ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 18, 2023-02-22 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח בדיון על שעות אולפן לתלמידים עולים במערכת החינוך, כולל במוסדות המוכש"ר

יוסף טייב:  א' באדר, נהפוך הוא, נקווה שיהפכו ימים שמחים יותר

יוסף טייב:       כיום במערכת החינוך במדינת ישראל לומדים כ-55,000 תלמידים עולים ממדינות שונות, כש-12,000 מתוכם עלו בשנה האחרונה

יוסף טייב:  מערכת החינוך מבחינתי היא הגורם המשמעותי ביותר לקליטתם של תלמידים עולים במגוון היבטים

יוסף טייב:  ודאי ברכישת השפה, אך גם בהשתלבות חברתית, תרבותית

יוסף טייב:  קליטתם משפיעה באופן ישיר, אני חושב, גם על הוריהם

יוסף טייב:       ברשותכם, אני רוצה לתת את הדיבור לממ"מ, שעשה פה עבודה באמת יסודית מאוד

יוסף טייב:  בוקר טוב, טירה

יוסף טייב:  טירה היא מנהלת אגף עולים במשרד החינוך

יוסף טייב:  היא עושה עבודה נהדרת ואנחנו שמחים שאת פה איתנו

טירה גלינויר: תודה

יוסף טייב: אתי, בבקשה

אתי וייסבלאי: תודה רבה

אתי וייסבלאי:  לקראת הדיון הזה, לבקשת יו"ר הוועדה, הממ"מ בדק את הנושא של הקצאת שעות להוראת עברית לתלמידים עולים, בדגש על תלמידים במסגרות שאינן רשמיות

אתי וייסבלאי:  הנתונים שאני אציג כאן הם עיבודים לקבצים שמשרד החינוך העביר לנו, אז תודה רבה לטירה על שיתוף הפעולה שלה

אתי וייסבלאי:  אני אציג כמה נתונים מרכזיים שהיו במסמך, הנתונים המלאים נמצאים במסמך באתר הוועדה, כל מי שרוצה יכול לקרוא

אתי וייסבלאי:       (הצגת מצגת)     נתונים כללים על עולים במערכת החינוך

אתי וייסבלאי:  כמו שאמרת, בסך הכל שנת הלימודים תשפ"ג, שרק עבר חצי ממנה, יש כמעט 55,000 תלמידים עולים

אתי וייסבלאי:  בעשר השנים האחרונות אנחנו רואים עלייה מתמדת במספר התלמידים העולים במערכת החינוך

אתי וייסבלאי:  בין התלמידים העולים, 12,000 עלו בשנתיים האחרונות

אתי וייסבלאי:  אנחנו הסתכלנו רק על התלמידים העולים נכון לתחילת השבוע, פברואר 2023

אתי וייסבלאי:  בסך הכל, 60% מתוכם לומדים בחינוך הממלכתי, 28% נוספים בחינוך הממלכתי-דתי ו-13% בחינוך החרדי

אתי וייסבלאי:  אם מתמקדים בחינוך החרדי היסודי, שם בעצם עולה סוגיית המוסדות במעמדות משפטיים שונים, מוכר שאינו רשמי ופטור, אז בסך הכל יש 3,800 תלמידים

אתי וייסבלאי:  רובם הגדול בבתי ספר מוכרים רשמית, אך יש גם תלמידים במוסדות פטור, בתלמודי תורה וגם בחינוך הממלכתי החרדתי, שאלה התלמידים בבתי ספר רשמיים חרדיים

אתי וייסבלאי:       אחת הזכויות המרכזיות היא הנושא של שעות תקן להוראת עברית

אתי וייסבלאי:  תלמידים עולים זכאים לשעות תקן להוראת עברית כשפה שנייה בתקופה הראשונה לאחר עלייתם, שנמשכת לרוב שנה או שנתיים

אתי וייסבלאי:  הזכויות הן בהתאם לשלב החינוך ולארץ המוצא: עולה אתיופי יהיה זכאי ליותר שעות - - -     

יוסף טייב: אבל לשאר זה אותו הדבר, נכון? רק עולי אתיופיה מקבלים יותר זמן

אתי וייסבלאי: כן

אתי וייסבלאי:  וגם מועד העלייה, מתי הם נכנסים למערכת החינוך

אתי וייסבלאי:  כל אחד מהמוסדות שיש בו תלמידים עולים זכאים מקבל שעות תקן, בהתאם למספר התלמידים העולים הזכאים הלומדים בו

אתי וייסבלאי:  המינימום הוא שש שעות עד שלושה עולים, וכך זה הולך ועולה

אתי וייסבלאי:       ההקצאה ניתנת לפי קריטריונים זהים, למוסדות חינוך רשמיים ומוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים, למרות שזה לא כתוב בחוזר המנכ"ל

אתי וייסבלאי:  על פי הוראות משרד החינוך, רצוי להשתמש בשעות להוראה בקבוצה, כלומר, לאגם שעות, כך שיהיו יותר

אתי וייסבלאי:  המשרד נדרש להקצות לכך מורה ייעודית בעלת הכשרה מתאימה מצוות בית הספר, ויש איסור מוחלט להשתמש בשעות האלו למטרות אחרות

יוסף טייב: יש פיקוח על זה?     

אתי וייסבלאי: זה הנושא הבא

אתי וייסבלאי:  נתונים כלליים על תלמידים הזכאים לשעות תקן להוראת עברית: בשנת הלימודים הנוכחית, תשפ"ג, אנחנו רואים עלייה במספר התלמידים הזכאים

אתי וייסבלאי:  זה משקף, כמובן, את העלייה מרוסיה ומאוקראינה

אתי וייסבלאי:  במקביל יש עלייה במספר השעות – 14 אלף שעות תקן שבועיות שנתיות בתשפ"ג, ובתקציב של 123,000,000 ₪ לשנה

אתי וייסבלאי:  בשנים קודמות התקציב היה סביב 90,000,000 ₪ לשנה, כך שיש עלייה מאוד גדולה בנושא זה

אתי וייסבלאי:      אנחנו קיבלנו ממשרד החינוך קובץ עם נתונים על בתי ספר שהוקצו להם שעות תקן לעולים בשנת הלימודים הקודמת, שלגביה יש נתונים מלאים

אתי וייסבלאי:  על פיהם, בסך הכל הוקצו שעות תקן ל-1,278 מוסדות, בהם כ-1,170 בתי ספר והיתר גני ילדים, שגם הם זכאים למספר שעות תקן, אם כי קטן מאוד יחסית

אתי וייסבלאי:       כשמתבוננים בנתונים האלה חשוב להדגיש כי ההקצאה לכל בית ספר נעשית לפי מספר התלמידים הזכאים המדווחים בכל אחד מהמוסדות, על פי קריטריונים זהים

אתי וייסבלאי:  אם מתמקדים רק בחינוך היסודי הרגיל, המוכר שאינו רשמי, כ-10% מכ-6,000 שעות תקן בחינוך היסודי הוקצו לכ-93 בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים

אתי וייסבלאי:  רובם הגדול חרדיים, אבל יש גם ממלכתיים וממלכתיים-דתיים

אתי וייסבלאי:  לא היו בתי ספר במעמד פטור שהוקצו להם שעות תקן להוראת עברית באותה השנה

יוסף טייב: כי אין שם עולים או כי לא מגיע להם?     

אתי וייסבלאי: הם אמורים לקבל לפי מה שהבנו מההוראות

אתי וייסבלאי:  כנראה שלא היו שם עולים זכאים

אתי וייסבלאי:  אנחנו יכולים להגיד אולי שזו שנה ספציפית ושיכול להיות שבשנים אחרות כן היו, אבל זה לא משהו שבדקנו

אתי וייסבלאי:  ממשרד החינוך נאמר כי אם היו בהם עולים - הם היו מקבלים, לפי קריטריון זהה לכל בתי הספר

אתי וייסבלאי:      אם משווים בין בתי ספר יסודיים רשמיים ומוכרים שאינם רשמיים, אנחנו רואים שבממוצע, בית ספר יסודי רשמי קיבל 8

אתי וייסבלאי: 2 שעות תקן לעולים חדשים, בהשוואה ל-6

אתי וייסבלאי: 3 שעות תקן בחינוך המוכר שאינו רשמי, שזה כמובן קשור במספר התלמידים הזכאים בכל מוסד

אתי וייסבלאי:       עוד נתון שמופיע במסמך הוא שיש יותר בתי הספר מוכרים שאינם רשמיים הזכאים למינימום שעות תקן, כלומר לשש שעות תקן

אתי וייסבלאי:  בערך 82% מבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים היו זכאים למספר המינימלי של שעות תקן, בהשוואה ל-65% מבתי הספר הרשמיים

אתי וייסבלאי:       כמה קשיים ובעיות שעלו בהקשר הזה מתוך העבודה שלנו וגם משיחות עם גורמים שונים, כולל משרד החינוך: ראשית, תקופת הזכאות הקצרה לשעות תקן

אתי וייסבלאי:  כמו שאמרנו, לרוב שנה או שנתיים, ולאחר מכן יש תוכניות נוספות שמשרד החינוך נותן לתלמידים לאחר מכן

יוסף טייב: ברשותך, ראיתי במה ששלחת לי שהזכאות לתלמיד נקבעת לפי שנה קלנדרית, ולא לפי שנת לימודים

יוסף טייב:  זה אומר שאם תלמיד עלה, לצורך העניין, בדצמבר, אז הוא הפסיד את החודשיים-שלושה של הכניסה ללימודים

יוסף טייב:  בעצם הוא זכאי רק עד סוף שנת הלימודים, נכון?     

אתי וייסבלאי: נכון, אבל אנחנו מקיימים ועדת חריגים בעבור ילדים כאלה

אתי וייסבלאי:  כל שנה, לפני תחילת השנה ובמהלך החודשים אוגוסט וספטמבר, אנחנו מקיימים שלוש ועדות, גם בעבור ילדים כאלה

יוסף טייב: לא יותר פשוט להתבסס על שנת לימודים ולא על שנה קלנדרית? ואז לא יצטרכו ועדת חריגים

יוסף טייב:  זה גם יחסוך לכם זמן

אתי וייסבלאי: אנחנו נבדוק את זה

אתי וייסבלאי:  בעיקרון, ילד שמגיע בינואר, גם בשנה הבאה הוא יקבל זכאות

יוסף טייב: אם הוא מגיע אחרי ינואר?     

אתי וייסבלאי: ברור

אתי וייסבלאי:  אם הוא נחת ב-1 בינואר ונכנס לכיתה ב' - - -      

יוסף טייב: אבל אם הוא נחת ב-29 לדצמבר - - -     

אתי וייסבלאי: נכון

אתי וייסבלאי:  אז אנחנו נעלה אותו לוועדת חריגים

אתי וייסבלאי:  כן

יוסף טייב: חבל

יוסף טייב:  הרי הוא מקבל את המענה בבית הספר

יוסף טייב:  אני מציע שיתמקדו ויקבעו את הקריטריון לפי שנת הלימודים ולא לפי שנה קלנדרית, זה יותר הגיוני

יוסף טייב:  כן, בבקשה, סליחה

אתי וייסבלאי: הנושא הזה עלה גם לגבי תלמידים שהגיעו בתקופת הקורונה, כאשר חלק גדול מהתקופה בתי הספר היו סגורים להוראה פנים אל פנים, ואז הם הפסידו

אתי וייסבלאי:       כמו שאמרנו, שעות התקן מעטות לכל מוסד

אתי וייסבלאי:  גם בחינוך המוכר שאינו רשמי אבל גם בחינוך הרשמי בהרבה מאוד בתי ספר, ואז צריך לקבץ לקבוצה תלמידים בגילאים שונים ממדינות שונות

אתי וייסבלאי:  זה לא פשוט לבתי הספר

אתי וייסבלאי:      לגבי הנושא של המורים וההכשרה שלהם

אתי וייסבלאי:  בדקנו עם משרד החינוך ואין להם מידע מלא על המורים המלמדים במסגרת השעות האלה, למרות שבית הספר מחויב להקצות מורה ייעודי שיש לו הכשרה מתאימה

יוסף טייב: מי קובע את ההכשרה? איזו הכשרה צריכה להיות לו?     

טירה גלינויר: אנחנו מעבירים הדרכות שעוסקות בתלמיד ובמשפחה שלו בראייה הוליסטית: גם על החלק הרגשי, גם על החלק החברתי וגם על הוראת השפה העברית כשפה שנייה

טירה גלינויר:  זו ממש פרופסיה

טירה גלינויר:  זה לא סתם ללמד ילד שפה שנייה כמו שמלמדים את הילדים שלנו אנגלית בבית הספר, נניח

טירה גלינויר:  צריך להבין שהילד עבר משהו

יוסף טייב: זאת אומרת, הם מוגדרים מורי אולפן לכל דבר? כמו אותם מורי אולפן למבוגרים?     

טירה גלינויר: לא

יוסף טייב: אז מהי ההכשרה? יש איזה שהוא סילבוס של ההכשרה?     

טירה גלינויר: יש לנו הכשרות שהאגף מפרסם בכל שנה

טירה גלינויר:  במרץ יש לנו שלושה ימים שאנחנו מקיימים בבית יציב

טירה גלינויר:  יש לנו מתווה מסודר של הכשרה, אך מאחר והמורים הם מצוות בית הספר, והרבה פעמים בית הספר מקבל רק שש שעות, אז אנחנו דוחפים כמה שיותר

טירה גלינויר:  אני יכולה להגיד שאם כשנכנסתי לפני שלוש שנים, ברישומים שלנו היו 136 מורים שעברו הכשרה – בסוף השנה שעברה נשקנו ל-3,000

יוסף טייב: יש לנו פילוח לפי מגזר?      

קריאה: זה מה שהיא אמרה קודם, לא?     

טירה גלינויר: לא

טירה גלינויר:  נראה לי שהוא מתכוון למורים, לכמה מורים מוכשרים

טירה גלינויר:  אני יכולה להעביר בשמחה רבה

יוסף טייב: אני פשוט רוצה לדעת האם בפריפריה ישנם מורים שפחות מקבלים את אותה ההשקעה, או שפחות משקיעים

טירה גלינויר: עד לפני שלוש שנים ההכשרות התקיימו במחוזות, אבל הסתכלנו מחדש גם על סוג העולים שמגיעים, מתוך אי אילו מניעים, מצב משפחתי או כל מיני אירועים גאו-פוליטיים שקורים בעולם, והאגף לקח על עצמו להכשיר את כל האנשים במחוזות, לפחות עד שנטמיע את התפיסה בהיבטים החדשים של קליטת עלייה

משה טור פז: אדוני יושב הראש, אני יכול להתייחס?      

יוסף טייב: כן, ודאי

משה טור פז: בוקר טוב, שלום

משה טור פז:  אני חולק את זמני הבוקר בין חוץ וביטחון לבין הוועדה הזו, והיה לי חשוב

משה טור פז:  אני מלווה את הנושא של התלמידים העולים במערכת החינוך כבר הרבה מאוד שנים, מתפקידי כמורה שקלט תלמידים עולים, דרך מנהל בית ספר שקלט תלמידים עולים, דרך מנהל מחוז שקלט תלמידים עולים, ועד כאן בכנסת

משה טור פז:      אני חושב שמשרד החינוך בסך הכל נקט בצעדים נכונים מבחינה אסטרטגית כדי לשפר את השירות, ואולי הצעד האסטרטגי ביותר הוא העברת משקל מהאולפנים המקצועיים מחוץ לבתי הספר אל תוך בתי הספר

משה טור פז:  בסוף, הקליטה החשובה ביותר של תלמיד היא קליטה חברתית, ולכן העובדה שחלק גדול מהשעות, אם לא כולן, מתבצע בבית הספר, היא נכונה

משה טור פז:  יש לה מחיר מקצועי מסוים, אבל היא נכונה

משה טור פז:      אדוני יושב הראש, יש פה נושא במשרד החינוך בעיניי לא נכנס אליו עד היום, והוא העובדה שרוב הזכאות של העולים, בוודאי מבחינת שעות סיוע, מסיימת לאחר 12 חודשים

משה טור פז:  אתה אפילו אמרת על זה שלא תמיד גם את זה אפשר לנצל

משה טור פז:  אני הייתי רוצה להעלות אפשרות של לייצר סל ממשיך לעולים, דבר שלמיטב ידיעתי לא קיים היום

משה טור פז:  אנחנו נתקלים בזה בהמון תחומים

משה טור פז:  להבדיל אלפי הבדלות, היה פה פעם דיון על ילדים אוטיסטים שצריכים להוכיח בכל שנה מחדש להוכיח שהם אוטיסטים, כי אולי לאחר שנה הוא הפסיק להיות אוטיסט

משה טור פז:  להבדיל אלף אלפי הבדלות, עולה לא מפסיק להיות עולה אחרי 12 חודשים, וחלק מההתמודדויות של רוב הילדים העולים נמצאות שם, גם אחרי שנה

משה טור פז:  חלקם נקלטים נהדר, כאמור, ליוויתי ועודני מלווה לא מעט מקרים כאלה, אבל בחלק מהמקרים, הסל של סל החינוך נקטע – אבל התהליך ממשיך

משה טור פז:      אני הייתי רוצה להציע למשרד החינוך, וזה דיון שיש בו היבט תקציבי משמעותי, לייצר סל "קומה ב'", שלא יהיה אולי אוטומטי, אבל ימשיך עם חלק מהילדים בשנה השנייה והשלישית של הקליטה שלהם

משה טור פז:  הוא נדרש משתי סיבות: האחת היא סיוע בעברית וכל מה שקשור לצדדים המקצועיים של קליטת ילד עולה, והשני הוא הסל החברתי, שבעיניי הוא לא פחות משמעותי

משה טור פז:       אני חושב שאם יהיה סל כזה, סל "קומה שנייה" לילדים עולים, הקליטה שלנו תשתפר משמעותית

משה טור פז:  כשאתה לא קולט ילד בצורה טובה – אתה פוגש אותו באגפים אחרים: באגף שח"ר, בנשירה מבית הספר, בתכנית היל"ה, ואתה תמיד תגלה שהאחוז היחסי של הילדים האלה הוא הרבה יותר גדול מחלקם באוכלוסייה

משה טור פז:  הגירה זה דבר קשה

משה טור פז:  זה דבר שחלק מהאנשים עוברים אותו טוב, וחלק לא עוברים אותו טוב

יוסף טייב: אתמול היה פה דיון על אובדנות, ואחוז הנערים העולים המתאבדים בבתי הספר הוא מטורף

משה טור פז: לכן זה פוגש אותנו טוב

משה טור פז:  אני שוב אומר, בראייה אוצרית – זהו סל מניעתי

משה טור פז:  אם בנוסף לסל הקיים, שהוא לא רע, נבנה ב-12 החודשים הראשונים סל מופחת ל-24 החודשים הבאים, שיינתן דיפרנציאלית – אני חושב שנחסוך הרבה יותר במקומות האחרים

משה טור פז:  בכסף, בבעיות, וכמובן בחיי אדם

טירה גלינויר: א'- תודה

טירה גלינויר:  אני רשמתי הכל

טירה גלינויר:  אני רק אגיד שמעבר לזכאות לשעות אולפן, תמיד עולה במערכת החינוך מוכר ל-10 שנים

משה טור פז: לצורכי בגרויות וכו'?     

טירה גלינויר: לא רק

טירה גלינויר:  גם, אבל גם לסיוע כמו שאתה מציע

משה טור פז: אין לך סל זמין שאת יכולה להקצות לפי שיקול דעתך לשנים הבאות?      

טירה גלינויר: יש לי

משה טור פז: והוא מספיק למה שאת צריכה?     

טירה גלינויר: אז רגע, אני אשלים

טירה גלינויר:  אנחנו מתייחסים לתלמידים העולים כאל עולים למשך 10 שנים, מלבד עולים מאתיופיה ובני מנשה, שמבחינה תרבותית יש ביניהם הרבה דברים מקבילים

טירה גלינויר:  מצאנו לנכון, גם בגלל שזו קבוצה קטנה המונה בסך הכל 1,000 תלמידים במערכת, שהקבוצות האלה יקבלו 15 שנים

טירה גלינויר:       אנחנו נותנים לתלמידים שסיימו את זכאות האולפן שלהם שתי אופציות: בית ספר שיש בו לפחות חמישה תלמידים עולים יכול לקבל תוכניות

טירה גלינויר:  תכף אני גם ארחיב על שיתוף הפעולה שלנו עם משרד העלייה והקליטה לגבי תוכניות נוספות שהם עוזרים לנו בהן, ומכסים עבורנו המון מקומות שאנחנו לא יכולים לכסות

טירה גלינויר:  לצד זה, כמו שאמרתי, אנחנו מקיימים ועדות חריגים

טירה גלינויר:  הגיע תלמיד עולה חדש

טירה גלינויר:  מיקום האני מחדש כילד עולה לוקח המון אנרגיות

טירה גלינויר:  הרבה פעמים אין בכלל אנרגיות ללמידה ולהתערות חברתית

טירה גלינויר:  בתוך ועדות החריגים אנחנו יכולים לחדש לילד הקצאה של ליווי לשנה נוספת

טירה גלינויר:  כמובן שמגיעים מנהל בית הספר, המורה של התלמיד והרפרנטית שלנו במחוז, וכל מקרה נידון לגופו

טירה גלינויר:      אני חושבת שאני יכולה לספור על יד אחת את המקרים בהם סירבנו, מאחר ומצאנו שבבית הספר יש המון משאבים

טירה גלינויר:  כשאני אומרת המון משאבים, אני מדברת על עשרות שעות תקן

משה טור פז: אני טיפלתי בכמה מקרים של עלייה דווקא במגזר החרדי

משה טור פז:  התחושה שלי הייתה, והיא עודנה, שמה שקורה לנו זה שחלק מהילדים, שמגיעים למערכות המוכר שאינו רשמי, נופלים בין הטיפות

משה טור פז:  גם נושרים לנו והמעקב הוא לא תמיד מספיק טוב

משה טור פז:  אנחנו פוגשים אותם שוב ביחידות קידום נוער, היל"ה וגם בנשירה מלאה

משה טור פז:  כאן שוב צריך לחשוב, איך הסוגיות האלה של המשאבים מגיעות למקום הנכון?      יצא לי לדבר עם רב שמטפל בנוער נושר באלעד

משה טור פז:  אחוז הילדים שבסוף נושרים שם, שמתוכם ילדי עולים, גדול בהרבה מחלקם באוכלוסייה, והמשאבים לא מגיעים לשם

משה טור פז:  כלומר, יש פה גם מעצורים

משה טור פז:  ברגע שילד נשר ממוסד חינוכי, אין את המשאבים להביא אליו, כי הוא נשר, הוא לא שם

משה טור פז:  יש פה סוגייה לגבי איך אנחנו ממשיכים את המשאבים הלאה, במיוחד בילדים האלה

יוסף טייב: אני חושב, טירה, שיש פה סוגייה נוספת

יוסף טייב:  במוכש"ר, לפחות, אנחנו יכולים למצוא בית ספר שיש בו שני עולים בשתי כיתות שונות, כשבדרך כלל בממלכתי או בממלכתי-דתי מגיעות קבוצות רבות של תלמידים, ואז הרבה יותר קל, לאור זה שאתה מקבל שעות פר תלמיד

יוסף טייב:  זאת אומרת, אם יש לך עשרה תלמידים – יש לך כבר 20 שעות שבועיות

יוסף טייב:  ואז, גם אם אתה עושה שתי קבוצות גיל עם שתי רמות שונות, אתה בכל זאת מקבל עשר שעות מענה לאותה הקבוצה, מה שאין באותו המגזר במוכש"ר, בו יש לך שני תלמידים ורק ארבע שעות

יוסף טייב:  גם אם אתה נותן את ארבע השעות לכל אחד מהתלמידים, אתה לא מגיע לאותו מענה

יוסף טייב:       השאלה שלי היא – האם חשבתם על איזה שהוא מנגנון כדי שהמשרד בשיבוצים יגיד: "תקשיב, לא נכון להכניס את אותו עולה לבית הספר הזה, כי שם לא יהיה לו מענה", ושההורים ידעו את זה מראש? אני מקבל המון פניות כאלה, וזה קורה בעיקר בבתי הספר של המוכש"ר, וזו אחת הסיבות שכינסתי את הוועדה

יוסף טייב:  בסוף אנחנו רוצים שכל עולה יוכל להשתמש באותה זכאות וגם שהיא תהיה אפקטיבית

טירה גלינויר: לגמרי

טירה גלינויר:  אז א', באמת תודה

טירה גלינויר:  זה מאוד מרגשת ששמים את העולים בוועדת החינוך של הכנסת

טירה גלינויר:  בשלוש השנים האחרונות, אנחנו כל הזמן בראייה של איך אפשר לטייב את הסיפור של קליטת העלייה? אני באמת רואה במערכת החינוך עוגן בעבור התלמידים ההורים, ובטח בשביל ההורים שלהם, כי כהורה, אם לילד שלי טוב – אני לא רוצה ללכת לשום מקום אחר

טירה גלינויר:       עשינו הרבה מאוד דברים בשלוש השנים האחרונות, וגם הקורונה עזרה בלהסתכל על הדברים קצת אחרת

טירה גלינויר:  בשבעת החודשים הראשונים של הקורונה היו סגרים, אז הילדים לא באו וכולם קיבלו את השעות של הילדים

טירה גלינויר:  היה קשה להסביר להורים איך להשתמש במחשב, באיזה זום, מה עושים

טירה גלינויר:  בכל יום תרגמנו את כל מה שהיה צריך במינימום חמש שפות: אם באים לבית הספר או לא באים לבית הספר, בזום? באיזה זום? ומערכת הלימודים שרצה, שהפצנו אותה גם בשפות

טירה גלינויר:       במשך שלוש שנים, בסוף כל שנת קורונה עשינו אולפני קיץ לתלמידים העולים

טירה גלינויר:  בכל קיץ גדלנו, גם במספר הרשויות וגם במספר התלמידים שהשתתפו, על מנת לנסות ולצמצם את הפערים

טירה גלינויר:  מתוך הבנה של חשיבות החלק של הזהות, השייכות והחברתיות, אז גם הכנסנו טיולים לילדים במהלך אולפני הקיץ

יוסף טייב: איפה עולים נרשמים לאותם אולפנים?     

טירה גלינויר: הוצאנו קול קורא לבתי הספר ולרשויות

טירה גלינויר:  בתי ספר שיש בהם תלמידים עולים ולרשויות שבהן זיהינו כי לפחות 15 ילדים בגני הילדים עתידים לעלות לכיתה א'

טירה גלינויר:  הצענו להם שתי תוכניות: אולפני קיץ או "עולים תחילה", שזו תכנית לגני ילדים

טירה גלינויר:  קיימנו אותן ב-51 או ב-52 רשויות והשתתפו 186 מוסדות, והיו לנו למעלה מ-3,000 תלמידים עולים חדשים, שהגיעו תוך כדי הקורונה, מאוקראינה וגם מאתיופיה

טירה גלינויר:  לכל התלמידים שראינו שיש להם צורך – שלחנו קול קורא

טירה גלינויר:      אני חייבת להגיד שהחוויה המקצועית שלי לטובת התלמידים העולים במשרד החינוך היא באמת טובה; אני מביאה צורך ומיד מתגייסים

טירה גלינויר:  נכון, שואלים שאלות, וזה אך טבעי, אבל החוויה המקצועית היא טובה

טירה גלינויר:  אם תרצה אני אשמח לשלוח לך את כל הדברים שהצלחנו לשנות בשלוש השנים האחרונות

טירה גלינויר:  ברור לי שיש לנו עוד הרבה מאוד עבודה, ואנחנו נשמח לעשות אותה

יוסף טייב: יש מקום אחד שיש בו אולפן קיץ שכלל בתי הספר שולחים לשם את הילדים שלהם? איך זה עובד?     

טירה גלינויר: לא

טירה גלינויר:  רשות שרצתה לפתוח כזה – אפשרנו לה

טירה גלינויר:  אבל לרוב, בשביל חוויית הילדים ובשביל לחבב עליהם את בית הספר, כי לא פשוט לילד עולה להגיע למקום כזה, העדפנו שרוב האולפנים יקרו בבית הספר

טירה גלינויר:  בגילאים הצעירים, נניח איפה שהתקיים "בית הספר של החופש הגדול", לא רצינו לנתק את הילדים, אבל דאגנו שתיכנס מורה שתתגבר בפעילויות שהן פחות חווייתיות כמו הצגות או טיולים

טירה גלינויר:  בנוסף, גם אפשרנו בחירה: אם אתה מנהל בית ספר, אם אתה רוצה רק אופן כזה של הפעלה, אם התלמידים העולים צריכים יותר, אם אתה רוצה משהו אחר

טירה גלינויר:  אני יכולה לשלוח לכם את הקול הקורא בשמחה

יוסף טייב: בפילוח של הממ"מ שמתי לב ש- 10% מהתלמידים העולים מגיעים לבתי הספר המוכש"רים

יוסף טייב:  אנחנו מדברים על מעל 3,000 תלמידים, שמהניסיון שלי בשטח – מפוזרים מאוד בבתי הספר

יוסף טייב:  זאת אומרת שמנהל בית ספר לא ייכנס ויגיש את הקול הקורא הזה, כי יש לו רק שלושה תלמידים בבית הספר

יוסף טייב:  השאלה שלי היא, האם כדאי לחשוב על איזה שהוא מנגנון שבו רשות יכולה לגשת לאותו קול קורא ולהגיד: "חברים, יש בעיר שלי 15 בתי ספר מוכש"רים

יוסף טייב:  אני רוצה לאסוף את כלל תלמידי העולים שלומדים שם ולעשות להם אולפן קיץ, שהם ילמדו יחד"

יוסף טייב:  זה משהו שהוא בא בחשבון?     

טירה גלינויר: עשינו את זה, גם את זה הנחנו

טירה גלינויר:  היה אפשרי שרשות תגיד: "אוקיי, אני עומד בקריטריון של 15 תלמידים עולים חדשים, אתם תתנו את המשאב ואני אאסוף אותם ואעשה את זה", והייתה עוד אפשרות לרשויות, מתוך מחשבה ורצון שהילדים ישתלבו במסגרות שלהם, שהעמדנו מורה שליחה שנתנה את השעות בחלקיות, על בסיס מספר התלמידים באותו בית הספר

טירה גלינויר:  נניח, אנחנו הקצנו את סל השעות, והמורה נתנה לכל בית ספר, בתיאום עם בניית מערכת, והגיעה לכל בית ספר לפי החלקיות שהגיעה לו

יוסף טייב: 	תודה רבה

יוסף טייב:  אתי, את יכולה להמשיך עם המצגת?     

אתי וייסבלאי: בטח

אתי וייסבלאי:  רק עוד נקודה אחרונה, הנושא של הפיקוח על ניצול שעות התקן

אתי וייסבלאי:  באגף לקליטת עלייה יש תקן פיקוח אחד, ומי שאחראי על הפיקוח והבקרה במערכת החינוך - - -         

יוסף טייב: לא הבנתי, אחד ארצי?     

טירה גלינויר: כן

טירה גלינויר:  זו אני

יוסף טייב: טירה, את צריכה לדפוק על השולחן ולדרוש פה משהו

אורלי נעים: לא, כנראה שהיא סופר-וומן

יוסף טייב: אתם מבינים שזה לא הגיוני? איך אני, כמשרד החינוך, יכול להיות בטוח שאותם תלמידים באמת מקבלים את שעות האולפן המגיעות להם, עם תקן אחד לפיקוח? זה משהו שהוא בלתי אפשרי

אורלי נעים: אז בואו נדבר על משרד הקליטה

אורלי נעים:  איך אנחנו משלימים אתכם בתוכניות פל"א ויע"ל

יוסף טייב: תכף אני אתן למשרד הקליטה לדבר

יוסף טייב:  את תכנית פל"א ויע"ל אני מכיר היטב

יוסף טייב:  אתי, רק תסיימי בבקשה

אתי וייסבלאי: אני אגיד מילה על הנושא של הנשירה, זה מופיע גם במסמך בתרשים 9, שבקרב תלמידים עולים יש ירידה מאוד גדולה בנשירה בשנים האחרונות, כמו בכלל במערכת החינוך, אבל היא עדיין גבוהה ביחס לתלמידים אחרים בחינוך העברי

אתי וייסבלאי:  2

אתי וייסבלאי: 8% מהתלמידים העולים נשרו בין שנת הלימודים תש"פ 2020 לשנת הלימודים שאחריה

יוסף טייב: זאת אומרת, הנתונים שיש לנו הם לפני הקורונה

אתי וייסבלאי: הנתונים שיש לנו הם כבר מאמצע התקופה, בין שנת 2020 ל-2021

יוסף טייב: תופעת הקורונה עדיין לא מתבטאת בנתונים האלה?     

אתי וייסבלאי: נכון

אתי וייסבלאי:  זו תקופה שכל הנושא של הרישום לבתי ספר והמעקב אחריו היה לא לגמרי מדויק, אז זה לא בהכרח מתבטא

אתי וייסבלאי:  אבל בכל מקרה, אם מסתכלים באופן יחסי לשאר, רואים שהעולים נושרים יותר מאשר תלמידים אחרים בחינוך העברי

יוסף טייב: טוב, תודה רבה

יוסף טייב:  אני אחזור ואומר: משרד החינוך, לדעתי תקן פיקוח אחד, כדי לפקח על עבודה, אגב, זה פיקוח כללי על תלמידי עולים, או ספציפית על התכנית הזו של שעות עולים?     

טירה גלינויר: האגף אמון על כל התלמידים העולים והתושבים החוזרים למדינת ישראל

יוסף טייב: זה ודאי, לדעתי לפחות, לא מספיק, ונדגיש את זה במסקנות בהמשך

יוסף טייב:  משרד הקליטה בבקשה

יוסף טייב:  אורלי נעים, ממונה על קליטה בקהילה, חינוך קהילה ולימודי עברית במשרד הקליטה

אורלי נעים: ראשית, אני רוצה להשלים את דבריי לגבי פעילויות הקיץ

אורלי נעים:  אני וטירה תמיד יושבות ורואות באילו בתי ספר הם נכנסים

אורלי נעים:  בבתי ספר שהם לא נכנסים בהם – אנחנו נותנים פעילות קיץ לתלמידי עולים, כך שבדרך כלל, כלל התלמידים העולים, ולאו דווקא בשנה הראשונה אצלנו, מקבלים פעילות קיץ של שלושה שבועות, עם חוויות ודגש על הנושא החברתי

יוסף טייב: אתם לוקחים בחשבון את ההבדלים המגזריים?     

אורלי נעים: ברור

אורלי נעים:  בפעילות השוטפת שלנו אנחנו נכנסים לבתי הספר החרדיים

אורלי נעים:  בסך הכל בפל"א, שזו תכנית לתגבור לימודי לחטיבה ולתיכון, יש לנו כ-600 תלמידים מהמגזר החרדי מתוך 3,200 תלמידים, שלדעתי זה נתון יפה מאוד

אורלי נעים:       לפני כמה שנים היו לנו חילוקי דעות לגבי כך שבשנה הראשונה פל"א ויע"ל לא נכנסים

אורלי נעים:  ישבנו עם טירה והחלטנו: תלמידים שזקוקים לתגבור לימודים מאיתנו בשנה הראשונה – יקבלו

אורלי נעים:  ואכן הם מקבלים

אורלי נעים:  גם בשנה הראשונה, בכיתות א'-ב', אחרי שעות הלימודים הפורמליות מתקיים תגבור לימודי, שגם הוא עוזר לקליטה מיטבית

אורלי נעים:       אני חושבת שפל"א ויע"ל נותנות השלמה מאוד יפה וטובה לכל הפעילות של משרד החינוך בבתי הספר

אורלי נעים:  אין ספק שתלמיד שמקבל שש שעות שבועיות, מתוכן רגשי-חברתי, שעכשיו הכנסנו את הרגשי – זו השלמה מוצלחת מאוד

אורלי נעים:  כמובן שנשמח ליותר תקציבים עבורנו ועבור משרד החינוך, כדי שיהיו להם מורים, ואז נקבל איזו שהיא משוואה שאני מקווה שנצליח בה יותר

יוסף טייב: מה התקציב של תכנית פל"א היום?     

אורלי נעים: פל"א עומדת על 19,000,000 ₪

יוסף טייב: שמתוכם 50% זה משרד הקליטה ו-50% זה משרד החינוך?      

אורלי נעים: רק משרד הקליטה, משרד החינוך לא משתתף

אורלי נעים:  הוא היה משתתף ביע"ל, התכנית ליסודי, עד לפני שלוש שנים ואז זה הופסק, והיום זה ממומן על ידינו

אורלי נעים:  תקציב יע"ל עומד על 13,000,000 ₪

יוסף טייב: מי מפעיל את זה היום?      

אורלי נעים: יש לנו זכיינים שהצענו להם מכרזים והם מפעילים לנו את התכנית

אורלי נעים:  הזכיינים בפל"א הם החברה למתנ"סים ורשת עתיד, וביע"ל זה תפנית, מהיווסדה של קרן רש"י

יוסף טייב: מה הקריטריונים? איך בית ספר מקבל? זה בית הספר מקבל? התלמיד? הרשות? איך אותו תלמיד מגיע לתכנית?      

אורלי נעים: בפל"א ויע"ל אנחנו יושבים בוועדות היגוי

אורלי נעים:  אנחנו יודעים מהרשימות מי הם העולים החדשים ומי זקוק להן, ולפי זה אנחנו משבצים

אורלי נעים:  בתחילת השנה אנחנו קודם כל מסתכלים על הקבוצות הקיימות

אורלי נעים:  אני לא מוציאה ילד מהתכנית, גם אם הוא סיים את תקופת הזכאות שלו

אורלי נעים:  הוא ממשיך עד שהוא מסיים את התכנית

אורלי נעים:  בפל"א זה עד כתה י"ב וביסודי זה עד כתה ז'

אורלי נעים:       בוועדת ההיגוי אנחנו יושבים ורואים את כל המניפה, אילו קבוצות יש בכל עיר

אורלי נעים:  אנחנו מנסים להיות שוויוניים בפריסה הארצית שלנו, להתמקד גם בפריפריות וגם במרכזים הקהילתיים, ואז אנחנו יוצרים קבוצות

אורלי נעים:  אנחנו לא מסרבים כמעט לשום דרישה שעולה במהלך השנה

אורלי נעים:  אנחנו תמיד משאירים קצת תקציב בצד ולא מפזרים אותו בתחילת השנה, כמו שהייתה לנו את העלייה בפברואר

יוסף טייב: כמה תלמידי עולים נמצאים בתכניות האלה בשנה האחרונה?     

אורלי נעים: בפל"א 3,200 וביע"ל 2,000

אורלי נעים:  אנחנו מגיעים ל-5,200

יוסף טייב: אנחנו מדברים בערך על רבע מכלל תלמידי העולים שעלו בשנה האחרונה בלבד

אורלי נעים: כן

יוסף טייב: זה אומר שיש צורך בפתיחה של עוד קבוצות

אורלי נעים: זה תלוי תקציב

אורלי נעים:  ברגע שיהיו תקציבים – השמיים הם הגבול

יוסף טייב: בסוף יש שר במשרד והוא צריך לדרוש את התקציבים

יוסף טייב:  אנחנו לקראת דיוני תקציב

יוסף טייב:  אני אעלה את זה גם פה במסקנות, אולי הצעה לשר, לבוא ולדרוש

יוסף טייב:  תודה

יוסף טייב:      ברשותכם, נמצא פה יד לעולים, חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן

יוסף טייב:  תודה

דב ליפמן: תודה רבה, כבוד יושב הראש

דב ליפמן:  אני שוב רוצה לשבח אותך על הפעילות שלך למען כלל העולים בכל נושא

דב ליפמן:  אני גם רוצה להגיד שכבר שנה אנחנו מעלים את נושא העולים, האולפן והקשיים בעברית בכנסת

דב ליפמן:  אני שמח מאוד שהגענו לוועדה

דב ליפמן:  אני גם רוצה לשבח את טירה

דב ליפמן:  אנחנו כארגון, ביד לעולים, מקבלים המון פניות מעולים

דב ליפמן:  אנחנו פונים אליה, והיא מנסה לעזור לכולם עם אהבה ואכפתיות

דב ליפמן:  רוב האנשים שלא מסתדרים עם שעות אולפן, אגב, הם מבתי הספר החרדים

יוסף טייב: מה הכוונה לא מסתדרים? מהם האתגרים?     

דב ליפמן: ההורים מרגישים שהילדים לא מקבלים מספיק שעות אולפן ורואים שהילדים שלהם לא מצליחים לשלוט בשפה

דב ליפמן:  הם כבר רואים את העתיד ואומרים: אם זה לא יקרה, הם לא יסתדרו פה בכלל, ואז תהיה נשירה וכו'

דב ליפמן:  הורים מגיעים אלינו בפחד עצום על מה יקרה, ואז טירה פונה לבתי הספר ואנחנו מנסים לסדר את נושא השעות

דב ליפמן:  רוב הפניות שאנחנו מקבלים הם דווקא מבתי ספר חרדיים

יוסף טייב: טירה, ברשותך, יש לך היום מרווח תמרון שבו את יכולה לבוא ולתת שעות נוספות לאותם בתי ספר אם יש בקשה מיוחדת? איך זה עובד? האם יש קריטריון כללי של חוזר המנכ"ל עם אותה הטבלה? מי שלא מכיר מוזמן להסתכל בחוזר המנכ"ל

יוסף טייב:  אם מחר, לצורך העניין, יש בית ספר בשכונת בית וגן בירושלים שהגיעו אליו עולים, וההורים מתלוננים שאין מספיק שעות

יוסף טייב:  זה יכול להיות כי אין פיקוח ולכן אנחנו לא יודעים אם בית הספר נותן את אותן שעות, אבל אני מאמין שזה לא הסיפור, אני מאמין שברוב המקרים פשוט אין מספיק תלמידים

יוסף טייב:  מה יש בכוחך לבוא ולהגיד: "אוקיי, בית הספר הזה פנה, אני מוסיפה לו כך וכך שעות אולפן מעבר לקריטריון"? איך זה עובד? יש ועדה?      

טירה גלינויר: קודם כל, יש קריטריונים, אבל יש גם מציאות בשטח

טירה גלינויר:  אנחנו בודקים קודם כל מה המשאבים שנותנים לבית הספר ומי מלמד את הילדים

טירה גלינויר:  אנחנו מוצאים שיש הרבה מאוד מוסדות שאנחנו מקצים להם הרבה מאוד משאבים, אבל שהמורים של התלמידים העולים לא מתמחים בהוראת השפה העברית

טירה גלינויר:  בבית ספר כזה אנחנו מבינים שגם אם ניתן עוד שעות – זה לא ישנה, אז אנחנו דורשים ממנהל בית הספר שמי שמלמד את העולים יקבל הדרכה ושיצטרף להכשרה מקצועית

טירה גלינויר:  הרבה פעמים זה חונה שם בגלל שנתנו את אותן שעות למורה שהיה לו מקום במערכת

טירה גלינויר:  במידה והמורה אכן מקצועי ואנחנו מבינים שהסיטואציה באמת מחייבת תוספת של משאב, אז אנחנו מקיימים היוועצות ונסייע

יוסף טייב: אני חושב שאם היה פיקוח הרבה יותר הדוק, גם היינו חוסכים המון כסף וגם התלמידים היו מקבלים מענה הרבה יותר טוב

יוסף טייב:  לכן אני חוזר על הבקשה שלי – אני חושב שצריך להגדיל את הפיקוח

יוסף טייב:  יכול להיות שמשרד החינוך צריך מראש להתנות את אותו הכסף של שעות עולים בכך שהצוות שמעביר את אותם השיעורים יעבור את אותה ההכשרה

טירה גלינויר: התחלנו פיילוט במספר רשויות מתוך המחשבה של איך מטייבים את המשאבים

טירה גלינויר:  הוא מורכב מכמה מודלים של הפעלה, וראינו שזה עושה קסמים

טירה גלינויר:  בפברואר האחרון הגיעו לטבריה עולים מאתיופיה ונפתח מרכז קליטה חדש

טירה גלינויר:  כבר בקיץ גייסנו מורות, הן עברו הכשרה של האגף, ותוך פחות מחמישה חודשים מהרגע שהם הגיעו, הילדים קוראים, שמחים לבוא לבית הספר בבוקר, כותבים ומדברים

טירה גלינויר:  נכון, לא ברמה של ילדינו ילידי הארץ, אבל באופן מדהים

טירה גלינויר:  לעומת קבוצות אחרות, שהן קבוצת ביקורת שלנו, שנמצאות כבר יותר משנה וחצי במצב פחות מתקדם

טירה גלינויר:  אנחנו נמצאים במקום של טיוב משאבים וראייה

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  כן, דב, תמשיך

דב ליפמן: יש שלושה נושאים שרציתי להעלות בקצרה

דב ליפמן:  דבר ראשון, חבר הכנסת טור פז דיבר על שלב ב' לאלה שנמצאים יותר משנה

דב ליפמן:  הבעיה היא שרק הורים אמיצים, שעומדים ודורשים, מקבלים את זה או יודעים שזה נמצא

דב ליפמן:  אני יכול להגיד, כהורה עולה אני לא ידעתי איך לפנות לבית הספר

דב ליפמן:  השפה, התרבות

דב ליפמן:  אנחנו מקבלים פניות ואז אנחנו מגלים

דב ליפמן:  לכן אנחנו כמשרד החינוך חייבים לפנות להורים ולהגיד להם: "אוקיי, עכשיו הוא מסיים את השנה הראשונה

דב ליפמן:  האם אתם רואים שאולי יש צורך?", ואז הם יידעו שיש תכניות כאלו, כי רוב ההורים לא יודעים בכלל

דב ליפמן:      הדבר השני הוא הקורונה

דב ליפמן:  למרות המאמצים של טירה וכולם לגבי קייטנות קיץ, אנחנו עדיין מקבלים המון פניות מהורים, שבגלל השנתיים האלו הילדים שלהם לא נקלטו מספיק

דב ליפמן:  שוב, אני חושב שחייבים לפנות אליהם, להציע להם שעות נוספות, לשאול האם יש בעיות שעלו במשך הקורונה, כי הם לא יודעים למי לפנות

דב ליפמן:  הם פונים ליד לעולים ול - - -

דב ליפמן:  אבל כמדינה, צריך להגיע ולהגיד: "אנחנו יודעים שיש בעיה, אנחנו יודעים שהילדים שלכם סובלים, אנחנו רוצים להציע לכם שעות נוספות"

דב ליפמן:      הדבר השלישי, זה לא לאולפן אבל זה מעניין מאוד: הקלות בבגרויות

דב ליפמן:  לא לאלה שעלו במשך הקורונה, אבל כל עולה שעלה במשך העשור האחרון

דב ליפמן:  הם הפסידו שנתיים בקורונה, ואז מגיעה כתה י"א-י"ב והם כבר פה עשר שנים, הם לא זכאים, אבל הילדים שלהם נמצאים שנתיים מאחור

יוסף טייב: אני לא בטוח שהם לא זכאים, אבל טירה אולי יודעת

דב ליפמן: אני אשמח

דב ליפמן:  בתי הספר אומרים שהם לא זכאים

דב ליפמן:  אני יודע שכאשר אני פונה אליך את פותרת את כל הבעיות, אבל אלה שלא פונים אלינו – אין לי ספק שיש המונים בבית שלילדים שלהם אין את הכלים לבגרויות בגלל השנתיים האלו, ואני חושב שחייבים למצוא פתרון ולפנות אליהם עם מה באמת מגיע להם ולמה הם זכאים

טירה גלינויר: יש שלוש רמות של התאמות לבגרות, אבל בעקרון כל תלמיד עולה זכאי לבגרות מותאמת

טירה גלינויר:  יש דו"ח מסודר שבית ספר מקבל על הזכאים לרמה של ההיבחנות בעבור התלמידים העולים, ואם יש משהו שאפשר לעשות עם קבוצות הורים – אנחנו נשמח

דב ליפמן: שהם ידעו

דב ליפמן:  חייבים להגיע אליהם, להציע להם, שידעו מה באמת הזכאות שלהם

דב ליפמן:  העניין של לפנות אליהם, גם בגלל הקורונה וגם בגלל שלב ב' של האולפן, הוא באמת משהו שאני מקווה שיהיה בסיכום של הישיבה

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  לובי המיליון, מרדכי אסקין

יוסף טייב:  בבקשה

מרדכי סורקיס: שלום

מרדכי סורקיס:  אני קודם כל רוצה בשתי מילים להגיד על הארגון שלנו

מרדכי סורקיס:  ארגון לובי המיליון הוא ארגון של הדור השני של העולים מברית המועצות

מרדכי סורקיס:  אנחנו בעצם התוצאה של כל השיח שנעשה פה על אולפנים ועל קליטה

מרדכי סורקיס:  הארגון קם מתוך הפקת הלקחים האישית שלנו

מרדכי סורקיס:  אני רוצה לשים כאן כמה דברים על השולחן ולא להוסיף על הדברים שכבר התייחסתם אליהם פה, אבל כן לתת מסגור

מרדכי סורקיס:       קודם כל, חשוב להבין ששפה, לפני שהיא אמצעי לצבירת ידע, ללמידה, לרכישת מקצוע ולקליטה, היא קודם כל אמצעי ליצירת מערכות יחסים

מרדכי סורקיס:  העולים שמגיעים לכאן צריכים ליצור מערכת יחסים מחודשת עם חברים, קהילה, משפחה וחברה

מרדכי סורקיס:  בלי זה – אין להם את היכולת הזו

מרדכי סורקיס:      כשאנחנו מדברים על עולים צעירים, אנחנו צריכים להבין שהעולים הצעירים בכל מקום הם הגשר לקליטה; לא רק שלהם עצמם, אלא גם של המשפחות

מרדכי סורקיס:  יש משפט מפורסם של אפרים קישון על זה שבארץ ישראל יש נס - ילדים מלמדים את ההורים עברית

מרדכי סורקיס:  זה לא רק בארץ ישראל אלא בכל מקום

מרדכי סורקיס:  הילדים הם הגשר לקליטה של כל העולים

מרדכי סורקיס:  אם אנחנו מדברים על 12,000 שהנושא רלוונטי להם עכשיו, בפברואר, אז אנחנו צריכים להכפיל את זה עם ההורים, הדודים, הסבתות וכל מי שמגיע לכאן

מרדכי סורקיס:  במיוחד בקרב העלייה של השנה האחרונה; 70,000 עולים שהגיעו לכאן מארצות חבר העמים, שהדבר הכי חשוב להם, כשהם הגיעו לכאן, זה העתיד של הילדים שלהם

מרדכי סורקיס:      פה אני רוצה להוסיף עוד נקודה שחשוב להדגיש, במיוחד לאור השיח הציבורי

מרדכי סורקיס:  מאז תחילת המלחמה באוקראינה דובר הרבה על שאלת הזיקה והשייכות של העולים לכאן, וזה שוב הציף את הנושא של חוק השבות

מרדכי סורקיס:  מבלי להיכנס לשאלת המניע של העולים, אני אגיד שהמפתח הבסיסי והראשוני לעולים ולמשפחות שלהם, כדי להתחבר וליצור את מערכת היחסים עם הסיפור היהודי-ישראלי, הוא השפה העברית

מרדכי סורקיס:  אם לא נותנים להם את זה, ואז אחרי זה שואלים עד כמה הם קשורים לפה – אנחנו מייצרים את הגלגל אם אנחנו מתעלמים מזה

מרדכי סורקיס:       מתוך המסגור הזה, אני רוצה להוסיף עוד שתי נקודות

מרדכי סורקיס:  דיברו כאן על זה שצריך המשך זכאות מעבר לשנה

מרדכי סורקיס:  דיברו כאן על הצורך לתת מענה לילדים שמגיעים ואין קבוצה מספיק גדולה כדי לקבל תקן

מרדכי סורקיס:  אני רוצה לדבר על בעיה נוספת, והיא שהלימודים נעשים בקבוצה, כשיש הרבה פעמים פערי גילאים

מרדכי סורקיס:  כל מי שכאן הורה, שידמיין ילד בכיתה ב', ילד בכתה ז' וילדה בכתה ה' נמצאים ביחד, וכל הדינמיקה החברתית והיכולת להיפתח וליצור אמון, ובכלל להגיד: "אני הבנתי, לא הבנתי", זה פשוט קטסטרופה מבחינה הוראתית

מרדכי סורקיס:      החלק השני הוא שב-2022 הגיעו לפה 70,000 עולים

מרדכי סורקיס:  רבותיי, אלה מספרים שהיו כאן בשנות ה-90

מרדכי סורקיס:  בשנות ה-90 הגיעו 80,000-90,000 עולים בשנה, בסך הכל בסוף זה נהיה 1,000,000

מרדכי סורקיס:  כשמדברים על 1,000,000 איש, זה בדיוק המספרים האלה

מרדכי סורקיס:  הילדים האלה הגיעו לפה, הם נעקרו ונתלשו

מרדכי סורקיס:  תחשבו, לוקחים את הילד מהמיטה, תולשים אותו, הוא לא לוקח את הצעצועים

מרדכי סורקיס:  האנשים האלה ברחו ממדינות המוצא, אם זה בעקבות משפחה, כמו קרובי המשפחה שלי שהגיעו עכשיו, או אם זה בעקבות החשש מזה שרוסיה תיהפך למדינה טוטליטארית

מרדכי סורקיס:  הם הגיעו לכאן בלי הכנה מראש, בלי הבנה של מה הם צריכים בתהליך של עלייה לארץ

מרדכי סורקיס:  נתלשו

מרדכי סורקיס:  והם עכשיו הגשר להשתלבות

מרדכי סורקיס:      הילדים האלה נמצאים בטראומה, במצוקה

מרדכי סורקיס:  היכולת שלהם ליצור מערכות יחסים מחודשות עם החברה, הסביבה, אחרי שכל עולמם חרב עליהם, נפגעה בצורה קריטית

מרדכי סורקיס:  אני חושב שצריך לחשוב, לצד הבעיה של היעדר הפיקוח על ההכשרות, היישום והמימוש של הזכאות, חייבים לחשוב על ליווי של הילדים האלה בהתייחסות למצוקה ולטראומה שלהם

מרדכי סורקיס:  אם זה בעזרת הכשרה ייעודית למורים, באמצעות בתוספת ליווי של עובדים סוציאליים או בהנחיות קבוצתיות

מרדכי סורקיס:  יש דברים מדהימים ונפלאים שאפשר לעשות במסגרת של טיפול קבוצתי

מרדכי סורקיס:  זה יחזק את ההשתלבות ואת יצירת האמון

מרדכי סורקיס:      לסיום, אני רוצה לומר דבר אחד שמאוד כאב לי לשמוע כאן

מרדכי סורקיס:  יש כאן שיח מאוד רגוע של הפקת לקחים מתקופת הקורונה, נתונים

מרדכי סורקיס:  מדברים כאן על טיוב, על ייעול תהליכים והקצאת משאבים

מרדכי סורקיס:  אני בשום אופן לא בא בטענות אישיות למישהו, מכיוון שאם בסוף משרד החינוך מקצה תקן אחד לפיקוח ארצי במצב רגיל – אני באמת לא יכול להתלונן

מרדכי סורקיס:  אבל חבר'ה, איפה השיח של מצב החירום? זו קריאה כללית

מרדכי סורקיס:  אנחנו במצב חירום

מרדכי סורקיס:  יש כאן דיבורים על מה היה אחרי הקורונה, כשאנחנו מדברים על 10,000 עולים בשנה

מרדכי סורקיס:  70,000 עולים בשנה האחרונה

מרדכי סורקיס:  עוד 70,000 יגיעו בשנה הבאה, ולא נעשתה שום עבודה ושום התייחסות לגבי המצוקות, הצרכים והחשיבה מחדש

מרדכי סורקיס:  אנחנו מדברים כאילו אנחנו על מי מנוחות

מרדכי סורקיס:  אני חושב שזה מחדל נוראי, וזו קריאה מכאן לכל מי שחשובים לו השסע החברתי, הזהות היהודית של המדינה והסיפור היהודי-ישראלי המשותף

מרדכי סורקיס:  כל כך הרבה מילים נכתבו בהסכמים הקואליציוניים על הדבר הזה

מרדכי סורקיס:  מכל הצדדים של הקשת הפוליטית מדברים על הסיפור הזה; החברתי, היהודי, הישראלי, וההזנחה הזו של מצב החירום הזה היא פשוט עוול

מרדכי סורקיס:       נאמרו כאן נתונים כואבים על ההתאבדויות, הפשע והנשירה בקרב ילדי העולים

מרדכי סורקיס:  וזה, כמובן, מתחזק את הסטיגמות

מרדכי סורקיס:  הילדים האלה נושרים, וחוץ מזה שאומרים להם שהם לא יהודים או כן יהודים, הם תמיד בסימן שאלה - הם נדחקים מהיכולת להשתלב בחברה

מרדכי סורקיס:  כשיש לך בקצה איזו קבוצה כזו של צעירים וצעירות, הם מתחזקים את הסטיגמות שצובעות את כל העלייה, ואז אף אחד לא רוצה לטפל בזה

מרדכי סורקיס:  אף אחד לא רוצה להתעסק בעולים האלה, כי הדימוי שנוצר כאן הוא שלילי

מרדכי סורקיס:  זה הכל בידיים שלנו

מרדכי סורקיס:  המצב הוא מצב חירום והדיון כאן הוא דיון רגוע, וזה הדבר הכי בעייתי שיש פה בעיניי

יוסף טייב: 	קודם כל, אני רוצה לומר שמההיכרות שלי עם טירה, אין ספק שמבחינתה האגף הזה נמצא במצב חירום

יוסף טייב:  זו שיטת הניהול שלי, גם כשהדברים סוערים וחשובים אני רוצה לנהל אותם ברוגע

יוסף טייב:  טירה, תראי

יוסף טייב:  נכון שזה 70,000 עולים, ואנחנו מדברים על 12,000 עולים בתוך מערכת החינוך - - -     

מרדכי סורקיס: אבל הם הגשר לכל ה-70,000

יוסף טייב: אני מסכים

יוסף טייב:  אבל חשוב שהמספרים יהיו ברורים

יוסף טייב:  אנחנו לא מדברים על 70,000 תלמידים במערכת החינוך

יוסף טייב:  ודאי שאם אלו היו המספרים, החדר לא היה נראה כמו שהוא נראה עכשיו, והתקציבים לא היו נראים כמו שהם נראים עכשיו

יוסף טייב:  טירה, ברשותך

טירה גלינויר: מה-22 לפברואר בשנה שעברה, פתחתנו בזמן ההגעה, בכל בתי המלון שהגיעו עולים, וגם ברשויות שאירחו משפחות שהגיעו אליהן

טירה גלינויר:  בחלק מהזמן 45 מוקדי הפעלה להורים וילדים, ואחר כך רוב הזמן, על בסיס יום יומי קבוע, 42 מוקדי פעילות חינוכיים, עד שהמשפחות יעברו למגורי קבע

טירה גלינויר:  בתי הספר שקלטו את התלמידים העולים הוכנו לזה, גם ברמה הרגשית של נשות הצוות בבית הספר

טירה גלינויר:  המשרד הקצה תוספת תקציבים למגשרים דוברי רוסית ואוקראינית, של 2,000,000 ₪

טירה גלינויר:  בנוסף לכך, הקצנו לרשויות קולטות עלייה של המגיעים מרוסיה, אוקראינה ובלרוס, סלים תוספתיים לשפ"כים ברשויות, לשירות פסיכולוגי ולטיפולים קבוצתיים

טירה גלינויר:  אני אשמח להעביר לך כל שתבקש

טירה גלינויר:      ביום חמישי אני יורדת גם לאשדוד וגם לבאר שבע על מרכזי יום לגילאים צעירים מאוד שהמשרד מממן, ויוני-טף וארגון וראייטי מפעילים בשבילנו

טירה גלינויר:  יש כאלה מרכזים בשבע רשויות, ויש עוד מרכזים כאלה שמופעלים על ידי הרשויות שנקראים "מג"רים"

טירה גלינויר:  אז באמת, כל מה שצריך לתקן ולטייב – אנחנו נשמח לעשות, ובעיקר בניגון נעים, כי זו אחריותנו המשותפת

טירה גלינויר:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  נמצאת איתנו בזום סגנית יו"ר הנהגת ההורים הארצית, אודליה שינדרוף

אודליה שינדורף: בוקר טוב

אודליה שינדורף:  קודם כל תודה על ההזמנה

אודליה שינדורף:  חבר הכנסת טייב, אנחנו נפגשנו בסיור ברעננה לפני שבוע

אודליה שינדורף:  תודה שוועדת החינוך הגיעה

אודליה שינדורף:  גם הילדים שלי עברו אולפן אבל אני לשעבר יו"ר הנהגת הורים ברעננה, ואני רוצה לפתוח בכמה דברים ולמקד אתכם בכמה שכבות

אודליה שינדורף:      קודם כל תודה לכל העוסקים במלאכה

אודליה שינדורף:  שלא תחשבו שחס וחלילה מעבירים עליכם ביקורת, אבל אני לקחתי את עצמי לראש אגף החינוך, למנהלי בתי ספר ברעננה, חטיבות, יסודי ותיכון, ואיגדתי יחד איתם את כל האתגרים האמיתיים, אחרי כל התקציבים והעבודה הנפלאה שעושים

אודליה שינדורף:       ברעננה יש בממוצע 1,500 ילדים בשכבת גיל

אודליה שינדורף:  אנחנו קלטנו בשנים האחרונות באופן קבוע כ-270 ילדים בכל שנה

אודליה שינדורף:  יש לנו בתי ספר שלמעלה מ-50% הם תושבים בזכאות כזו או אחרת, תבינו איך מתנהלים בתי ספר

אודליה שינדורף:       אני רוצה לחלק את הדברים לשלוש שכבות של דברים

אודליה שינדורף:  קודם כל, את שלב המעטפת

אודליה שינדורף:  כפי שהבנת, יו"ר הוועדה, בנושא של העולים – הגודל זה הכוח של בית הספר

אודליה שינדורף:  היכולת שלו לאגם משאבים

אודליה שינדורף:  ככל שיש לו יותר תלמידים, יש לו יכולת לתת יותר מענים, בין אם זה מענים חברתיים, לימודיים או לימודים רגשיים

יוסף טייב: אני לא בטוח שזה נכון, כי בסוף אנחנו גם גורמים להם להיות ביחד בסוג של גטו, עם פחות השתלבות ואינטגרציה

אודליה שינדורף: איגום המשאבים הוא לא באם שמתי אותם בכיתת עולים

אודליה שינדורף:  כמו שפנו אליי מרחובות, יש להם שלושה ילדים עולים בבית הספר, אז השעות שיש לבית הספר לתת הן כל כך מעטות שאין סיכוי שההשתלבות תהיה טובה

אודליה שינדורף:  לכן, בתי הספר מעדיפים כרגע לאגם משאבים

אודליה שינדורף:  זוהי הנחת היסוד של המשרד, שככל שיהיו יותר ילדים בבית הספר, יהיה לו יותר לתת, וצריך לתת יותר לכל אחד

אודליה שינדורף:      אני רוצה להסתכל על המעטפת

אודליה שינדורף:  קודם כל, אני מדברת כרגע על התיכונים והחטיבות – אין תקן לכיתת עולים

אודליה שינדורף:  אני יכולה להגיע גם לכיתת עולים שמגישה לבגרות עם 40 ילדים בכיתה מ-15 מדינות עם רמות שונות, אז צריך לקבוע תקן

אודליה שינדורף:  דבר שני, אומרים לנו שאין מספיק מורים המוכשרים להוראת עברית כשפה שנייה

אודליה שינדורף:  גם אם יש רכז בבית הספר – הוא לא מקבל גמול ריכוז

אודליה שינדורף:  וזה נושא חשוב

אודליה שינדורף:  אין סיבה שמי שנותן את נשמתו ומתעסק עם עולים חדשים, לא יהיה לו גמול על הדברים האלה

אודליה שינדורף:      המעטפת של ההורים מאוד חשובה כאן

אודליה שינדורף:  בתי הספר מציינים שאין תקצוב לתרגומים

אודליה שינדורף:  אם אנחנו רוצים שמידע יעבור להורים כל הזמן והורים יהיו בלופ ובשיח – אנחנו יודעים שהם לא מדברים את השפה או לא קוראים, לכן צריך תקציב ייעודי לתרגום לכל השפות הרלוונטיות באותם בתי ספר

אודליה שינדורף:  הורים צריכים ליווי

אודליה שינדורף:       זה מביא אותנו לנקודה של המגשרים התרבותיים שנמצאים בחלק מבתי הספר

אודליה שינדורף:  לא לכולם יש תקנים

אודליה שינדורף:  לא ברור כמה שעות ומה הדרישות

אודליה שינדורף:  כל בית ספר שיש לו מסה קריטית של תלמידים עולים, צריך שיהיה לו מגשר תרבותי, שילווה את ההורים האלה בפגישות עם הצוות, היועצת, ההנהלה, ויסייע בהכוונה של הילדים

אודליה שינדורף:  ככל שההורים יקבלו מעטפת – כך הקליטה תהיה יותר טובה

אודליה שינדורף:      במשרד החינוך יש תאריך מסוים שממנו נסגרת מצבת התלמידים, והיא לא תואמת לתקופת העלייה

אודליה שינדורף:  יש הרבה עולים חדשים שעולים לארץ לפעמים לפי שנת מס

אודליה שינדורף:  שנת מס מתחילה ב-1 בינואר

אודליה שינדורף:  בית ספר יכול לקבל תקציב מסוים על פי מצבת התלמידים שנסגרת, אם אני לא טועה, בסוף אוקטובר

אודליה שינדורף:  הוא יכול למצוא את עצמו עם עוד 30 ילדים עולים ב-1 בפברואר, אבל אין לו תקצוב בשבילם, והוא לא מבין מה הוא צריך לעשות ומאיפה להביא את כל השעות האלה

אודליה שינדורף:      מדברים על מחסור חמור בתקן של מעטפת רגשית: פסיכולוגית, יועצים, כל השמות האלה חסרים במערכת

אודליה שינדורף:  אני רוצה להתייחס בבקשה לפל"א, שהיא תכנית נפלאה

אודליה שינדורף:  המנהלים של התיכונים אומרים לנו - אי אפשר להביא ילדים בתיכון להישאר אחר הצהריים, אחרי שיש להם גם כך יום לימודים ארוך

אודליה שינדורף:  לכן הם מבקשים לעשות חשיבה מחודשת בנושא הזה, ביחד עם משרד הקליטה ועם משרד החינוך, ולתת לבית הספר את המשאב הזה של הכסף של פל"א

אודליה שינדורף:  עם התכנית הנהדרת שלו, שהיא גם תכנית חברתית חשובה וגם לימודית, ושמנהל יוכל לעשות אותה תוך כדי שעות הלימודים

אודליה שינדורף:  כי ילד בן 16 לא יישאר מ-14:00 עד 17:00 בשביל לקבל תגבור

אודליה שינדורף:  הוא גם כך יוצא מכתת האם שלו בחלק מהשעות בבית הספר, גם כך הוא מקבל עוד שעות, שזה מקשה עליו

אודליה שינדורף:  לכן הם מבקשים: "תנו לנו את המשאבים האלה"

אודליה שינדורף:      מבקשים מאוד, כמו שדיברתם על השנה הראשונה והשנייה, זה באמת לא מספיק

אודליה שינדורף:  השנה הראשונה והשנייה לא מספיקות לקליטת עלייה, בטח לא בשנה השנייה

אודליה שינדורף:  מי שמכיר את תכנית "משעולים", צריכים לתקצב כאן

אודליה שינדורף:  יש ילדים שבתום השנה הראשונה אתה מגלה שלמעשה יש להם לקויות, הם מתאימים לכיתות חינוך מיוחד, שבכלל אין כזו כיתת חינוך מיוחד לעולים, וצריכה להיות כזו

אודליה שינדורף:       אנחנו רוצים שתבינו שהעלייה היא אתגר מאוד גדול

אודליה שינדורף:  היא לא נפסקת אחרי שנה או שנתיים, והמשאבים צריכים לצמוח ולגדול

אודליה שינדורף:  אני רוצה לבקש מכם – תסתכלו על ההורים כמעטפת הנדרשת

אודליה שינדורף:  תתקצבו גם את כל מה שמסביב

אודליה שינדורף:  לא רק שלוש שעות עברית

אודליה שינדורף:  תנו חשיבה על מגשרים, על מסמכים, על הקשר

אודליה שינדורף:  אם תתנו מעטפת – הקליטה תהיה מוצלחת

אודליה שינדורף:  אתם עושים עבודה נהדרת, אבל יש עוד המון מה לעשות

אודליה שינדורף:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת יבגני סובה, בבקשה

יבגני סובה: תודה רבה אדוני יושב הראש

יבגני סובה:  אני רק לא הייתי בהתחלה, מה השם שלך?     

טירה גלינויר: טירה

יבגני סובה: מה תפקידך במשרד החינוך?     

טירה גלינויר: אני מנהלת את האגף של העולים

יבגני סובה: מצוין

יבגני סובה:  קודם כל נעים מאוד להכיר אותך

יבגני סובה:  לא פעם העלנו את הסוגייה של קליטת ילדי עולים במערכת החינוך

יבגני סובה:  זה לא משנה כרגע באיזו מסגרת, אם זה ממלכתי, ממלכתי-דתי, אני מדבר עכשיו באופן כללי

יבגני סובה:  הגדרה של תלמיד עולה, אנחנו מדברים על תלמיד שנולד בחו"ל ועלה לישראל לפי חוק השבות

יבגני סובה:  נכון? יש את העניין של תלמיד אזרח עולה, שנולד בחו"ל להורים ישראלים ועלה לישראל, ויש את העניין של תלמיד שהוא תושב חוזר

יבגני סובה:  בשנה האחרונה התייחסו גם לדור רביעי

יבגני סובה:  כלומר, אם נכד שעלה לפי חוק השבות, והילד שלו טרם הגעתו לגיל 16 מקבל תושב ערי א5, הוא נחשב כתלמיד עולה לכל דבר

יבגני סובה:  השנה, הבנתי שהם לא מופיעים בסעיף של התלמידים שמקבלים שעות נוספות גם בלימודי השפה העברית

יבגני סובה:  האם את יכולה להסביר, לאשר או לבדוק את העניין הזה? זה מאוד חשוב

יוסף טייב: תסביר לחברי הוועדה מה זה א5

יבגני סובה: א5 זה תושב ארעי

יבגני סובה:  זה בעצם אדם שלא זכאי לקבל אזרחות לפי חוק השבות באופן מידי, אבל הוא בן של זכאי חוק השבות

יבגני סובה:  לכן, כשהוא מגיע לגיל 16 הוא ניגש למשרד הפנים - - -     

יוסף טייב: למה הוא לא זכאי לקבל מיידית?     

יבגני סובה: משום שחוק השבות לא חל עליו, כי הוא דור רביעי

יבגני סובה:  חוק השבות חל רק - - -     

טירה גלינויר: חל על נכד, לא על נין

יבגני סובה: בדיוק

יבגני סובה:  אני לא רוצה להגיד נין, כי הוא ילד של אזרח

יבגני סובה:  כל בן אדם שמגיע לפי חוק השבות מקבל אזרחות מיידית

יבגני סובה:  ילדים של נכדים, שמקבלים אזרחות כי הם נכדים של יהודים, לא מקבלים אוטומטית אזרחות אבל הם מקבלים את כל הזכויות הסוציאליות, מקבלים מעמד ואפשרות להיקלט במערכת החינוך כמו כל ילד

יבגני סובה:  הם מקבלים גם תעודת זהות עם מספר, אבל אף אחד לא יודע שזו לא בדיוק תעודת זהות לכל דבר, אלא שזה א5, שמאפשר לו, כשהוא מגיע לגיל קבלת תעודת הזהות, להוכיח שהוא השתקע בארץ, וכך בעצם לקבל את המעמד

יבגני סובה:      השאלה היא, האם יש שינוי לגבי שעות נוספות? כי אם הדבר הזה קורה – זה לא בסדר וצריך לתקן את זה

יבגני סובה:  שלא יפרידו עכשיו בין ילדים לילדים

טירה גלינויר: אם הבנתי נכון, אתה מתכוון, נניח שאני, זכאית חוק השבות, עליתי לארץ

טירה גלינויר:  בנותיי לא זכאיות לחוק השבות

טירה גלינויר:  במערכת החינוך אנחנו ניתן להן הגדרה: א22, והן יקבלו זכויות של עולות חדשות

יבגני סובה: בכל נושא? גם בנושא של שעות נוספות של עזרה?     

טירה גלינויר: עולה חדש במערכת החינוך זה עולה חדש

יבגני סובה: זה מה שאת מאשרת ב-100%? למרות שלא מופיע במסמך הזה? בשנה שעברה זה כן הופיע

יוסף טייב: באיזה מסמך? בחוזר מנכ"ל?     

יבגני סובה: חוזר מנכ"ל תשפ"ג, מ-8 בספטמבר 2022

טירה גלינויר: אלמלא הילדים האלה, היקרים והחשובים, המספרים שלנו היו אחרים לגמרי

טירה גלינויר:  בוודאות ילדים שמגיעים עם הורה זכאי, אנחנו מגדירים אותם במערכת כתלמידים עולים חדשים

טירה גלינויר:  אני יודעת שלגבי 16 פלוס שמגיעים יש עניין

טירה גלינויר:  אנחנו מטפלים בזה

טירה גלינויר:  גילינו את זה דרך החינוך ההתיישבותי

יבגני סובה: 16 פלוס, את מתכוונת לאלה שכבר עוברים את התהליך של קבלת האזרחות?     

טירה גלינויר: לא

טירה גלינויר:  לאלה שמגיעים בגיל הזה ואז הם אזרחים - - -     

יבגני סובה: לקראת הבגרות

טירה גלינויר: בבגרות זה לא פוגע בהם, כי הם לא נולדו בארץ

טירה גלינויר:  בסדר?     

יבגני סובה: סליחה, מה זה א22?     

טירה גלינויר: זו הגדרה שאנחנו מגדירים אותם במערכת על מנת שהם יהיו זכאים לכל מה שתלמיד עולה מקבל

טירה גלינויר:  לגבי גילאי ה-16 שאתה אומר – אני אגש לבדוק את זה

טירה גלינויר:  אני לא מכירה שאצלנו הילדים נפגעים

טירה גלינויר:  אני מבטיחה להשיב על זה תשובה

יבגני סובה: זה מה שחשוב

יבגני סובה:  כי מנהל בית הספר אומר: "רגע, שנה שעברה זה הופיע ועכשיו זה לא מופיע"

יבגני סובה:  אז צריך להכריח אותו לפנות אליכם כדי שהוא יקבל הנחיה?      

טירה גלינויר: לא צריך

טירה גלינויר:  ילדים שמסומנים במערכת בקוד מסוים והם זכאים לכל מה שתלמיד עולה זכאי

יבגני סובה: עוד שאלה נוספת, סליחה

יבגני סובה:  ילדים שעוברים תהליך כרגע שבו הם נקלטו במערכת החינוך, אני מדבר על אנשים שמשנים את המעמד ולא הגיעו עם ויזת עולה, אבל הם זכאי חוק השבות ויעברו את התהליך

יבגני סובה:  איך אתם מתייחסים לילדים האלה שמחכים לשינוי המעמד? לדוגמה, מישהו עולה מרוסיה

יבגני סובה:  הוא זכאי חוק השבות, יהודי, אבל עד שיאשרו לו את המעמד, הילד שלו לא יישב בבית, נכון? שולחים אותו כבר לבית הספר

יבגני סובה:  איך אתם מגדירים את הילד הזה לפני שהוא קיבל תעודת זהות? יש לכם את האפשרות לתת לו את כל הזכויות, ולא לחכות חודשיים עד שאמא ואבא יקבלו תעודות זהות במשרד הפנים?     

טירה גלינויר: אם זה ילד שיש לו Go בוודאות אז אנחנו יודעים לתת מענה

טירה גלינויר:  אם אלה משפחות שלא יודעות אם הן רוצות לעלות והילד הוא על מספר דרכון, אז לא

יבגני סובה: יש 6,000 אנשים כרגע שעדיין לא קיבלו סטטוס

יבגני סובה:  אנחנו יודעים שיש בין 12,000 ל-15,000 אנשים שכנראה יגיעו בחודשים הקרובים, והם כבר התחילו להגיע

יבגני סובה:  השאלה היא, מהרגע שבן אדם נוחת, נניח והוא נחת ב-1 בינואר, יש סיכוי קלוש מאוד שבמשך חודש ינואר הוא יתקבל במשרד הפנים ויקבל תעודת זהות

יבגני סובה:  יכול להיות שזה יקרה רק לקראת סוף פברואר

יבגני סובה:  חודש, חודשיים, אפילו שלושה

יבגני סובה:  הילד בגיל בית הספר לא צריך לחכות שאבא ואמא יקבלו תעודת זהות

יבגני סובה:  ישר שולחים אותו, כמו שילדי פליטים נקלטים במערכת החינוך, נכון?      

טירה גלינויר: אחרי שלושה חודשים

יבגני סובה: רק אחרי שלושה חודשים קולטים אותם? לא מיד?     

טירה גלינויר: - - - מלחמה ואחרים כן, אבל כולם כבר פה הרבה יותר

יבגני סובה: רשות האוכלוסין מאריכה אוטומטית את הסכם ביטול הוויזות

טירה גלינויר: ילדים שעלו ויש להורים שלהם Go, קודם כל הם לא מחכים שלושה חודשים

טירה גלינויר:  הם נכנסים מיד למערכת החינוך

יבגני סובה: ואתם מתייחסים אליהם כמו עולים לכל דבר?     

יוסף טייב: הוא מקבל את הזכויות כמו ילד עולה לכל דבר

טירה גלינויר: אם יש איזה עניין שלא מאפשר אז אנחנו עושים בירור, וברגע שהדברים מסתדרים – אנחנו פותרים את זה

יבגני סובה: מה הכוונה בעניין שלא מאפשר?     

יוסף טייב: מה שהיא אמרה, שיכול להיות שהם לא החליטו אם הם רוצים לעלות או לא

יבגני סובה: אם הם ב-Go?     

טירה גלינויר: אם הם ב-Go, אני לא נתקלתי בבעיה כזו

טירה גלינויר:  ואם יש משהו נקודתי – נפתור אותו

יבגני סובה: אוקיי

יבגני סובה:  אז אפשר לפנות אליך במקרה הזה

יבגני סובה:  מצוין

יבגני סובה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ברשותך, חבר הכנסת לשעבר וסגן שרת החינוך, מאיר יצחק הלוי

יוסף טייב:  קודם כל ברוך הבא, שמחים לראות אותך, ישירות מאילת

מאיר יצחק הלוי: תודה

מאיר יצחק הלוי:  באתי לבקר את ידידי יושב ראש הוועדה, ונקלעתי לנושא דיון שהוא לדעתי מהמשמעותיים ביותר שקיימים במערכת החינוך, ואני אגדיל ואומר, בראייה את פניה של החברה הישראלית העתידית, כך אני רואה את הדברים והם לא פחות מזה

מאיר יצחק הלוי:  אני אומר את זה מתוך חוויות שלי כראש עיריית אילת, שהייתה עיר קולטת עלייה

מאיר יצחק הלוי:  אני רוצה להגיד לך, אדוני יושב הראש, מבלי להישמע דרמטי יתר על המידה, כשאני הוצאתי את תכנית "עיר ללא אלימות" לאוויר העולם בשנת 2004-2005, נחשפנו לפוטנציאל המאתגר הקשור לקליטת בני נוער, עם הבעיות השפתיות שלהם, שיצרו פוטנציאל משברי מטורף

מאיר יצחק הלוי:  אז היה איזה עניין לטייח אותו, כי מגיעים עולים וסוחבים איתם קשיים לא פשוטים, ונושא השפה הוא נושא כבד משקל

מאיר יצחק הלוי:  השתדלנו לבנות באילת איזו שהיא תכנית מיוחדת שהתייחסה במבט יותר עירוני לדברים, ולא רק במבט בית ספרי

מאיר יצחק הלוי:  זאת אומרת, אמרתי: בוא נרים את העסק, ניתן לו עדיפות עליונה ונסתכל מלמעלה, מה מצב הילדים ואיך מערכת שלמה, ולא רק המערכת הבית ספרית, מתמודדת עם העניין

מאיר יצחק הלוי:      מה לעשות, מנהל בית ספר נמדד במדידות כאלה ואחרות

מאיר יצחק הלוי:  אני קודם כל אומר פה למשרד, אמרתי את זה גם כסגן השרה: צריך להרים את הנושא הזה מדרגה נוספת

מאיר יצחק הלוי:  הוא לא יכול להישאר על, אני לא רוצה להשתמש במילים כמו "פירורי תכניות"

מאיר יצחק הלוי:  זו צריכה להיות אחת מאמירות הליבה של מערכת החינוך ברצותנו לעשות פה איזה שהוא שינוי שהוא שינוי דרמטי

מאיר יצחק הלוי:       אני רוצה להציע משהו שדיברנו עליו אתמול

מאיר יצחק הלוי:  בסוף אנחנו צריכים לייצר העצמה אצל הילדים הללו

מאיר יצחק הלוי:  ודרך אגב, ילדי עולים – לכל אחד מהם יש עולמות מטורפים של איכויות

מאיר יצחק הלוי:  אם אנחנו נדע לחבר אותם למערכות המשלימות, מה שאני קורא לו "חינוך מעצים", ולתעל אותם לכיוונים הללו כדי להביא לידי ביטוי את המצוינות שלהם – שם הבעיה השפתית מקבלת משנה חשיבות, אבל שם ההעצמה האישית היא מאוד משמעותית, והיא תשפיע באופן כזה או אחר גם על מה שיקרה בבית הספר

מאיר יצחק הלוי:  זאת אומרת, הילד, שנגיד והוא ילד אלוף בג'ודו, אין לי ספק שכשהוא מגיע לבית הספר אז הוא ילד אחר, ולא ילד שמביא את האלימות לטובת - - -

מאיר יצחק הלוי:  אני מקווה שאני ברור

מאיר יצחק הלוי:  לכן, וזו האמירה המשמעותית ביותר – צריך לראות את זה בראייה הוליסטית

מאיר יצחק הלוי:  לא נכון להתייחס לזה כבעיה כירורגית, נקודתית

מאיר יצחק הלוי:  ילד צריך לקבל מעטפת מכלל הקהילה המחנכת

יוסף טייב: מענה מערכתי יותר

מאיר יצחק הלוי: כל ראייה שהיא ראייה בית ספרית מקטינה את איכות הטיפול, ואסור שזה יקרה

מאיר יצחק הלוי:  לכן אני מציע למשרד לבוא ולהגיד: "את העולמות הטובים חייבים לדעת להוציא במגרשים הנכונים", וזה יקרין וישפיע על מגרשים אחרים

מאיר יצחק הלוי:  זו תרומתי הקטנה לדבר הכל כך חשוב הזה

מאיר יצחק הלוי:       אנחנו מדברים פה על עשרות אלפי ילדים, ואנחנו יכולים לראות אותם כאחד מהשניים: או מתגייסים ליחידות מובחרות בצבא ההגנה לישראל, או נמצאים במקומות אחרים, ואנחנו יודעים שיש לנו גם מזה וגם מזה בכמויות רבות

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  שמך לפרוטוקול?     

רות דיין מדר: רות דיין מדר, מרכז שלטון מקומי

רות דיין מדר:  בהגדרת התפקיד שלי אני מנהלת מחלקת חברה וממונה על עלייה וקליטה

רות דיין מדר:  אני עוסקת בכל הנושא הזה כמעט עשר שנים, וההבנה שלי היא שכל מה שתעשה ב-24 החודשים הראשונים בתחום של קליטה של הילדים, בשפה ובכל המעטפת שהם צריכים, זה ה-Accelerator

רות דיין מדר:  שם אתה צריך לתת את כל המשאבים והכלים שלך, גם לתלמידים, גם להורים וגם למורים

רות דיין מדר:  צריך להפוך את הפירמידה

רות דיין מדר:  ברגע שהם יקלטו את השפה – תהליך הקליטה יהיה יותר קל

רות דיין מדר:  ברגע שהם יידעו לקרוא ולכתוב הם כבר ישתלבו עם החברה

רות דיין מדר:  הם יוכלו להשתלב במערך הלימודים

רות דיין מדר:       לכן צריך: א'- שזה לא יהיה 12 חודשים מינואר, אלא משנת הלימודים, ולעטוף אותם בכמה שיותר שעות לימוד, הדרכה, הכשרה, ליווי ותמיכה רגשית בשנה-שנתיים הראשונות שלהם

רות דיין מדר:  אני אומרת רק שנה, כדי שהמשרד ייקח את זה בטירוף, את העניין הזה, כי איך שאנחנו שמים את השתיל ומצמיחים אותו בהתחלה – כך הוא צומח

רות דיין מדר:  את כל הפעולות שנעשה לאחר מכן, כשהם יגדלו, זו לא ברכה לבטלה אבל זה קצת מאוחר מדי

רות דיין מדר:  זה כמו שחשוב להשקיע בילד כשהוא נולד, כי ההתפתחות שלו קורית בשנים הראשונות

רות דיין מדר:  כך גם הילד העולה החדש

רות דיין מדר:  צריך לקחת ולעטוף אותו בתחילת דרכו

יבגני סובה: לא רק את הילדים, גם את ההורים המבוגרים

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אחרון הדוברים בזום, דן בוקובזה, עולה חדש

דן בוקובזה: תודה רבה שאתם נותנים לי רשות דיבור

דן בוקובזה:  וסליחה על העברית שלי

דן בוקובזה:  אני רק רוצה להשתתף במה שאתם אומרים

דן בוקובזה:  לי אישית היו שני ילדים בבתי ספר חרדיים בשנה שעברה

דן בוקובזה:  עשינו הרבה דברים, אבל בסוף לא קיבלנו שום דבר

דן בוקובזה:  שום שעות אולפן, שום דבר

דן בוקובזה:  בתי הספר עשו את המקסימום שהם היו יכולים לעשות, אבל זה נראה מאוד מסובך - - -     

יוסף טייב: מאיזו עיר אתה?     

דן בוקובזה: מירושלים

דן בוקובזה:  בסוף לא קיבלנו שום דבר

דן בוקובזה:  זה לא דבר כל כך פשוט

דן בוקובזה:  דיברנו עם הרבה אנשים, עם העירייה וכו', וזה לא יצא

דן בוקובזה:  זה הדבר הראשון שאני רוצה להגיד

דן בוקובזה:  הדבר השני הוא שגם לבתי הספר עצמם לא היו את הכלים לקבל עולים חדשים

יוסף טייב: באילו בתי ספר מדובר? במוכש"ר? ממלכתי? ממלכתי-דתי?     

דן בוקובזה: בית ספר ממלכתי-חרדי, שיש גם חול וגם קודש

דן בוקובזה:  ממה שראיתי מהילדים שלי, לילד עולה חדש בן 12, 16 – להיות ישר בתוך כיתה של רק ישראלים, כשהוא לא מבין שום דבר למשך כמה חודשים זה מאוד קשה

דן בוקובזה:  מצד שני, אם היו שמים אותו במקום בו יש רק עולים חדשים, הוא לא היה יכול לעבור פה קליטה טובה

דן בוקובזה:  כל המורים אמרו לי שמה שהיה צריך זה כמה חודשים של אימון אינטנסיבי, לא רק כמה שעות מצד לצד

דן בוקובזה:  אנחנו שילמנו את השיעורים בעצמנו, אבל זה לא היה מספיק בכלל

דן בוקובזה:  מה שהיינו צריכים באמת זה לימוד אינטנסיבי

דן בוקובזה:       לי נראה שהיה אפשר לגבש את העולים למשך כמה שעות כל יום

דן בוקובזה:  זה היה הדבר הכי טוב גם להם וגם לבית הספר, חלק מהיום גם להיות ביחד עם עולים חדשים, כדי שיהיה יותר קל להם יותר מבחינה תרבותית וחברתית

דן בוקובזה:  כמה שעות שהם יכולים לנשום, שזה לא יותר מדי קשה להיות במקום שאתה לא מבין כלום

דן בוקובזה:  מבחינה חברתית זה לא עוזר לך, גם לא נותן לך סיפוק ורצון ללמוד

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ברשותכם אני אתן את הסיכום

יוסף טייב:  קודם כל תודה לכל מי שהגיע

יוסף טייב:  תודה למשרד החינוך, משרד הקליטה, השלטון המקומי, שרים לשעבר, חברי כנסת

יוסף טייב:  תודה לממ"מ על העבודה הנהדרת והמפורטת שעשיתם לקראת הדיון

יוסף טייב:  קודם כל אני רוצה לומר שהוועדה שמחה לשמוע שמשרד החינוך קשוב לצרכי התלמידים העולים החדשים, ואנחנו בהחלט משתתפים ומבקשים איתכם ביחד לשדרג ולקבל את ההצעות שעלו פה במסקנות הדיון

יוסף טייב:       לימוד השפה העברית הוא הכלי החשוב ביותר לקליטה טובה של תלמידים עולים חדשים ושל משפחתם

יוסף טייב:  זה העתיד שלהם

יוסף טייב:  הוועדה מציעה לתת שעות תקן לתלמידים עולים על פי שנת לימודים ולא על פי שנה קלנדרית, וזה בהחלט אולי ייתר את ועדת החריגים הפועלת כיום

יוסף טייב:      הוועדה חושבת שתלמידים עולים צריכים לא רק ללמוד את השפה העברית, אלא גם קליטתם החברתית והרגשית היא חשובה מאוד, והם נושאים איתם המון אתגרים ובעיות

יוסף טייב:  אחוז הנשירה וההתאבדויות אצלם הוא הרבה יותר גבוה מכלל האוכלוסייה, וכדי להבטיח קליטה מיטבית כדאי לשקול את הסל הממשיך שהצענו פה בוועדה לתלמידים עולים, לפחות בשנה השנייה והשלישית

יוסף טייב:  אפשר לעשות את זה על פי מדרג, אפשר לחשוב על איזה שהוא מתווה

יוסף טייב:      הוועדה מביעה את תמיהתה איך תקן אחד של עובד במשרד יכול לפקח על כלל תלמידי העולים בישראל, ואנחנו באמת מבקשים לשקול איך מוסיפים שם תקנים לקראת השנה החדשה ודיוני התקציב

יוסף טייב:  בסוף, מושקע שם המון כסף

יוסף טייב:  123,000,000 מושקעים לטובת תלמידי עולים

יוסף טייב:  כשמדברים על אדם אחד לפיקוח, שהוא אותו אדם שמנהל את האגף בעצמו, אני לא יודע איך את עושה את זה, טירה

טירה גלינויר: ישנה פחות

יוסף טייב: פחות, לא פחות, לדעתי זה לא תקני

יוסף טייב:  טוב

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרדי החינוך והקליטה להגדיל את תקציב הקליטה לתלמידים עולים כדי להבטיח את קליטתם המיטבית

יוסף טייב:  הוועדה מציעה שבכל בית ספר שיש בו תלמידים עולים יהיה גם מגשר, כדי לתווך בין בית הספר לתלמיד ולהורים

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לדווח לה האם תלמידים עולים בגילאי 16 ויותר, שהם ילדים לזכאי חוק השבות, מקבלים את מלוא השעות שהם זכאים להן

יוסף טייב:       תודה רבה, אני נועל את הדיון