגודה למלחמה בסרטן, זה פרויקט שאנחנו מנסים לקדם

הדר שפיר:  חשוב לי להגיד שהשקענו משאבים רבים מאוד כדי שזה יוכל לעבוד

הדר שפיר:  בנינו את שדרת המידע שהיא תשתית שמאפשרת לכל משרדי הממשלה לשתף ביניהם נתונים

הדר שפיר:       אנחנו מזמינים את כל המשרדים להתחבר אליה ולהתחיל לשתף נתונים אחד עם השני

הדר שפיר:  בנינו את ׳האזור האיישי׳, שזו מערכת מרכזית שבה אזרחים יכולים להתחבר ולראות שירותים מאוחדים

הדר שפיר:  הם מזדהים דרך מערכת אבטחה גבוה, ויכולים לראות שם את כל הנתונים, למשל מידע בריאותי, מידע מרשות האוכלוסין וכל מיני שירותים שהם יכולים לבצע

הדר שפיר:  זה חוצה נושאים

הדר שפיר:       התשתיות האלו הוקמו במטרה לבנות מעליהן שירותים מאוחדים

הדר שפיר:  כפי שסיפרו פה לודה ורחלה, אנחנו עובדים בלסייע למערכות השונות להתחיל להעביר ביניהן נתונים, על מנת לבנות מנגנון שבו אין ריבוי פניות

הדר שפיר:  אין מצב שאזרח חולה צריך לפנות לכאן ולכאן וללקט את מה שמגיע לו

הדר שפיר:       לב הסיפור הזה, הוא מנוע הזכויות הלאומי

הדר שפיר:  זה כלי שפעיל כבר איזו שהיא תקופה ובו מיפוי מלא של כלל הזכויות לאנשים עם מוגבלויות ולחולים במחלות שונות

הדר שפיר:  יש כ - 97 זכויות כאלו

הדר שפיר:  אופן הפעולה כאן הוא שהאדם נכנס, עונה על מספר שאלות ומקבל רשימה של כל הזכויות שהוא זכאי להן

הדר שפיר:       השלב הבא מבחינתו, על בסיס רשימת הזכויות שמתקבלת, הוא לבנות עבור אותו אדם תהליך מאוחד למיצוי הזכויות

הדר שפיר:  אנחנו לא רוצים שהוא יצטרך לפנות לכל גוף בנפרד, אלא שיפנה פעם אחת, כפי שכבר דיברו כאן

הדר שפיר:  כדי שדבר כזה יתאפשר ויקרה, יש הרבה מאוד עבודה שאנחנו צריכים לעשות עם השותפים שלנו, שהרי אנחנו בעצמנו לא אחראים על אף אחת מהזכויות

הדר שפיר:       אנחנו בעצם גורם מתחלל שיודע לתת את הכלי

הדר שפיר:  בנינו את התשתיות, הכול מוכן

הדר שפיר:  אני משתמשת בבמה הזו כדי לומר שאנחנו עובדים כבר עם חלק מהחברים פה בצורה מאוד יפה, ואנחנו קוראים לכם לבוא ולבנות יחד איתנו את השירותים האלה, אנחנו לבד לא יכולים לייצר את - - -      

יצחק פינדרוס: הדר, בהמשך לשני החלקים שאמרתי, אני רוצה להציע הצעה

יצחק פינדרוס:  יחד עם הוועדה הזאת, שזו בעצם המשימה שלנו

יצחק פינדרוס:  אולי נתחיל בפיילוט בנושא של מיצוי זכויות

יצחק פינדרוס:  מכיוון שהחלטת הממשלה מטילה עליכם את האחריות על שיפור השירות

יצחק פינדרוס:  גילוי נאות, מנכ״ל משרד הכלכלה ואני עבדנו יחד שש שנים בעיריית ירושלים, מעבר להיותו מנכ״ל המשרד הוא גם יועץ משפטי, לכן דברתי אתו על העניין הזה

יצחק פינדרוס:      לכן מתוקף האחריות שלכם על שיפור השירות, אני מציע, שיחד עם הוועדה, נפעל בצורה קצת יותר אסרטיבית

יצחק פינדרוס:  זאת אומרת, אם יהיה צורך נעביר תקנות, אם יהיה צורך נעביר כללים

יצחק פינדרוס:  אבל אשמח שתרימו לנו דגל אדום איפה שאתם נעצרים

יצחק פינדרוס:  כפי שאמרתי, אני עובד במערכת הציבורית כבר 32 שנים, אין סיבה הגיונית לכך שהביטוח הלאומי אישר לאדם אחוזי נכות ומשרד התחבורה דורש ממנו טופס נוסף

הדר שפיר: אתה צודק

הדר שפיר:  אין סיבה הגיונית

יצחק פינדרוס: כמו שכבר הבינו במס הכנסה, כך זה צריך להיות

יצחק פינדרוס:  אין סיבה הגיונית להצטרך טופס נוסף

רחלה אקוקה: ברוב המקרים, אבל לא בכולם

יצחק פינדרוס: אמרתי, אם הוא הוכר כנכה בביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס:  יש דברים פשוטים ואלמנטריים שאנחנו יכולים לעשות

יצחק פינדרוס:  במידה וצריך תקנות אז נעביר תקנות, במידה וצריך לקרוא לשיחה למשרד ממשלתי מסוים אז נעשה זאת, במידה וצריך להכריח אותם אז נעשה גם את זה

יצחק פינדרוס:      ניקח את זה כמשימה

יצחק פינדרוס:  להפוך את הדבר הזה בצורה הכי אמיתית שאפשר, להיות One stop

יצחק פינדרוס:  מרגע שבית החולים העביר לביטוח הלאומי את המידע הרפואי ואת הטופס שמילא האזרח, מרגע שיש את המידע הנחוץ במערכת, אף משרד ממשלתי ואף גוף לא מחפשים את האזרח, לא משרד התחבורה, לא משרד החינוך, לא חברת החשמל ולא העירייה

יצחק פינדרוס:       לעשות את זה כנוהל ולא כנוהל וולונטרי

יצחק פינדרוס:  כי את פנית כמו משרד ממשלתי, שזה נחמד מאוד, והזמנת אותם לבוא ולשתף אתכם פעולה

יצחק פינדרוס:  אני מודע למה שאתם, כמחזיקי המידע, עוברים בעניין הזה כדי להביא לשיתופי פעולה בין משרדי הממשלה, לא אטריח את כולם בסיפורים ששמעתי בוועדות אחרות בנושא הזה

יצחק פינדרוס:  אבל בואו ניקח את זה, ואני אומר לך שהוועדה, כולל כלל חברי הכנסת שחברים בה, אלה שנוכחים פה ואלה שלא, תעשה כל דבר שאפשר על מנות לעזור לזה לצאת לפועל וגם תפעיל תקנות במידת הצורך

יצחק פינדרוס:  אני חושב שאפשר להתחיל כפיילוט בנושא המיצוי זכויות של הנכים

הדר שפיר: אנחנו כבר בתוך עבודה, כמו ששמענו קודם מלודה ורחלה

הדר שפיר:  מדובר בתהליכים של העברות מידע מאחורי הקלעים, עבודה שהולכת לכיוון הפרו אקטיבי

הדר שפיר:  כלומר, אנחנו מניעים את הכדור מאחורי הקלעים והאנשים בצד השני מקבלים את העדכון

יצחק פינדרוס: סליחה שאני נודניק, אדם קיבל אישור נכות מהביטוח הלאומי, שמזכה אותו בתו רכב נכה

יצחק פינדרוס:  האם צריך להתקשר למשרד התחבורה כדי לבדוק שהוא אכן מקבל? האם בביטוח הלאומי, אחרי שאושרה זכאותו, הוא צריך למלא טופס נוסף למשרד התחבורה?     

הדר שפיר: היום כן

יצחק פינדרוס: למה?      

הדר שפיר: הסיבה הפשוטה היא שזה עדיין לא מומש

הדר שפיר:  זה לא שמישהו - - -      

יצחק פינדרוס: אז זה מה שאני שואל, איך אנחנו דואגים שהדבר הזה ימומש? זה הבוחן

יצחק פינדרוס:  איך אנחנו ממשים?      

הדר שפיר: תיעדופים

יצחק פינדרוס: אתה משרד ממשלתי שאתה מבקש להגיב על זה?     

צח בורוביץ': אני מייצג את ׳גדולים מהחיים׳, אבל עשינו בדיוק בעניין הזה מהלך ש - - -      

יצחק פינדרוס: לא הבנתי, אבל האחריות, היא שלך?      

צח בורוביץ': לא, אבל - - -      
 

יצחק פינדרוס: אני שואל את המשרד הממשלתי הרלוונטי, שהאחריות היא שלו, אתה רוצה לענות במקומו ולעשות את זה במקומו? בבקשה, אתה מוכן לקחת אחריות במקום המדינה?     

צח בורוביץ': אני יכול לתת דוגמה למהלך שעשינו לפני שלוש שנים עם משרד הרישוי

יצחק פינדרוס: לא הבנתי, אבל אני שואל את מדינת ישראל

יצחק פינדרוס:  אם אני מתמצת את הבעיה, אז היא בדיוק מה שאמרת עכשיו

יצחק פינדרוס:  ככה אנחנו מתנהלים

יצחק פינדרוס:  בסוף מישהו במדינת ישראל צריך לקחת על זה אחריות

יצחק פינדרוס:  סליחה שאני אומר את זה בפני עמותות אבל אם עמותה תיקח אחריות אז אזרחים פה יסבלו

יצחק פינדרוס:  כי הם לא אחראים, הם וולונטריים

יצחק פינדרוס:  באו, עזרו והלכו

יצחק פינדרוס:  נכון?     

צח בורוביץ': אני עדיין אשמח להציג את זה בכמה דקות כשיתאפשר

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך משהו, כל הדיון מיותר אם הדיאלוג הזה עכשיו לא יתבצע

יצחק פינדרוס:  תודה

הדר שפיר: אז אני אסביר

הדר שפיר:  קודם כל, מה שאתה מתאר זו בדיוק המטרה שלנו ולשם אנחנו רוצים להגיע

הדר שפיר:  אנחנו רוצים ליתר כל טופס שאין בו צורך ממשי, אולי משרד הבריאות גם יתייחסו לחוק ׳ניוד מידע בריאותי׳ שאנחנו מנסים לקדם יחד איתם, והוא נושא חשוב מאוד

הדר שפיר:  מדובר בכלי סופר משמעותי, שאם הוא יעבור, הוא יאפשר לנו בעצם לפשט - - -      

יצחק פינדרוס: ואיפה הבעיה? למה הוא לא עובר?      

הדר שפיר: לא, הוא עבר עכשיו ב - - -     

אתי לבני: אני אתייחס ברשותך

הדר שפיר: אני רק אשלים את דבריי ואתן לה להתייחס לנושא הזה

הדר שפיר:  הכול מוכן, התשתיות מוכנות, אנחנו מחכים לתיעדופים במשרדים השותפים, כדי שנוכל לממש את הפן השירותי של התהליכים האלה

הדר שפיר:  לבד אנחנו לא יכולים לפתור את השירות הזה, אנחנו חייבים את שיתוף הפעולה ואת העבודה המתועדפת של המשרדים

יצחק פינדרוס: אז אני אסכם את הפרק הזה, וזה כהמשך לשיחה שלי עם מנכ״ל משרד הכלכלה לפני שבוע

יצחק פינדרוס:  אנחנו כוועדה, רוצים, ובלוח זמנים קצר, שאתם תרימו לנו דגל אדום, זו אחריות שלכם

יצחק פינדרוס:  יותר מזה, אני רוצה שתעשו את זה בחודש הקרוב

יצחק פינדרוס:  איך הדברים מתקדמים ואיפה אנחנו עומדים מול כל משרד וגוף ממשלתי

יצחק פינדרוס:  אחדד עם מספר דוגמאות: א׳ - משרד הבריאות בודקים את זה כרגע מבחינה משפטית, טכנית וטכנולוגית

יצחק פינדרוס:  ב׳ - משרד הבריאות עדיין לא קיבל החלטה, עדיין לא ענה, עדיין לא קיבל את זה, זה בדרך אליו, זה יגיע אליו בהמשך

יצחק פינדרוס:  ג׳ - שר משרד התחבורה עדיין לא החליט אם הוא משתף במידע שקיבל את המשרד שהתפצל ממנו

יצחק פינדרוס:       סליחה שזה נאמר באופן כזה, אבל אני חוזר ואומר, אתם האמונים על להרים לנו דגל אדום כדי להביא לשיפור השירות

יצחק פינדרוס:  כל משרדי הממשלה יגיעו לפה בחודש הקרוב לדיוני תקציב ולכן אני רוצה שזה ייעשה תוך חודש

יצחק פינדרוס:  אני חבר בוועדת כספים ויש לי גם קשר עם יושב ראש הוועדה, ואני אומר לך, הדבר הזה מבחינתי הוא המשימה, אמרתי את זה גם ביומי הראשון בוועדה

יצחק פינדרוס:       כל השאר נחמד ובסדר, אבל זאת המשימה

יצחק פינדרוס:  אנחנו רוצים לדעת בדיוק על משרד שאומר לזה לא

יצחק פינדרוס:  משרד שהוא אומר שהוא חייב טופס משלו מסיבה כל שהיא, משרד שאומר שהוא חייב ועדה

יצחק פינדרוס:  אלו התשובות שאני רוצה לקבל מכם, לא צריך להגיע לוועדה, אפשר גם לשלוח מייל למנהלת הוועדה שייתן תמונת מצב מפורטת על איזו התקדמות יש עם איזה משרד או איזה עיכוב יש עם איזה משרד

יצחק פינדרוס:      זה המצב אליו אני רוצה להגיע

יצחק פינדרוס:  עם כל הכבוד, אזרחי ישראל לא צריכים לסבול מזה שיש סידורים פוליטיים להרבה אנשים, הרבה משרדים והרבה פקידים

יצחק פינדרוס:  בסדר? תודה

יצחק פינדרוס:  אסתי בבקשה, אבל לעשות את זה בקצרה כי אני רוצה לתת גם לאנשים אחרים לדבר

אתי לבני: שלום, אני אסתי שלי, מנהלת בריאות דיגיטלית במשרד הבריאות

אתי לבני:  באמת אחד האתגרים הגדולים ביותר שיש במיצוי זכויות בתוך הממשלה, הוא מעבר מידע

אתי לבני:  מעבר מידע פרטני מזוהה אודות אדם, בין היתר, כי הרבה פעמים, העברת אותו מידע או החלטה לגבי זכאות כזו או אחרת, יכולה לפגוע בזכאויות אחרות של אותו אדם

אתי לבני:  וזו החלטה סוברנית של כל אדם להחליט איזו זכות הוא רוצה לממש וכיצד

אתי לבני:       אנחנו, המדינה, הריבון, לא יכול על דעת עצמו לעשות פעולות מסוימות או לקבל החלטות עבור אותו אדם בלי שהוא מבקש

אתי לבני:  זו אחת הסיבות שיזמנו חקיקה ממשלתית, ראשית, הצעת חוק שנקראת ׳ניוד מידע רפואי, שבשבוע שעבר הסתיים בה שלב הערות הציבור

אתי לבני:       אחת המטרות של הצעת החוק, היא לאפשר לכל אדם לקבל החלטה למי הוא נותן גישה למידע הרפואי אודותיו, ולתת הרשאה לכך, בין היתר בין רשויות הממשלה

אתי לבני:  למיצוי זכויות, להעברה לרווחה, לחינוך, לביטוח הלאומי וגם בין מוסדות הבריאות

אתי לבני:  בסוף ואנחנו יודעים שגם בתוך מערכת הבריאות המידע לא עובר בצורה מושלמת,

אתי לבני:  לכן זה משהו יסודי ורב חשיבות שצריך לתקן אותו, וחשובה לנו התמיכה של משרדי הממשלה השונים ושל הכנסת כדי לממש את החוק

אתי לבני:  יש פה גם משמעויות תקציביות, בסוף כדי לממש את זה, יש עלויות

אתי לבני:  זה עתיד לעלות לדיון בתקציבים

יצחק פינדרוס: אני בעד החוק ומכבד את זה, אבל יש לי הצעת ביניים

יצחק פינדרוס:  אני רוצה שתאפשרו לביטוח הלאומי, שהם בעצם ״תחנה ראשונה״, להוסיף בטופס שלהם את המשפט הבא: ״אבקש להעביר את המידע לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים״, ובכך לאפשר לאדם לאשר את זה מיד בתחילת התהליך

יצחק פינדרוס:  זה הכול

יצחק פינדרוס:  מי שלא חותם על זה, זה בסדר

יצחק פינדרוס:  כי את מדברת על מקרי קצה

יצחק פינדרוס:  כ-90% מהאזרחים שמגיעים מבקשים את זה

לודמילה אליסיאן: זה קיים בטופס שלנו

אתי לבני: אין מניע

יצחק פינדרוס: אז למה את צריכה חקיקה? זאת אומרת, את צריכה חקיקה, אבל ל-90% מהמקרים את לא צריכה חקיקה, זה מה שאני מנסה לומר

יצחק פינדרוס:  אתם יכולים להגיע להבנה עם ׳ישראל דיגיטלית׳?     

לודמילה אליסיאן: בטופס של הביטוח הלאומי, קיים סעיף כזה ובו האדם מאשר להעביר את המידע הרפואי בתוך הביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס: אז תוסיפו בטופס בקשה להעביר את המידע לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים והאדם יוכל באופן סוברני לקבל החלטה, האם הוא רוצה את זה או לא

יצחק פינדרוס:  אני מדבר על כ-90% מהאנשים הנורמטיביים שמגיעים לסיטואציות כאלו

אתי לבני: צריך לשקף לאדם לאן זה עובר ומה המשמעות של ההעברה

יצחק פינדרוס: תשמעי, אני לא יועץ משפטי וגם לא רוצה להיות

יצחק פינדרוס:  בסוף, רוב האזרחים לא יודעים לשייך זכאות למשרד

יצחק פינדרוס:  לא יודעים את ההבדל בין הביטוח הלאומי למס הכנסה לא יודעים שתו נכה שייך למשרד התחבורה ולא לביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס:  90% מהאזרחים, ואני מוכן לצאת איתך לבדוק את זה, גם פה במסדרונות הכנסת

הדר שפיר: הם גם לא צריכים לדעת

יצחק פינדרוס: בוודאי שלא

יצחק פינדרוס:  לכן אני מבקש שתמצאי את הדרך להוסיף את זה לטופס של הביטוח הלאומי

יצחק פינדרוס:  מי שלא רוצה, מסיבותיו שלו, יהיו אשר יהיו, זו זכותו

יצחק פינדרוס:  אני לא הולך לפגוע בזכויות שלו, לכן את זה נעשה בחקיקה

יצחק פינדרוס:  הייתה פה חקיקה בנושא של ניתוקי מים וחובות בארנונה

יצחק פינדרוס:  ביקשתי שהעירייה תשלח הודעת SMS לאדם לפני שמנתקים לו מים ולפני שמעקלים לו את החשבון בגלל חוב לארנונה

יצחק פינדרוס:       נציגי השלטון המקומי אמרו לי ברוב טובם את מה שאת אומרת עכשיו, שמבחינה משפטית הם לא יכולים להשתמש במידע של הטלפון כי מדובר במידע פרטי

יצחק פינדרוס:  לכל הרוחות, כשיש פקק תנועה ליד, שלג, או הופעה, הם יודעים לבלבל את המוח ולשלוח הודעות SMS, ופתאום כשהולכים לנתק את המים הם שומרים על הפרטיות?      90% מהאזרחים מבקשים את זה

יצחק פינדרוס:  אדם שצריך לקבל תו נכה, או כל דבר אחר לצורך הניידות שלו, מה אני אגיד לו? שבגלל בעיה משפטית הוא צריך לעבור את כל הדבר הזה בין המשרדים? לכן אני אומר, אנחנו כמדינה, צריכים למצוא לזה פתרון

יצחק פינדרוס:  לפני שהולכים לחקיקה אני רוצה להגיע למצב שבטופס הראשוני של הביטוח הלאומי, יש סעיף שמאפשר את זה, את העברת המידע למשרדי ההמשלה ולגופים השונים שרלוונטיים לזכאותו

יצחק פינדרוס:  משרד התחבורה, הביטוח הלאומי, רשות מקומית, חברת המים

יצחק פינדרוס:  את מה שצריך, לכל מי שצריך

לודמילה אליסיאן: זה קיים

לודמילה אליסיאן:  אבל מי שמגיע לביטוח הלאומי, יש לו כבר את ההסכמה, שהיא מאוד קצרה אגב, התעקשנו שזה יהיה קצר וקולע

לודמילה אליסיאן:  אבל ההעברה הזאת - - -      

יצחק פינדרוס: אם זה מגיע, אז תמצאו את הדרך לשיתוף הפעולה

יצחק פינדרוס:  אני חוזר אל הרשות הדיגיטלית, אנא, תרימו דגל אדום, במידה ויש בעיה עם איזה שהוא משרד

יצחק פינדרוס:  כמו שאמרתי, אם משרד פוצל באישון לילה והשר לא רוצה להעביר את המידע לשר השני, משום הגנת צנעת הפרט

אתי לבני: יש היבט נוסף בנושא של תיאום הטיפול, בעצם בתוך מערכת הבריאות

אתי לבני:  שאני חושבת שחשוב להתייחס אליו

אתי לבני:  כי זה משהו ששמענו גם בדיונים הקודמים שהיו בוועדה וגם בתהליך העבודה מול ׳חלאסרטן׳ והגורמים השונים, ואני חושבת שדינה, אם את רוצה להתייחס, כי זה כן מהלך שרוצים לעשות

דינה צ'רנו: דינה צ׳רנו, מהאגף לפיקוח על קופות החולים ושב״ן, משרד הבריאות

דינה צ'רנו:  שמענו פה דוגמאות קשות, של חולים ומשפחותיהם, על כל הסבך שהם נכנסים אליו ולצערי כולנו מכירים

דינה צ'רנו:  חלק מהקופות התחילו במהלך של מתאמי טיפול, זה דבר חשוב מאוד, שמקל על המבוטחים

דינה צ'רנו:  מי שאיתרע מזלו וחלה בסרטן, יש לו מתאם שמסייע לו בכל הסבך הבירוקרטי, בקידום תורים

דינה צ'רנו:  כל קופה נותנת לזה את השם שלה

יצחק פינדרוס: מה זאת אומרת? זה קופות מסוימות או אזורים מסוימים?      

דינה צ'רנו: חלק מהקופות

אורית שפירא: זה נתב, או מלווה אונקולוגי שמלווה את המשפחה

יצחק פינדרוס: יש קופות חולים שיש בהן את זה וקופות שלא?      

דינה צ'רנו: יש פה גם נציגה של כללית שמעוניינת להגיד על זה כמה מילים

יצחק פינדרוס: בסדר גמור, אני אנסה

דינה צ'רנו: בעקרון, תפקידו של המתאם זה לתת לחולה את המידע הראשוני בנוגע לזכויותיו, רקע על המחלה, סיוע בקביעת התורים ובתהליך הבירוקרטי של הקדמת תורים ותיאומים

דינה צ'רנו:  זה חוסך המון עבודה

יצחק פינדרוס: הגברת מרחובות העלתה פה קודם דבר קשה מאוד, אתם מכירים מציאות של קופות חולים ללא שירותי מזכירות? מבחינת מנגנון השירותים של קופת החולים, זה לא חלק שהם מחויבים בו?     

דינה צ'רנו: אנחנו לא מכירים, בוודאי לא מקרה פרטני

דינה צ'רנו:  כשיש סניף לקופה, בוודאי שחלק מהשירות זה גם מזכירות

יצחק פינדרוס: לא, אני שואל האם הקופה מחויבת בשירות הזה, בשירותי מזכירות רפואית?     

דינה צ'רנו: כשמדובר באיזה שהוא סניף של הקופה אז בוודאי

דינה צ'רנו:  בנושא מתאמי הטיפול, זה מהלך שאנחנו מעוניינים לקדם, ונדרשת כמובן איזו שהיא הקצאת תקציב לתפקיד הזה

יצחק פינדרוס: מה, למתאמי טיפול בקהילה?     

דינה צ'רנו: זה מישהו שהתפקיד שלו הוא לעסוק אך ורק ב- - -      

יצחק פינדרוס: זה לא יקרה, מניסיון שלי, אני לא מאמין שזה יקרה

אתי לבני: בסוף זה כוח אדם אדמיניסטרטיבי שמטרתו לסייע בנבכי הבירוקרטיה בתוך המערכת

אתי לבני:  מדובר בשירות שהוא לא פחות חשוב מהטיפול הרפואי שהחולה מקבל, זה עניין של לשים את הזרקור ובעייני זה בדיוק המקום לעשות את זה, לשים את הזרקור על הסוגייה הזאת, בייחוד לאור התהליך שהוועדה עשתה

אתי לבני:  די להבין את סדרי הגודל של התקציב הנחוץ, עשינו הערכה בשיתוף עם אחת הקופות והגענו לסדר גודל של כ-50 מיליון שקלים בשנה

אתי לבני:  כשמסתכלים על כ-30 אלף חולי סרטן חדשים בשנה, זה מספר שהוא לא בלתי ניתן להשגה

אתי לבני:  זה לא - - -     

יצחק פינדרוס: אבל אמרה השותפה שלך קודם, שהשירות כבר קיים בחלק מהקופות

דינה צ'רנו: רק בחלק

דינה צ'רנו:  זה לא מספיק, לא מוסדר ועדיין לא מוגדר כשירות חובה בתהליך הטיפול

דינה צ'רנו:  בהרבה מקרים, הרופא הוא זה שמשקיע מזמנו בתיאום ובסיוע למבוטח וזה - - -      

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר שאני פחות מזדהה עם הרעיון הזה, אבל בסדר גמור

יצחק פינדרוס:  חבר הכנסת שקלים רוצה להוסיף משהו, בבקשה

שקלים: מתחתי את הזמן שלי כמה שיותר ואני תכף חייב לצאת

שקלים:  אני חדש פה, ולצערי מדובר בנושא שנוגע מאוד גם לי

שקלים:  מאוד יפה לראות, שבניגוד להרבה ועדות אחרות, פה יש הבנה והסכמה מאוד רחבה

שקלים:  כפי שאמר יושב הראש, צריך לחבר את כלל הגופים והמשרדים באמצעות טופס אחד, בו מטפל גוף אחד, וזה הסיפור

שקלים:  אנחנו בעזרת ה׳ נמצא את הפתרון לזה, אני שוב מתנצל על שחייב ללכת עכשיו, אבל גם בנושא הזה, תיראו אותי כשליח נאמן שלכם לכל דבר ועניין

שקלים:  תודה

יצחק פינדרוס: תודה לך על ההשתתפות, ברוך בואך לוועדה, אני שמח שהצטרפת

דינה צ'רנו: אשמח לציין גם את מרכזי מיצוי זכויות שקיימים, אותם תציג שירה

רותם שירה לוי: שלום, שמי שירה לוי, אני עובדת באגף השירות, משרד הבריאות

רותם שירה לוי:  אמנם מדובר בטיפה בים, אבל זו טיפה חשובה

רותם שירה לוי:  משרד הבריאות מפעיל בבתי החולים, מרכזי זכויות, שנמצאים ב-100% תחת אחריותו

רותם שירה לוי:  המרכזים האלה הוקמו בדיוק בגלל הדברים שעלו כאן

רותם שירה לוי:  יש המון בירוקרטיה להתמודד איתה, רוב החולים שיוצאים מתוך מערכת הבריאות נמצאים בבתי החולים

רותם שירה לוי:      המרכזים שלנו פועלים בשיתוף פעולה עם המחלקה הראשונה של הביטוח הלאומי ועם השירות הסוציאלי של בתי החולים

רותם שירה לוי:  הם מקבלים אליהם חולים ועושים ביחד איתם מיפוי של כלל הזכויות: תו נכה, מס הכנסה, טפסי 17 וכדומה

רותם שירה לוי:  בנוסף, הצוות במרכזים מלווה את המטופלים גם לאחר השחרור

רותם שירה לוי:      אמנם אנחנו נמצאים כיום רק בחמישה בתי חולים, אך מספקים שירות ומקבלים חולים גם מבתי חולים אחרים

רותם שירה לוי:  בנוסף, אנחנו מיועדים לפתוח מרכז דיגיטלי, שכרגע מעוכב בגלל בעיות תקציביות, אבל מטרתו היא להוות גורם מתחלל, וזה בדיוק המענה לנושא שפתח את הדיון כאן היום

יצחק פינדרוס: אבל אם הביטוח הלאומי משתמשים בעובדים סוציאליים של בתי החולים, תשתמשו גם אתם, למה צריך מישהו שיעבוד תחת משרד הבריאות?     

רותם שירה לוי: הביטוח הלאומי בא ונותן את שירות הזכאות לנכות, כתוצאה מכך יש השלמות, כמו תג נכה, הנחות בארנונה ועוד

יצחק פינדרוס: את זה נותן משרד הבריאות?     

רותם שירה לוי: אנחנו עוזרים להם בתיווך ובבירוקרטיה

יצחק פינדרוס: אבל יכול להיות שריבוי אנשים יכול רק להרע

יצחק פינדרוס:  למה שלא תשתמשו באותו אדם? אם הביטוח הלאומי לא שם בבית החולים עובד משלהם גם משרד הבריאות יכול

יצחק פינדרוס:  שלאותו עובד סוציאלי תהיה יכולת לספק את השירות הזה

יצחק פינדרוס:  אם חולה זכאי להנחה בחשבון החשמל אז גם חברת חשמל תעמיד עובד סוציאלי בבית החולים? במהות של זה, לא בטוח שזה לא יותר יעיל שתעשו את זה ביחד

רותם שירה לוי: אנחנו עושים את זה ביחד

יצחק פינדרוס: יכול להיות שמחר בהסכם הקואליציוני הביטוח לאומי יכנס לתוך משרד הבריאות, ובכלל זה יהיה קל יותר לכולם

רותם שירה לוי: איפה שאנחנו נמצאים ויש מחלקה ראשונה אנחנו אכן עובדים ביחד, וברגע שכבר מתקבלת הנכות מהביטוח הלאומי, יש את כל המעטפת ליתר הדברים

רותם שירה לוי:  היה לי חשוב להגיד את זה

דינה צ'רנו: אני אשמח להוסיף עוד משהו בנושא הזה

יצחק פינדרוס: תודה, אחר כך

יצחק פינדרוס:  נועם אסנה, מזכיר האיגוד הישראלי לאונקולוגיה, בבקשה

נועם אסנה: שלום, שמי נועם אסנה, אני האונקולוג פה בחדר, אני גם עורך דין, אני בכובע של גזבר האיגוד האונקולוגי, יש לי עוד כמה כובעים שרלוונטיים לפה, בביטוח הלאומי ובקופות החולים, אבל אני אגיד רק שאונקולוגיה מתעסקת רק עם מחלה של אנשים מבוגרים, ברוב המכריע של המקרים

נועם אסנה:  ללא קשר להמטולוגיה או המטולוגיה של ילדים

נועם אסנה:      הדיון פה התפתח להרבה כיוונים

נועם אסנה:  אז מאוד נוח לי להגיד, מנקודת המבט של אונקולוג, שמה שקורה בחדר האונקולוג זה משל לכבישי ישראל

נועם אסנה:  כמו התחבורה, אלפי מכוניות חדשות עולות לכביש מידי שנה ואין תשתיות

נועם אסנה:  הנמשל, זה מה שקורה מבחינה אונקולוגית

נועם אסנה:  יש אלפי חולים חדשים מידי שנה, המספרים שנאמרו פה הם מדויקים, ואין גדילה בכמות האונקולוגים

נועם אסנה:       גרף העלייה של האונקולוגים הוא זעום, זה מופיע בשקופית הבאה של המצגת

נועם אסנה:  מה שמתנקז לחדר האונקולוג הולך לשני כיוונים: האחד זה מפגשי רופא חולה: אונקולוגיה, אגב, זה מקצוע מרפאתי ולא מקצוע אשפוזי

נועם אסנה:  סיפור ״הזקנה במסדרון״, הוא לא עיקר העבודה שלנו, אלא מפגשים עם חולים, שהם זעומים

נועם אסנה:  בשל כמות העבודה של האונקולוג, שהכפילה את עצמה ב-15 שנים האחרונות, הגענו ל-80 דקות שנותרו לזמן רופא חולה

נועם אסנה:  חולה סרטן פוגש את האונקולוג שלו ל-80 דקות בשנה

נועם אסנה:  זה הולך ויורד, אבל זה הממוצע

נועם אסנה:  השני זה בירוקרטיה: כ-30% מהזמן שלי כאונקולוג מופנה לבירוקרטיה

נועם אסנה:  שזה בעצם כל מה שדובר פה

נועם אסנה:      העניין הבירוקרטי מתחלק לשלוש קבוצות: א׳ - אישורים: כל דבר ממה שקורה פה לא זז בלי אישור מהאונקולוג, שכמובן, תלוי בסרטן, והסרטן מתנהג איך שבא לו

נועם אסנה:  על ציר הזמן, החולה הוא דינמי ומשתנה

נועם אסנה:  כל דבר צריך אישור: בריכה, חנייה, חדר כושר, טיסה לחו״ל, טיפולי שיניים

נועם אסנה:  כל אישור כזה, מצריך ממני להקליד מכתב אחר

נועם אסנה:  ב׳ - ביטוח: בעולם הביטוח, הביטוחים מתחלקים לטיפולים, לפרוצדורות אבחנתיות ולתרופות, אז כל חברת ביטוח מבקשת דבר קצת שונה, מה שלוקח נתח נוסף מהזמן שלנו

נועם אסנה:       ג׳ - קופות: כל האונקולוגים קשורים לקופות החולים בכל מיני צורות, העבודה היא משותפת

נועם אסנה:  יש לי ״כובע״ בתור אונקולוג ראשי של קופת חולים מאוחדת, ואחר הצהריים אני מאשר בקשות, כחלק מהעבודה, לחברים שלי

נועם אסנה:  תהליך אישורי התרופות נולד מסל התרופות ונבנה ב-15 השנים האחרונות

נועם אסנה:  מדובר בתהליך מאוד Challenging, לא מדובר באינטראקציה של כתיבת מכתב שדורשת מהמאשר רק לאשר, אלא אינטראקציה מורכבת של התמודדות עם מכתב מסובך, סל תרופות שמשתנה, ערעורים, טפסים חסרים, ועדת חריגים וכיוצא בזה

נועם אסנה:  זו אינטראקציה יום יומית

נועם אסנה:       כל זה מגיע לאונקולוג, ובאתי לדבר היום בשם האיגוד האונקולוגי

נועם אסנה:  אנחנו ניסינו לפצח את זה, אגב בשקופית הזאת אפשר לראות את נתח האונקולוגים הפנסיונרים שממשיכים לעבוד ומצילים אותנו, ב״עוגה״ רואים את ה-30% בירוקרטיה שבה אני עסוק יום יום, וכאן מוצג המקום שלנו בעולם מבחינת יחס אונקולוגים לאוכלוסייה

נועם אסנה:  אנחנו לא במקום טוב, הכמות המספרית שלנו היא לא טובה

נועם אסנה:  הפתרון שחשבנו עליו זה ידיים, כמו שעשו בעולם הרפואה הדחופה, שהמציאו את הפרמדיקים וזה פתר את הבעיה הזו בהרבה מאוד ארגונים

נועם אסנה:       אנחנו מנסים לקדם מהלך של עוזרי רופא לאונקולוגיה

נועם אסנה:  הכשרת מומחים ומתמחים באונקולוגיה זה תהליך שלוקח שנים, לכן עוזרי רופא יכולים במידה רבה לפתור לנו את הדברים, כמו שאמרת, המזכירות הרפואית היא חלק חשוב מהעסק

נועם אסנה:  בסוף זה יסתכם מבחינתנו בתקציבים ובהבנה, שאיך שלא מסתכלים על זה, אני נכנס ליום עבודה עם הצפה של טיפול בבירוקרטיה: קנאביס, הביטוח הלאומי ועוד

נועם אסנה:  כל זה לפני שהתחלתי לטפל בסרטן

נועם אסנה:  אז זה הכיוון, וזו היא נקודת המבט שלנו

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  מרתק מאוד

יצחק פינדרוס:  יונת למד, שירותי בריאות כללית, תנסי בקצרה בבקשה

יונת סלע למד: שמי יונת למד, אני מייצגת את שירותי בריאות כללית

יונת סלע למד:  אני אחות אונקולוגית ופליאטיבית, מומחית בתחום הטיפול התומך

יונת סלע למד:  אני רוצה לדבר על כמה דברים שכללית עושה: א׳ - כל מטופל אונקולוגי שאובחן לאחרונה, מקבל טלפון מאחות המרפאה שלו, מוזמן אליה לשיחה כדי לשמוע מה שלומו ומה קורה, והיא שולחת אליו, דיגיטלית, ערכה שנקראת ׳כללית לידיעתך׳

יונת סלע למד:  דרך אגב, זה זמין לכולם, אפשר למצוא את זה בחיפוש בגוגל של ׳כללית לידיעתך׳

יונת סלע למד:       זו חוברת שהייתה מודפסת בעבר, וגם היום ניתן לקבל אותה מודפסת למי שלא דיגיטלי

יונת סלע למד:  שם יש את כל זכויות המטופל, מידע על תופעות הלוואי של הטיפולים, עצות לאיך להתמודד ורשימת גופים שיכולים לעזור ולסייע, כשהמטרה היא לחסוך מהמטופל את החיפוש של זכויותיו ולספק לו מידע על מה שצפוי לו ומה יכול לסייע

יונת סלע למד:      האחות שמזמינה את המטופל לשיחה היא ׳מתאמת השירות׳, תפקיד שקיים במרבית המרפאות של ׳כללית׳, בוודאי במרפאות הגדולות ותפקידה זה לסייע למטופל ולמשפחתו בכל העניינים הבירוקרטיים: אם זה קידום תורים כי הוא קיבל בדיקת MRI, לעוד חודש, אם זה כי הפניות שהוא צריך

יצחק פינדרוס: בדיקת MRI, לעוד חודש? באיזו מדינה?      

יונת סלע למד: במידה ואתה מגיע למתאמת השירות הנכונה, תוכל אצלנו לקבל את זה בתוך יומיים

יונת סלע למד:  מתאמת השירות מלווה את המטופל במשך שנה

יונת סלע למד:  קופצת לה הודעה במחשב שהיא צריכה לדבר עם המטופל, היא מתקשרת לשאול לשלומו, לבדוק אם היא יכולה לעזור וכן הלאה

יונת סלע למד:  אני יודעת שהן אפילו מתקשרות בחגים כדי לאחל חג שמח, זאת אומרת, הן באמת מייצרות קשר

יצחק פינדרוס: שאלה שעלתה פה, המזכירות הרפואית היא משהו שהוא Built in בשירות?      

יונת סלע למד: כן

יונת סלע למד:  ב׳כללית׳ כשהמרפאה פתוחה יש גם מזכירות

יונת סלע למד:  קודם כל, אני שמחה שלא להיות במכבי אחרי מה ששמענו, אני לא שמעתי ב׳כללית׳ על דבר כזה

יונת סלע למד:  זה לא שהכול מושלם, אבל - - -     

יצחק פינדרוס: תכף יגיד לך דוקטור לבנה, שהוא מקבל ממתאמי הקהילות יותר טלפונים מאשר מהרופאים

יצחק פינדרוס:  ב׳מאוחדת׳ הם בטח יושבים לך על הווריד 24/7

יונת סלע למד: אז אני ברשותכם אמשיך

יונת סלע למד:  ב׳ - נושא ההתחייבות: התחייבות לחולה אונקולוגי תקפה לשנה

יונת סלע למד:  הוא לא צריך לרוץ פעם אחר פעם בשביל להוציא התחייבות

יונת סלע למד:  כאשר מדובר בבתי החולים של ׳כללית׳, ויש 14 כאלה, ההתחייבות אף תקפה לשלוש שנים, התחייבות ארוכת טווח

יונת סלע למד:  ג׳ - כרגע נבנית אפליקציה, ספציפית בתוך כללית, שאמורה להוות סוג של ׳מורה נבוכים׳, ובעצם לקצר את הזמן בין חשד להתחלת טיפול

יונת סלע למד:  לדוגמה, אישה שיש לה חשד למשהו בשד אחרי ממוגרפיה, תוכל באמצעות האפליקציה להבין למי לפנות, מה היא צריכה לעשות עכשיו ומה הכתובת

יונת סלע למד:       ד׳ - בגדול, ישנה עלייה מתמדת במספר המטופלים שמטופלים בבית במסגרת של הוספיס בית, גם על ידי אנשים של ׳כללית׳, וגם על ידי ספקי חוץ, אנשים שמרותקים לבית וקרובים לסוף חייהם, מקבלים טיפול של הוספיס בית

יונת סלע למד:  ה׳ - אנחנו עושים עכשיו פתיחה של מרפאות פליאטיביות, שהוקמו עבור חולים שנמצאים כרגע בסבל, בין אם חולים אונקולוגים ובין אם חולים אחרים

יונת סלע למד:  שם הם יפגשו עם מומחים, ויקבלו טיפול פאליאטיבי על מנת לשפר ככל האפשר את איכות חייהם

יונת סלע למד:  ו׳ - כמובן שאנחנו גם פועלים כדי לקדם את נושא הגילוי המוקדם, באמצעות ממוגרפיה בגיל 50 וביצוע בדיקות דם סמוי בגיל הרלוונטי

יצחק פינדרוס: תודה

דינה צ'רנו: כן, רציתי להגיד שיש לנו גם את ׳יד מכוונת׳, שהם מרכזי הכנה לוועדות, ושם עוזרים לאסוף את המסמכים הנחוצים

דינה צ'רנו:  אני חושבת שכדאי, חשוב ומומלץ, להשתמש ב- ׳יד מכוונת׳ בתום זמניות ובמקרים בהם אנחנו לא מקבלים את המסמכים

דינה צ'רנו:  יש לנו עכשיו גם פיילוט שבו באמצעות ׳יד מכוונת, אנחנו מכוונים ועוזרים למצות זכויות גם אצל גורמי חוץ, עד שזה יהיה אוטומטי ומושלם

יצחק פינדרוס: תודה, צח בורוביץ׳, חבר הקבינט, עמותת גדולים מהחיים, בבקשה

צח בורוביץ': תודה אדוני היושב ראש

צח בורוביץ':  אני צח בורוביץ׳, מייצג פה את עמותת גדולים מהחיים, איתה אני עובד כבר שבע שנים

צח בורוביץ':  חשוב לי לעסוק בנקודה מאוד ספציפית אנחנו מדברים פה על ייעול התהליכים הבירוקרטיים

צח בורוביץ':  הדברים שאמר חבר הכנסת חילי טרופר בתחילת הדיון, שהוא נמצא כאן עבורנו ושנפנה אליו, זה מקסים ונהדר, אבל זה לא פותר שום דבר, לכן חייבים לפתור את הדברים בצורה מערכתית

צח בורוביץ':       עד שהמדינה תהיה מסוגלת לקחת 100% מהאחריות, כן צריך ונכון לעשות שיתופי פעולה עם אנשי המגזר השלישי, אני אתן דוגמה לעניין הזה

צח בורוביץ':  לפני שלוש שנים עלתה הסוגייה של ׳תו רכב נכה לילדים חולי סרטן׳, מתוך צורך של הילדים וההורים, ומדובר בתהליך בירוקרטי, כפי שאמרה נציגת הביטוח הלאומי, צריך להעביר טפסים למכון הרישוי ועד שמקבלים בחזרה וכולי

צח בורוביץ':      בעזרת רצון טוב של הנוגעים בדבר, ובהחלטה משותפת של סמנכ"ל משרד התחבורה, אבנר פלור, וראש אגף הרישוי דאז, אפי רוזן, הצלחנו להגיע לקשר ישיר שמתקיים בין ראש העמותה לראש האגף, ומתנה אישור אוטומטי על סמך אבחון אונקולוגי

צח בורוביץ':  הדבר הזה חסך בירוקרטיות אינסופיות

צח בורוביץ':  לצערי זה נפסק כי אפי רוזן פרש מתפקידו

יצחק פינדרוס: כפי שאמרתי, הפתרון הוא לא זה, אלא הרבה יותר פשוט

צח בורוביץ': הפתרון הוא מערכתי

צח בורוביץ':  אבל עד שיהיה פתרון מערכתי - - -      

יצחק פינדרוס: לא, אז אני אנסה לפתור את זה באופן מערכתי לפני שאנסה לפתור את זה עם פתרון זמני

צח בורוביץ': אני רוצה ברשותך להגיד מילה על העניין הזה

צח בורוביץ':  לכל העמותות האלו, 'גדולים מהחיים׳ של הילדים, ׳חלאסרטן׳ של האוכלוסייה המבוגרת יותר, יש להם מערכים שפרושים ברמה הארצית

צח בורוביץ':  אם בכל משרד ממשלתי יהיה גורם אחד שיסכים להיות בקשר עם העמותות, אפשר יהיה להקל את הבירוקרטיה באופן מידי, ב - 90%, אחר כך המדינה גם תוכל לטפל בזה באופן מסודר

צח בורוביץ':  תודה

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  עידן, משפט בזום בקצרה, כי אני רוצה לסכם ולהתכנס להחלטות אופרטיביות

עידן מגידיש: אני רוצה לציין שני דברים: האחד - בנוגע לנציגות של קופות החולים

עידן מגידיש:  אני לא יודע עד כמה זה נפוץ ובאיזה סדר גודל זה קיים

עידן מגידיש:  אלינו לא פנו מקופות החולים כדי להציע עזרה ואני יודע שזה המצב גם בקופות אחרות

עידן מגידיש:  מאז שפתחנו את הגל הירוק, אנחנו מהווים מוקד של עזרה, על בסיס כמעט יומיומי, בכל הפלטפורמות: ב -Facebook , ב - WhatsApp ובטלפונים של גל ושלי

עידן מגידיש:  אני כן חושב שמדובר ברעיון מבורך שיכול להקל ולסייע, וצריך להקצות עבורו משאבים

עידן מגידיש:       השני - עלו כן הרבה מושגים ומסרים, שלפני שלוש שנים יכולנו רק לחלום עליהם, וזה מעולה

עידן מגידיש:  החוק של אסתי ממשרד הבריאות, שחולה יכול באישור של טופס להעביר את המידע הרפואי שלו בין משרדים ממשלתיים, זה חוק מדהים

עידן מגידיש:  לפני שלוש שנים חלמנו על דבר כזה ונאמר לנו שזה לא יצליח, על אף שפעלנו ודיברנו עם משרד המשפטים וכולי, ועכשיו זה קורה

עידן מגידיש:      אז יש תהליכים גדולים ונכונות רבה, שזה אחלה

עידן מגידיש:  אבל כן אשמח לשאול לגבי מצב התקציבים ולוחות הזמנים, לדעת האם זה נמצא בתוכניות עבודה? כי בכל שבוע מצטרפים עוד ועוד אנשים למעגל החולים, שיהיו זקוקים להכוונה ולעזרה הזאת בצורה מיידית

יצחק פינדרוס: אתה שואל את זה בחודש הלא נכון, משום שאין משרד ממשלתי שלא יגיד לך שהוא הגיש את זה בתוכנית עבודה וזה תלוי בנו

יצחק פינדרוס:  קופות החולים יגידו שהם הגישו וזה תלוי באם ניתן יותר כסף לקופה או לבתי החולים, וכולי

יצחק פינדרוס:  לכן אני לא הייתי נכנס לדיון התקציבי הזה בוועדה הספציפית הזו

יצחק פינדרוס:  אני חבר בוועדת כספים ואנחנו נעשה את זה שם

יצחק פינדרוס:  אבל אני לא חושב שזה יהיה יעיל ונכון להיכנס לזה במסגרת הזאת

שלמה אליהו: שמי שלמה לפידות, אני מייצג את לשכת סוכני הביטוח בוועדת הבריאות

שלמה אליהו:  אני רוצה לספר לכם על מיזם שקיים בלשכת סוכני הביטוח, שנעשה בהתנדבות מלאה ובהתחייבות שלא לשאוף להיות לסוכן של אותו חולה

שלמה אליהו:  אנחנו עוזרים לחולי סרטן שפונים אלינו לבדוק את הזכויות הביטוחיות שלהם

שלמה אליהו:  במידה ויש להם, עוזרים להם למצות אותן בקופות החולים ובחברות הביטוח

שלמה אליהו:       עם היכולת של חברות הביטוח לחפש פתרונות, לפעמים לא רק בארץ אלא גם בעולם

שלמה אליהו:  אנחנו עוזרים לאנשים מכל שכבות האוכלוסייה

שלמה אליהו:  זה לא מכוון לאוכלוסייה מוחלשת שלא יודעת שיש לה ביטוח, אלא גם לגופים חזקים שיש להם קולקטיבים

שלמה אליהו:  ברוב המקרים, אין לאנשים מושג לגבי הזכויות שלהם, למרות שיש להם ביטוחים

יצחק פינדרוס: תודה

יצחק פינדרוס:  אני רוצה לסכם את הדיון הזה בכמה מישורים: א׳- הנושא של ׳ישראל דיגיטלית׳: אני רוצה לנסות להתכנס ממש בתקופה הקרובה, תעדכנו אותנו, את הוועדה, אותי אישית, איזה משרדים לא בעניין

יצחק פינדרוס:  אני רוצה להגיע למצב שתהיה אפשרות עד החקיקה – ואני נזהר – שתהיה אפשרות לאדם למלא את הטופס בביטוח הלאומי, באופן שיפטור אותו ממילוי יתר הטפסים שקיימים בלאו הכי: משרד התחבורה, חברת החשמל, מס הכנסה וחברת המים

יצחק פינדרוס:  בואו נראה מה בטופס של ביטול לאומי יפטור אותו מהאחרים, ולהפוך את זה לוולונטרי

יצחק פינדרוס:       אני אומר לכם מראש שאני הולך לעזור לכם להעביר את החוק הזה, כי כל סיפור המידע והפרטיות, לא נעים לי להגיד לכם, אבל לתחושתי מהשנים האחרונות מדובר בקשקוש מוחלט

יצחק פינדרוס:  יש מקרי קצה, ואנשים שנמצאים שם יודעים לכתוב בטופס שהם מסרבים לשיתוף מידע

יצחק פינדרוס:  זה צריך להיות הפוך, המושכל הראשון הוא אדם שנמצא במצוקה, ורוצה שהמידע הרפואי שלו יגיע לכל הגורמים במדינת ישראל שרלוונטיים למיצוי זכויותיו

יצחק פינדרוס:       אני חוזר ואומר: בעיני האזרח, מדינת ישראל היא כלל 32 השרים על כלל משרדיהם

יצחק פינדרוס:  כמה אזרחים במדינת ישראל יודעים שמשרד הכלכלה, העבודה והרווחה זה בעצם משרד אחד שפוצל חמש פעמים בדרכים כאלו ואחרות? ואז אתם באים לשכנע אותי שאזרח לא מוכן שמשרד העבודה יהיה נגיש למידע שיש למשרד הרווחה? תעשו לי טובה, לא שכנעתם אותי

יצחק פינדרוס:  לכן אני כופר בעניין הזה

יצחק פינדרוס:  אני מכיר את עמדתם של חלק מהיועצים המשפטיים, למרות זאת אני לא מאמין בעמדה הזאת, ונעשה מה שאפשר בשביל לעקוף את זה

יצחק פינדרוס:  אין סיבה שזה לא יקרה, לכן אבקש שתגידו לי איפה זה נעצר, מי המשרד הרלוונטי

יצחק פינדרוס:  ואני אומר, תנצלו את החודש חודשיים האלה, שכל המשרדים מגיעים לכנסת

יצחק פינדרוס:  משרד שלא ישתף פעולה יצטרך להתמודד ולענות לנו מה הסיבה, מה הסיבה שיושבת נציגה של ביטוח לאומי בבית חולים, קיבלה מכם טופס והכול לא הסתדר לה

יצחק פינדרוס:      ב' – הדבר השני כמו שכבר הזכרתי זה נושא החקיקה

יצחק פינדרוס:  ג' - הנושא שדיברנו עליו של מתאמי קהילה, מזכירות רפואית ומלווים: נכון שהדיון התחיל מחולי סרטן, אבל זה בסוף לא נוגע רק לחולי סרטן אלא לכולם

יצחק פינדרוס:  לא יכול להיות שיש אדם שאין לו אפילו מזכירה שעונה לו כשהוא צריך לקבל התחייבות

יצחק פינדרוס:  אני חושב על האזרחית הזאת ואני אפילו לא רוצה לשאול אותה מה היא עברה

יצחק פינדרוס:  איך היא קיבלה התחייבות ל–MRI אם אין לה מזכירה

קריאה: היא הפכה את העולם רצה והתרוצצה עד שקיבלה

יצחק פינדרוס: זה נשמע לי הזוי

יצחק פינדרוס:  יכול להיות שזה מקרה פרטי, אני בכל אופן לא מכיר את זה

יצחק פינדרוס:      מנהלת הוועדה, אנחנו נקיים דיון מעקב די מהיר על מנת לעקוב אחרי זה

יצחק פינדרוס:  לא יהיה דיון המשך בעוד שנה, אלא כבר בתחילת מושב הקיץ אנחנו נצטרך לקיים דיון נוסף בנושא הזה

יצחק פינדרוס:  זה לא פוטר אותנו מהנושא של הרשות הדיגיטלית, שאת זה אנחנו רוצים לעשות כבר במושב החורף

יצחק פינדרוס:  לפני ה–23 במרץ 2023, אז עובר התקציב בכנסת

יצחק פינדרוס:  אני רוצה כן לשמוע האם יש לנו פתרון מינימלי

יצחק פינדרוס:  תשתמשו באחריות שקיבלתם בהחלטת הממשלה על מנת להביא לשיפור השירות, אם צריך סיוע שלנו אנחנו נסייע בעניין הזה

יצחק פינדרוס:  תודה רבה, הישיבה נעולה