ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 16, 2023-02-28 00:00

אוריאל בוסו: היום יום שלישי, ז' באדר התשפ"ג, 28 בפברואר 2023, יום הולדתו וגם כנראה יום פטירתו, יותר נכון הסתלקותו של משה רבנו אני מתכבד להמשיך את ישיבת ועדת הבריאות

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, אפשר להוסיף למילות הפתיחה הבודדות שלך שזה גם יום שבגלל מותו של משה רבנו והולדתו, זה גם יום של זיכרון לחללי צה"ל שמקום קבורתם לא נודע

אוריאל בוסו: למעשה זה היום בו כל מתנדבי זק"א בארץ עושים תענית, צום, וכל מי שמטפל בחסד של אמת

גלעד קריב: לא רק בזק"א

גלעד קריב:  זה מנהג של חברות קדישא בכל הדורות

אוריאל בוסו: כן

אוריאל בוסו:  חסד של אמת

אוריאל בוסו:  היום הזה הוא יום חשוב

אוריאל בוסו:  תודה על התוספת

אוריאל בוסו:  ברוח הדברים האלה אנחנו מצטרך להתנהג כאן בדיון

אוריאל בוסו:      על סדר היום:  הצעת חוק זכויות החולה (תיקון - הכנסת מזון למוסדות רפואיים בחג הפסח), התשפ"ג-2023, של ח"כ משה גפני, יעקב אשר, יצחק פינדרוס (פ/1793/25)

אוריאל בוסו:      הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – קביעת הוראות לעניין הכנסת חפצים ודברי מאכל למוסד רפואי), התשפ"ג-2023, של חה"כ ישראל אייכלר (פ/1888/25)

אוריאל בוסו:      הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הכנסת מזון למוסדות רפואיים בחג הפסח) (התשפ"ג-2023, של חה"כ יוסף טייב (פ/138/25)

אוריאל בוסו:      הצעת חוק חג המצות (איסורי חמץ) (תיקון – איסור הצגת חמץ בפסח בבתי חולים), התשפ"ג-2023, של חה"כ ינון אזולאי (פ/398/25)

אוריאל בוסו:      הצעת חוק חג המצות (איסורי חמץ) (תיקון – איסור הצגת חמץ בפסח בבתי חולים), התשפ"ג-2023, של חה"כ אוריאל בוסו (פ/397/25)

אוריאל בוסו:      בהמשך אנחנו נמזג לפי 70(ג) את כל ההצעות להצעה אחת

אוריאל בוסו:      בפתח הישיבה אני מבקש לומר את המובן מאליו אבל באווירה הציבורית הנוכחית גם מובן מאליו חשוב לומר

אוריאל בוסו:       לו הנוהג אשר נהג במשך שנים, עשרות שנים, בבתי חולים בישראל בחג הפסח היה נשמר, לא היינו מתכנסים כאן היום

אוריאל בוסו:  אנחנו במשך 30 שנים לא קידמנו ולא חוקקנו אף חוק בנושא דת

אוריאל בוסו:  אנחנו מלכתחילה גם לא רוצים לחוקק חוקים דתיים

אוריאל בוסו:  זו לא דרכנו

אוריאל בוסו:  לצערנו הרב בג"צ ביטל את הסטטוס קוו שנהג בבתי חולים בפסח במשך עשרות שנים ולמעשה כפה עלינו להתכנס ולקדם חקיקה ראשית ולהסדיר את המצב

אוריאל בוסו:      יש להצטער כי בית המשפט לא הלך בדרכו הרגישה של השופט ניל הנדל שהיה דעת מיעוט בהרכב הבג"צ וכתב בהחלטתו כך: "לו הייתה דעתי נשמעת נכון יותר שבית המשפט לא יכריע במחלוקת זו"

אוריאל בוסו:  זאת עוד, גם הבקשה לדיון נוסף שהוגשה לבג"צ בנושא על ידי הרבנות הראשית, נדחתה

אוריאל בוסו:  בג"צ לא חשב שיש צורך לשקול בשנית או לדון בפסיקתו ולכן כעת ההחלטה חוזרת אל הרשות המחוקקת אשר תאמר את דברה בסוגיית הכנסת חמץ לבתי חולים בפסח בדיוק כפי שבג"צ קבע כי ההסדרה בנושא הזה צריכה להיות מוכתבת בחקיקה ראשית

אוריאל בוסו:      למרות כל הכותרות והסיסמאות שנזרקות לאוויר, אני מבקש להדגיש לחברי הכנסת, למשתתפים בדיון ולציבור הרחב שצופה בנו, אנחנו מבקשים להחזיר את המצב שהיה נהוג במערכת הבריאות עד להחלטת בג"צ, הא ותו לא

אוריאל בוסו:  בסך הכול מבקשים לאפשר למטופלים בבתי חולים את הזכות הבסיסית לה הם זכאים במיוחד, בעיקר בעת מצב של חולי ומשבר, לשהות בבית חולים ללא פגיעה קשה ברגשותיהם, לאפשר להם לשמור על ציון חג הפסח בהתאם לתפיסתם הדתית ולאפשר להם לאכול אוכל כשר בהתאם לאמונתם, הא ותו לא

אוריאל בוסו:       מכובדיי, במכתב הסטטוס קוו המפורסם ששלח דוד בן גוריון אל ראשי אגודת ישראל בחודש תמוז תש"ז, יוני 1947, הוא כתב כך בעניין הכשרות: "כשרות, יש לאחוז בכל האמצעים הדרושים למען הבטח שבכל מטבח ממלכתי המכוון ליהודים יהיה אוכל כשר"

גלעד קריב: זה מה שהוא אמר

גלעד קריב:  ומה אנחנו עושים?     

אוריאל בוסו: נסביר

אוריאל בוסו:  "יש לאחוז בכל האמצעים הדרושים למען הבטח שבכל מטבח ממלכתי המכוון ליהודים יהיה אוכל כשר"

אוריאל בוסו:  זה לא אמר חבר כנסת מ-ש"ס

גלעד קריב: אתם מקבלים גם את המרכיבים האחרים של מכתב הסטטוס קוו? כמו האמירה המפורשת שיהיו נישואין וגירושין

קריאה: זה לא מה שהיה במשך כמה עשורים בבתי החולים

קריאה:  זה פשוט לא נכון

אוריאל בוסו: אף אחד לא מתערב ולא עונה

גלעד קריב: הרב גפני, אתה מציע החוק

משה גפני: זה היה הסיכום עם היושב ראש

אוריאל בוסו: שמרנו לך מקום

אוריאל בוסו:  ברוך הבא

אוריאל בוסו:      זה המשפט שאמר דוד בן גוריון – לא חבר הכנסת מש"ס או מדגל התורה או מיהדות התורה – שלימים היה ראש הממשלה

אוריאל בוסו:  למעשה בדרך הזו ובתפיסה הזו צריך ללכת

אוריאל בוסו:  לכן חוק זכויות החולה, אדם יכול ללכת לקניון או לא ללכת לקניון, זאת בחירה שלו, אבל לבית החולים בדרך כלל הוא לא מגיע מבחירה אלא הוא חייב להגיע לשם

גלעד קריב: אתה מתחייב שלא יהיה ניסיון להרחיב את הגבולות, לרכבת, לקניונים?     

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב

גלעד קריב: זו בשורה חשובה לציבור

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, בוא ננסה לנהל את הדיון באופן ענייני

גלעד קריב: אני באמת שואל

גלעד קריב:  מה עם הרכבת? בשנה הבאה לא תבואו ותאמרו?     

אוריאל בוסו:   חבר הכנסת קריב, אני לא אתן שיהיה כאן קרנבל תקשורתי

אוריאל בוסו:  אנחנו יודעים לנהל דיון ומי שיודע, אני יודע לשמור אחרים

אוריאל בוסו:  כל אחד יאמר את דברו, ידבר מהחלל עד גידול חסה בשטחים בזמן שיינתן לו לדבר

אוריאל בוסו:  קצת דרך ארץ

גלעד קריב: בסדר גמור

אוריאל בוסו: בהצעת חוק שלפניכם, אומר שוב, הכול ברשות

אוריאל בוסו:  אף אחד לא מכריח או כופה על מישהו

אוריאל בוסו:  לא יחלקו קנסות, מאבטחים לא יערכו חיפושים בתיקים של מישהו ולא ברכבים ולא ילכו לבדוק מה האנשים אוכלים בבית

ולדימיר בליאק: אז מה המשמעות של החוק?     

אוריאל בוסו: בסוף כל אחד ידע וישמע

אוריאל בוסו:  ציטטתי בפתח הדברים את השופט הנדל ואני אצטט עוד ציטוט קטן של השופט הנדל ובזה אסיים את דבריי וניתן לחבר הכנסת גפני, מציע החוק, להסביר את החוק

אוריאל בוסו:  "כשם שאנשים מעוניינים לאכוף את זכויותיהם המשפטיות, כך חפצים המקפידים על שמירת הכשרות שתינתן להם האפשרות לעשות זאת במדינת ישראל

אוריאל בוסו:  לא התרשמתי כי הפתרון אינו בנמצא

אוריאל בוסו:  רחוק מכך, יש צורך בשיח אמיתי המכיר בעמדה"

אוריאל בוסו:      אני מקווה ומאמין שבדיון כאן נצליח לערוך שיח אמיתי שיביא לפתרון מיטבי מתוך כבוד הדדי אחד לשני

אוריאל בוסו:      חבר הכנסת הרב משה גפני, יושב ראש ועדת כספים

אוריאל בוסו:  קודם כל, ברוך הבא, כבוד הוא לנו שאתה משתתף בדיון בוועדה

אוריאל בוסו:  ניהלנו שיחות בנושא ואתה העלית אותו

אוריאל בוסו:  בבקשה

משה גפני: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני מודה לך על שאתה מביא את זה לדיון כהכנה לקריאה ראשונה

משה גפני:  אני רוצה להגיד לחברי הוועדה שאני לא הייתי מגיש את הצעת החוק הזאת, היא מיותרת לגמרי, אבל היא הוגשה מתוך - - -      

ולדימיר בליאק: סיכום נהדר של הדיון

אוריאל בוסו: חבר הכנסת בליאק, אנחנו רוצים להספיק

משה גפני: אני לא הייתי מגיש את הצעת החוק הזאת

משה גפני:  המדינה התנהלה, אנשים הלכו, ומי שהיה נזקק לבית החולים – הלך לבית החולים ולא היה משנה אם הוא היה אדם דתי או חילוני או אדם ששומר על כשרות בפסח

משה גפני:  דרך אגב, על פי כל הסקרים, רוב האוכלוסייה היהודית שומרת על כשרות בפסח

משה גפני:  לא נגענו בעניין הזה

משה גפני:  אף אחד לא ביקש לעשות חוק כמו שאנחנו לא מבקשים לעשות חוק על דברים אחרים שאנשים עושים או לא עושים

משה גפני:  לא רלוונטי מבחינתנו

משה גפני:  מה שקרה זה שבג"צ קבע לפני שלוש שנים שאי אפשר להגיד לאנשים שבבית החולים הזה מבקשים להקפיד על אי הכנסת חמץ כי זה פוגע בזכויותיהם או ביכולת של חולים להתאשפז, חולים ששומרים על כשרות בפסח

משה גפני:      בא הבג"צ ואמר שאי אפשר להודיע דבר כזה

משה גפני:  הוא גם הוסיף ואמר שאם רוצים, צריך לעשות חוק

משה גפני:  זאת אומרת, בלי חוק אין אפשרות כזאת שמי שמקפיד על כשרות ילך לבית החולים אלא אם כן זה פיקוח נפש ממש

משה גפני:  כי אחרת הוא לא הולך להתאשפז

משה גפני:  אז חבריי ואני הנחנו את הצעת החוק בנוסח הכי רך האפשרי

משה גפני:  אם רוצים לדבר על שיתוף פעולה בית הציבורים השונים בישראל, זה החוק

משה גפני:  החוק אומר שמנהל בית החולים או מי שהוא הסמיך לכך – אני לא יודע בדיוק מה אומר הנוסח האחרון שהונח – אבל העיקרון הוא אותו עיקרון

משה גפני:  מנהל בית החולים שמכיר את האנשים המאושפזים אצלו יכול להחליט על כך שבפסח לא יוכנס חמץ, הוא יכול להחליט על כל בית החולים, הוא יכול להחליט על חלק, הוא יכול להחליט שהוא לא בעניין הזה והוא לא אומר את זה

משה גפני:  זה לא שאני הולך להגיד לו מה להגיד

משה גפני:  הוא מנהל בית החולים וכך היה תמיד

משה גפני:  כך היה נהוג

משה גפני:       אני רוצה להגיד לכם שאני שמעתי כאן שאלה האם נעשה את זה על הרכבת

משה גפני:  התשובה היא כן

משה גפני:  נעשה את זה גם על הרכבת

משה גפני:  אם יבוא בית המשפט ויגיד שאי אפשר בקרון האחרון להתאסף עשרה יהודים ולהתפלל מנחה, אסור לעשות את זה, נעשה חוק

משה גפני:  אם בית המשפט לא יגיד את זה, לא נעשה חוק

גלעד קריב: ועל חמץ?     

משה גפני: לא נעשה חוק

אלעזר שטרן: גפני, לא מתאים לך

משה גפני: אלעזר, לך לא מתאים

אלעזר שטרן: תכף נדבר על זה

גלעד קריב: היום מדברים לא על מנחה אלא על חמץ

משה גפני: אתה יודע שאני לא הייתי מגיש את הצעת החוק

אלעזר שטרן: אני יודע אבל אני גם יודע שלא תערב מניין בחמץ

משה גפני: נדלג על זה

אלעזר שטרן: נדלג

אלעזר שטרן:  הצעת לדלג, בוא נדלג

אלעזר שטרן:  כדאי לדלג על הדוגמה הזאת

משה גפני: נדלג

גלעד קריב: מה עניין שמיטה להר סיני?     

משה גפני: בית המשפט לא פסק על הרכבת ולכן אנחנו לא מגישים הצעת חוק והכול בסדר

אלעזר שטרן: התכוונו על רכבת בדרך לבית החולים

משה גפני: פעם היית יותר טוב

אלעזר שטרן: אתה יודע מה הבעיה? שנינו לא השתנינו

משה גפני: אני לא השתניתי

משה גפני:  אבל אתה?     

אלעזר שטרן: אתה יודע כמה שנים מחכים שאני אשתנה?     

משה גפני: פעם להצעת חוק חמץ היית מתנגד?     

אלעזר שטרן: 	תכף נדבר

משה גפני: היושב ראש, אני לא רוצה לגזול מזמנך

משה גפני:  אני אומר שהחוק הזה איננו כופה על אף אחד דבר

משה גפני:  איננו כופה לא על מי שמגיע לבית החולים, איננו כופה על מנהל בית החולים שהוא בעל הבית

משה גפני:  אנחנו לא אומרים לו שהוא צריך להתייעץ עם הרב

משה גפני:  אנחנו לא אומרים שום דבר

משה גפני:  אנחנו אומרים את מה שהיה לפני הבג"צ

משה גפני:  הסטטוס קוו נשאר

משה גפני:  לפני הבג"צ לא היו בעיות

משה גפני:  לא עלה אף פעם הדבר הזה

משה גפני:  הלכו והגישו עתירה לבית המשפט העליון, בית המשפט העליון כדרכו הלך ופסק את מה שפסק, אמר שאם אתם רוצים שתהיה סמכות למנהל בית החולים – תחוקקו חוק

גלעד קריב: לא הציעו פשרות? מי דחה את הפשרות שהוצעו? בג"צ?     

משה גפני: עשינו חוק וזה החוק

משה גפני:  אין לי כוח להתעמת על הדבר הזה

משה גפני:  זה מה שמונח כאן

משה גפני:  אני לא יודע מה שהיה ומה שלא היה

משה גפני:  זה החוק שנמצא

משה גפני:  אפשר להצביע נגד

ולדימיר בליאק: יש לכם רוב

משה גפני: זה לא בגלל הרוב

ולדימיר בליאק: היו בחירות וי שלכם רוב

משה גפני: זה רוב יהודי

משה גפני:  יהודי לא יכול להצביע נגד זה

גלעד קריב: אם לא מעניין מה היה, למה סיפרת על בג"צ?     

יוליה מלינובסקי: אם כך, אנחנו לא יהודים?     

ולדימיר בליאק: ואחר כך אתה רוצה הידברות

יוליה מלינובסקי: מבחינתך אנחנו לא יהודים? רק מי ששומר מצוות הוא יהודי? זה מה שאתה אומר?     

משה גפני: אתם יהודים לכן אתם בוודאי תצביעו בעד הצעת החוק

יוליה מלינובסקי: לא, אתה טועה

אוריאל בוסו: אני דווקא חושב במקרה הזה – לצערנו, לפי רוח הדברים שאני שומע – שמי שאינם יהודים יוכלו להצביע בעד כי הם יודעים שהרגשות של כל אחד מכובדים בחגים שלהם

גלעד קריב: אין ספק

משה גפני: כשאתם תטיפו על שיתוף פעולה, נזכיר לכם את חוק החמץ

יוליה מלינובסקי: ואנחנו נזכיר לכם את חוק הגיוס

ולדימיר בליאק: אתה עכשיו הבעת את דעתך לגבי הידברות

גלעד קריב: הבג"צ ביקש הידברות

ולדימיר בליאק: אמרת שאם זה חוק, יש לכם רוב

אוריאל בוסו: חברי הכנסת, אני לא רוצה להגיע לקריאות

גלעד קריב: את מכסת הקריאות רוטמן לקח

יוליה מלינובסקי: יהודי לא מצביע נגד החוק

יוליה מלינובסקי:  יפה

אוריאל בוסו: יש עוד מציעים

גלעד קריב: איפה הם?     

אוריאל בוסו: הנה, אני אחד מהם

אוריאל בוסו:  חבר הכנסת אזולאי אחד ממציעי החוק

אוריאל בוסו:  בסופו של דבר אמרתי שאנחנו ממזגים את ההצעות לחוק אחד

אוריאל בוסו:  שמעתם את מציע החוק

אוריאל בוסו:  חזרתי על מה שאמרתי בהתחלה

אוריאל בוסו:  לכל אלה שרצו לעשות כל מיני סופרלטיבים שמושכים צדדים קיצוניים – אף אחד לא מחטט ואף אחד לא כופה

אוריאל בוסו:  בית המשפט דיבר על סמכות

גלעד קריב: בוא נכניס את זה לחוק

אוריאל בוסו: בחוק אין קנסות

גלעד קריב: בוא נכניס לחוק אמירה ברורה שלא יבוצע חיפוש בכליהם של הבאים

אוריאל בוסו: לא קראת את נוסח החוק

גלעד קריב: הנה, הוא כאן

אוריאל בוסו: בית המשפט דיבר על כך שהסמכות שהייתה למנהל בית החולים איננה ואנחנו מביאים סמכות

גלעד קריב: לא זה מה שבית המשפט אמר

אוריאל בוסו: אני רוצה שנשמע את היועצת המשפטית שהיא תתייחס לנושא הבג"צ ולמה שהונח כאן

אוריאל בוסו:  לאחר מכן אני אשתדל לתת את זכות הדיבור לפי סדר המגיעים והגיעו לכאן הרבה חברי כנסת

אוריאל בוסו:  כל אחד ידבר שתיים-שלוש דקות

גלעד קריב: אפשר קצת יותר משתיים-שלוש דקות

אוריאל בוסו: לא

אוריאל בוסו:  יש זמן נתון

אוריאל בוסו:  יש גם אנשי מקצוע שהגיעו ואלה לא סתם אורחים שבאים כדי לדבר ולעשות תקשורת

גלעד קריב: אבל לבקש מאתנו לדבר שלוש דקות?     

אוריאל בוסו: יכולים להיות שני סבבים של שלוש דקות

אוריאל בוסו:      עורכת הדין נעה בן שבת, בבקשה

גלעד קריב: אדוני היושב ראש, בפתח הדברים, אולי היועצת המשפטית תתייחס לזה, אני מבקש חוות דעת מהייעוץ המשפטי על משמעות הביטוי – מבחינה משפטית – "להורות לבאים בשערי בית החולים לפעול בהתאם להוראות אלה"

גלעד קריב:  אני מבקש להבין מבחינה משפטית

גלעד קריב:  סעיף (ג) בהצעה אומר: "קבע מנהל בית החולים הוראות איסור או הגבלה של הכנסת חמץ, רשאי הוא להסמיך עובד של בית החולים להורות לבאים בשערי בית החולים לפעול בהתאם להוראות אלה"

גלעד קריב:  אני מבקש לקבל מהייעוץ המשפטי חוות דעת כתובה מהי הפרשנות לשיטתכם של סמכויות אותו עובד שהוסמך

גלעד קריב:  מה נכלל בתיבה "להורות"

גלעד קריב:  האם נגזרת מסמכות מתן ההוראה הסמכות לבצע בדיקה? האם כאשר אותו אדם שנכנס אומר שמעתי אבל אני עושה את מה שאני רוצה, האם יש סמכות עיכוב? האם מותר למנוע מאדם שהוא מבקר או עובד להיכנס לבית החולים? אני מבקש חוות דעת בכתב - כי זאת סוגייה מאוד קריטית - איך הייעוץ המשפטי של הכנסת מבין את המשמעות של התיבה "להורות" דבר מה בנוגע להוראות החוק, והאם זה קיים בעוד הוראות חוק

גלעד קריב:  האם יש תקדימים אחרים מה זה "להורות לבאים בשעריהם"

גלעד קריב:  בבקשה, בכתב

אוריאל בוסו: תודה עורכת דין נעה בן שבת

נעה בן שבת: אנחנו נתייחס בהמשך גם למה שמוצע כאן בהצעת החוק וגם נבקש שמשרד המשפטים יתייחס לדבר הזה

נעה בן שבת:  קודם נציג בקצרה את פסק הדין ואת הצעת החוק

יעל סלנט: על שולחן הוועדה מונחות הצעות חוק משלושה סוגים

יעל סלנט:  בנוסף הנחנו גם נוסח מוצע אחרי דין ודברים גם עם המציעים וגם עם משרדי הממשלה ותכף נתייחס לשאלתו של חבר הכנסת גלעד קריב

יעל סלנט:  אנחנו באמת התכוונו להרחיב בעניין הזה

יעל סלנט:  אני כן אגיד על קצה המזלג שהסמכות להודות היא הסמכות ליידע את מי שנכנס בשערי בתי החולים על המדיניות של בתי החולים ביחס להכנסת חמץ

גלעד קריב: רק ליידע

יעל סלנט: הוא לא יכול לעכב, הוא לא יכול לתפוס

גלעד קריב: אם כן, למה שלא נכתוב ליידע? בואו נכתוב ליידע

גלעד קריב:  אם הסמכות להורות היא בעצם ליידע, חקיקה צריכה להיות ברורה, אז אני מציע שנכתוב ליידע

קריאה: זה גם לא מה שמופיע בהנחיות של הרבנות

אוריאל בוסו: סליחה, לא אפשרתי לך לדבר

גלעד קריב: אני אשמח לדעת את עמדתכם באשר לדיוק לשון החקיקה

אוריאל בוסו: אחרי פסיקת בג"צ, גם לרשום ולהורות, גם לומר לאנשים

אוריאל בוסו:  כמו שהמאבטח בכניסה שואל אם יש לכם נשק

אוריאל בוסו:  שוב אני אומר שהיו שאלות, האם נותנים קנס, האם יחטטו בתיקים או לא אבל שתהיה את הסמכות למנהל בית החולים להחליט

משה גפני: אדוני היושב ראש, אתה מתנצל בפניו והוא רוצה דבר נורא ברור וזה שהכול יתפוצץ

גלעד קריב: למה? חס ושלום

משה גפני: בשביל מה כל השאלות האלה? תפסיק לדבר שטויות

גלעד קריב: חבר הכנסת גפני, אתה טועה רק בדבר אחד

גלעד קריב:  הרי בג"צ הציע פשרות

גלעד קריב:  היו ידידי בית משפט שדומני נמצאים כאן, הציעו פשרות

גלעד קריב:  הרבנות הראשית דחתה אותם

משה גפני: תפסיק לדבר שטויות

גלעד קריב: בניגוד לדברים שלך השופט ניל הנדל גם הוא ביקש שהצדדים יגבשו - - -     

משה גפני: הוא לא ביקש

גלעד קריב: אתה טועה

אוריאל בוסו: לא שמעו את דעת השופט הנדל

אוריאל בוסו:  הוא היה בדעת מיעוט

גלעד קריב: בדעת מיעוט הוא קבע

גלעד קריב:  פסק הדין של השופט הנדל היה שיימשכו מגעי הפשרה ואם לא תהיה פשרה, יחזרו לבית משפט עם הצעה חדשה

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, אתה תאמר את דבריך בזמן שלך

גלעד קריב: פשוט ספין על ספין על ספין

גלעד קריב:  רק להוציא את דבריו של השופט הנדל מהקשרם

משה גפני: אדוני היושב ראש, הוא מתעלם מהתורה ומתעלם ממך

גלעד קריב: חס וחלילה מתעלם מהיושב ראש

גלעד קריב:  הוא הרבה יותר נינוח ממך כיושב ראש

משה גפני: אמרתי שאתה גם מתעלם מהתורה

גלעד קריב: לעתים אני מתעלם מהפרשנות שלך לתורה

יוליה מלינובסקי: בתורה יש מושג בית חולים?         

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש "בביתו"

אוריאל בוסו: חברי הכנסת, אתם לא מסוגלים להקשיב למשפט

אוריאל בוסו:  עורכת הדין מדברת ואולי אחר כך יהיו לכם שאלות

יעל סלנט: חשוב למסגר את כל ההצעות האלה כחלק מפסק הדין של בג"צ בעתירה 1550/18

יעל סלנט:  הוגשו שם שתי עתירות של הפורום החילוני ואחרים וארגון עדאללה נגד המדיניות של בתי החולים לעניין הכנסת חמץ לשטח בית החולים במהלך חג הפסח והאכיפה שלה על ידי מאבטחי בית החולים

יעל סלנט:  בדעת הרוב נקבע כי שלילת האפשרות להכניס לחדרי המטופלים שחפצים לסעוד ב-ד' אמותיהם מזון שלא מסופק על ידי בית החולים, היא פוגעת בזכותם החוקתית לאוטונומיה כחלק מכבוד האדם והכרה בזכותו להגדרה עצמית ולמימוש בחירותיו והעדפותיו וכן בזכות לחופש מדת שגם היא זכות יסוד בעלת מעמד חוקתי

יעל סלנט:  בית המשפט קבע כי עוצמת הפגיעה בזכויות האלה היא ניכרת בהינתן הנסיבות המובילות בדרך כלל לאשפוז בבית חולים ונוכח מאפייני מתכונת האשפוז שבעצם כאשר אתה מאושפז, ד' האמות שלך זה החדר בו אתה מאושפז וזה המרחב שעומד לרשות המאושפז כשהוא בבית חולים

יעל סלנט:       בית המשפט גם אמר שההוראות פוגעות לא רק במטופלים אלא גם בסטודנטים והעובדים אבל כמובן לא באותה מידה שזה פוגע במטופלים שמחויבים לשהות שם בעל כורחם

יעל סלנט:      לנוכח הדברים האלה בית המשפט קבע שנדרשת הסמכה מפורשת וברורה בגלל הזיקה העניינית וההדוקה לזכויות אדם מוגנות וגם בגלל השיקולים הדתיים שהנחו את פעולת הרשות המינהלית וכאם בעצם הצעות החוק שבאו להתמודד עם הפסיקה הזאת, כפי שנאמר כאן

יעל סלנט:      אני רק אומר שבית המשפט לא התייחס לטענות בדבר אופן הפעלת שיקול הדעת של מנהלי בתי החולים כי הוא כבר נעצר בשלב ההסמכה

יעל סלנט:  הוא אמר שאין הסמכה לעשות את הדבר הזה

יעל סלנט:       לשאלתו של חבר הכנסת גלעד קריב

יעל סלנט:  בית המשפט בהחלט ניסה להתייחס לחלופות, לחלופת השימוש בכלים חד פעמים ואולי כדאי לקבל הרחבה ממשרד הבריאות למה הוא לא רואה בחלופה הזאת כחלופה

אוריאל בוסו: הבינו שזה לא מתאים

גלעד קריב: איזו עוד חלופה הייתה

יעל סלנט: חלופת מתחמי החמץ

יעל סלנט:  אני אומר על קצה המזלג שלגבי מתחמי החמץ קבע בית המשפט שהחלופה הזאת היא לא מצמצמת את הפגיעה בזכויות היסוד, היא לא נותנת מענה לשלילת האפשרות ממטופלים לסעוד ב-ד' אמותיהם והיא גם אינה זמינה למטופלים שהם לא יכולים להתנייד

יעל סלנט:  היא טובה למי שיכול ללכת ולהגיע אבל היא לא טובה למי שלא יכול להתנייד

יעל סלנט:  גם נאמר שהיא פוגעת בפרטיות והיא עשויה לסמן ולבדל את מי שצורך חמץ

יעל סלנט:      בית המשפט שלל את האפשרות שמאבטחי בית החולים יאכפו את האיסור של הכנסת חמץ

יעל סלנט:  הוא אמר שתפקיד המאבטחים הוא לשמור על הביטחון של הציבור ולא לבצע משימות מהסוג הזה שחורגות

אוריאל בוסו: חורגות בעיניו של מי שחשב

אלעזר שטרן: לא

אלעזר שטרן:  בעיניו של מי שקבע את המושג מאבטח

קריאה: מהחוק שמסמיך מאבטחים

אוריאל בוסו: אדם שמאושפז ולא יכול לאכול, זאת מעלה של פיקוח נפש

אלעזר שטרן: היושב ראש, מאבטח, שים לב למילה

אוריאל בוסו: בניגוד להלכות אחרות יש הלכות שאתה יכול לבחור בין אחת לשנייה

אוריאל בוסו:  הלכה אחת בתורה, יש ב-בל ייראה ובל יימצא

גלעד קריב: אבל זה לא קשור ל-בל ייראה ובל יימצא

אוריאל בוסו: תגיד לי, אתה רוצה לתת ליושב ראש לנהל את הדיון?     

גלעד קריב: כן

אוריאל בוסו: אני מאוד מודה לך

משה גפני: לא נראה כך

אוריאל בוסו: את נותנת דוגמה של כלים חד פעמיים

אוריאל בוסו:  לא צריך להיות ראש ישיבה כדי להסביר שזה לא עניין של הצלחת אלא זה עניין של המטבח, המטבח הזמני, הכלים ליד, התנורים

אוריאל בוסו:  כל המערך

אוריאל בוסו:  יש באזור הזה חמץ - כל המערך נפסל

אוריאל בוסו:  זה לא רק שיצרוב לי לעבור

אוריאל בוסו:  אני גדלתי ברמלה והיו לי שכנים שאינם יהודים והם הזהירו את הילדים שלהם – ואני לא אשכח איזה מכות נתנו פעם אחת השכנים לילדים שלהם - שלא יציגו ליד השכן היהודי את הפיתות או את הבייגלה שהיו אוכלים שם

אוריאל בוסו:  ידענו שהם ידעו לכבד

אוריאל בוסו:  בסך הכול מדובר בשבעה ימים שאנשים נאלצים לשהות בבית חולים

אוריאל בוסו:  אותם עותרים שרצו לעשות את זה, הביאו אותנו למצב שאנחנו מחוקקים

יעל סלנט: אני רוצה לציין שזאת חלופה שבית המשפט דן בה

אוריאל בוסו: דנו בכל

יעל סלנט: כן

יעל סלנט:  זאת לא הצעה שלי

יעל סלנט:      במסמך שהנחנו על שולחן הוועדה כתבנו נקודות לדיון שאנחנו חושבים שצריך להתייחס אליהן

יעל סלנט:  שוב, בגלל שאנחנו נמצאים בסביבה שעל הכף מוטלות זכויות חוקתיות, חשוב שחברי הוועדה יבחנו את תכלית ההסדר, את ההלימה לערכי מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית ואת המידתיות של ההסדר

יעל סלנט:      כמו שאמרתי בראשית הדברים, מונח בפניכם נוסח שמציע לתקן את חוק זכויות החולה בדיוק ברוח של הדברים שהציג חבר הכנסת גפני

יעל סלנט:  הוא דיבר על הסמכה של מנהל בית החולים לקבוע הסדרי לשם שמירה על כשרות בפסח

יעל סלנט:  הוא רשאי לקבוע

יעל סלנט:  הוא לא חייב

יעל סלנט:  זה הולך ברוח של מה שהציג חבר הכנסת גפני בראשית דבריו

יעל סלנט:       בהסדרים האלה יוכל מנהל בית החולים גם לאסור או להגביל חמץ בפסח במבנה בית החולים כולו או חלקו

יעל סלנט:  בעת הפעלת הסמכות יהיה על המנהל לקבוע את ההסדרים האמורים בהתחשב בזכויות המטופלים ובצרכים שלהם והוא יהיה רשאי להביא בחשבון גם את צורכי המלווים והעובדים

יעל סלנט:  כך תעמוד לרשות המנהל של בית החולים האפשרות לשקול מגוון אמצעים שיתאימו למטרה של שמירה על כשרות לפסח החל מהגבלות כאלה ואחרות וכלה בהגבלות שהן יותר חמורות

יוליה מלינובסקי: בזה יצטרכו להתעסק מנהלי בתי החולים

יעל סלנט: לפי המוצע הוראות בדבר הגבלה או איסור של הכנסת חמץ יפורסמו באופן קבוע באתר האינטרנט של בית החולים ומשרד הבריאות אמר שיש בתי חולים מסוימים קטנים שאין להם אתר אינטרנט

אוריאל בוסו: אז זה יפורסם באתר משרד הבריאות

יעל סלנט: מנהל בית החולים יעביר את המידע למשרד הבריאות והמשרד יפרסם את זה באתר האינטרנט שלו

משה גפני: יש כאלה שלא משתמשים באינטרנט

משה גפני:  אם אפשר לכתוב יותר כללי איך מפרסמים את זה

גלעד קריב: ב"מודיע" וב"יתד נאמן"

יעל סלנט: לפחות באינטרנט

יעל סלנט:  כל מי שירצה להתאשפז באופן אלקטיבי, באופן מתוכנן מראש, יוכל להביא בחשבון את השיקולים האלה

יעל סלנט:      לנוכח האמור בפסק הדין לעניין הסמכויות של המאבטחים שציינתי קודם, הנוסח מאפשר למנהל בית החולים להסמיך עובד של בית החולים להורות לבאים בשערים של בית החולים לפעול בהתאם להוראות הורה עליהן

יעל סלנט:  סמכויות אלה הן לא סמכויות אכיפה אלא רק במישור היידוע

יעל סלנט:  לא אכיפה, לא עיכוב, לא תפיסה של מזון

יעל סלנט:  משרד המשפטים אולי יוכל גם הוא להרחיב בסוגייה הזאת

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  חברי הכנסת רוצים לדבר לפני משרד המשפטים?     

אלעזר שטרן: לא

אלעזר שטרן:  אני אשמח לשמוע קודם את משרד המשפטים

אוריאל בוסו: שי סומך, משרד המשפטים, מחלקת ייעוץ וחקיקה

שי סומך: צוהריים טובים

שי סומך:  אני אתחיל ואחר כך נירית תמשיך את הדברים שלי

שי סומך:  נירית היא מהמחלקה הפלילית והיא תדבר לגבי הסמכויות של עובד בית החולים

שי סומך:      אני אעדכן לגבי ההחלטה של ועדת שרים לענייני חקיקה

שי סומך:  הוועדה החליטה לתמוך בהצעת החוק בתנאים האלה:     

שי סומך: המשך הליכי החקיקה יקודמו בתיאום עם משרד המשפטים

אוריאל בוסו: התכוונת אחרי הקריאה הראשונה

משה גפני: לפני הקריאה הראשונה

משה גפני:  אחר כך זה עובר למליאה

שי סומך: כן

שי סומך:  אני אפרט לגבי העמדה המשפטית שלנו

שי סומך:  קודם כל, צריך להתחיל ולומר שהצעת חוק שמבקשת לאסור הכנסת חמץ לבתי חולים, מעוררת שאלות חוקתיות רציניות וקשיים רציניים

שי סומך:  הניתוח החוקתי מתחיל בשאלה של הפגיעה בזכות

שי סומך:  בעניין הזה כבר בית המשפט קבע שאיסור על הכנסת חמץ בפסח פוגע בזכות לאוטונומיה, בזכות לחופש מדעת

שי סומך:  כמו שציינו, הפגיעה היא בעיקר בחולים אבל במידה פחותה גם במלווים ובעובדים

שי סומך:       הדבר השני שנבדק הוא האם הפגיעה היא בחוק

שי סומך:  בית המשפט כידוע פסל את ההסדרים בגלל היעדרו של חוק וכאן הצעת החוק בדיוק מתקנת את העניין הזה ורוצה להסדיר את הפגיעה בחוק

משה גפני: אז זה בסדר שעשינו חוק

שי סומך: ברור, כדי לתת מענה

משה גפני: שמשרד המשפטים יגיד עלי שאני בסדר, המשיח הגיע

אפרת רייטן: בדרך יש "אבל"

שי סומך: לתת מענה לקושי שבית המשפט הצביע עליו ובגללו הוא פסל את ההסדר

אלעזר שטרן: משרד המשפטים פוחד גם שתרצו לבטל את משרד המשפטים ולא רק את בית המשפט

אפרת רייטן: נכון

אפרת רייטן:  הם תחת איומים עכשיו

אפרת רייטן:  ושימנו יועצים משפטיים

משה ארבל: על שי סומך אנחנו לא מאיימים

משה ארבל:  הוא בנם של קדושים

יוליה מלינובסקי: אני מקווה שאתם לא מאיימים על אף אחד, גם אם הוא לא בן של קדושים

אוריאל בוסו: בינתיים הצד של המאיימים הוא במקום אחר

שי סומך: התנאי השני הוא שהחוק צריך להיות לתכלית ראויה שהולמת את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ושמירת הכשרות היא בוודאי תכלית ראויה

שי סומך:       הדבר הבא שצריך לבדוק הוא המידתיות לפי פסקת ההגבלה

שי סומך:  החוק לא צריך לפגוע בזכויות במידה שאינה עולה על הנדרש

שי סומך:  בעניין הזה ציינתי כבר שהצעת החוק מעוררת שאלות חוקתיות אבל יש שינויים שאני חושב שהם ניכרים לעומת הצעת החוק המקורית ולעומת ההסדר הקודם

שי סומך:  הדבר הראשון שכבר צוין הוא נושא החיפוש שלא קיים ויש כרגע נוסח אחר שנירית תרחיב לגביו

שי סומך:  הנושא השני הוא החובה להתחשב גם בחולים, לקבוע בנוסח שמונח לפניכם

שי סומך:  הדבר השלישי הוא שאין כאן הסדר גורף כמו שהיה בהצעת החוק המקורית אלא הסדר שבעצם מאפשר לכל מנהל בית חולים לקבוע את ההסדרים שמתאימים לבית החולים

שי סומך:  הדבר הרביעי הוא שבמסגרת ההסדרים האלה גם אפשר לקבוע הגדרה של חמץ שהיא שונה, שהיא מתאימה יותר לאוכלוסייה

שי סומך:  יש הגדרת חמץ שהיא רחבה כמו של הרבנות הראשית ויש הגדרת חמץ שהיא יותר מצומצמת כמו בחוק החמץ

יוליה מלינובסקי: נכון

יוליה מלינובסקי:  אוכלי קטניות ולא אוכלי קטניות

אוריאל בוסו: הרבנות הראשית לא אוסרת קטניות

גלעד קריב: לא רק זה אלא הדרישה של הרבנות הייתה שלא יוכנס במהלך חג הפסח כל מזון מן החוץ שאין עליו חותמת כשרות לפסח

גלעד קריב:  דהיינו, אם המטבח שלי בבית איננו מוכשר לפסח ואני לא יכול לקבל את האוכל שאני מבשל בבית תעודת כשרות, אבי התאשפז ואני רוצה לבוא לבית החולים בלי חמץ, אני רוצה להכין לו סלט פירות ולהביא לו אותו כשהוא מאושפז, כמו שכל משפחה עושה

גלעד קריב:  בחג הפסח הפרקטיקה הייתה שלא אפשרו לאנשים להיכנס עם מזון שהם מביאים מהבית

גלעד קריב:  לא קשור לחמץ

גלעד קריב:  זה הסיפור

גלעד קריב:  מכאן גם נולדה העתירה

אלעזר שטרן: לא, היא נולדה מיותר

אלעזר שטרן:  אני אבהיר

אוריאל בוסו: לא

אוריאל בוסו:  כל אחד בתורו

אלעזר שטרן: אני רק רוצה לומר שלא מדובר בהחלטת הרבנות על פסח

אלעזר שטרן:  צריך להגיד את האמת

אלעזר שטרן:  מדובר בהחלטת הרבנות על כך מהרגע שבית החולים הוכרז ככשר

אלעזר שטרן:  זאת אומרת, בבתי מלון או בצבא לדוגמה זה יכול להיות שבוע לפני פסח

אלעזר שטרן:  החמרה

אלעזר שטרן:  צריך להגיד את האמת, שזאת החלטת הרבנות אמרה ב-2017

אלעזר שטרן:  מהרגע שבית החולים הוכרז כשר והוא לא מוכרז בערב פסח אלא לפני כן

גלעד קריב: תמכרו את בית החולים לגוי והכול יהיה בסדר

יוליה מלינובסקי: גם את הצבא אפשר למכור לגוי

שי סומך: היו שני דברים שהערנו לגבי הנוסח

שי סומך:  זה היה קצת מאוחר ואני מבין שלא הספקתם לדון בהם

שי סומך:  יש שתי הערות לנוסח

שי סומך:      דבר ראשון

שי סומך:  בהתחלה כתוב ש"מנהל בית החולים רשאי להורות על הסדרים מיוחדים לשם שמירת כשרות לפסח"

שי סומך:  אנחנו רצינו להוסיף כאן מילה של נחיצות, של הכרחיות

שי סומך:  זאת אומרת, להורות על הסדרים מיוחדים הנחוצים לשם שמירת כשרות

אוריאל בוסו: מאיפה הדקויות האלה? רוצים לחוקק חוק בשביל להסדיר את הנושא של מה שהיה

אוריאל בוסו:  נחוצים, מיוחדים, יותר ראשונים מהאחרונים

משה גפני: אתם מדברים על הזכויות המוקנות לכל אחד

אוריאל בוסו: ברור שאם עושים, זה נחוצים

אפרת רייטן: שום דבר לא ברור

אפרת רייטן:  למה לא לרדת לרזולוציה ולהבין במה מדובר? שלא יהיו אחר כך סימני אלה

אוריאל בוסו: לא

משה גפני: אני לא מכיר חקיקה שיורדים לרזולוציה כזאת

משה גפני:  לא מכיר

אוריאל בוסו: זאת לא רזולוציה

אוריאל בוסו:  זאת התנצלות על עצם החוק

יוליה מלינובסקי: בפעם הבאה תבדוק איזה איפור ותספורת צריך ביבי

יוליה מלינובסקי:  תרד לרזולוציה ונדע בעד מה אנחנו משלמים כסף

גלעד קריב: ירדנו ספציפית לצבע השיער?     

משה גפני: משרד המשפטים מדבר על זכויות

משה גפני:  הוא מדבר גם על הזכויות של אלה שמקפידים על כשרות?     

אפרת רייטן: למה לא?      

משה גפני: מה הירידה הזאת לרזולוציה?      

אפרת רייטן: חופש לדת בעיניי זה אחת הזכויות הכי חשובות שיש במדינת ישראל

אפרת רייטן:  חופש לדת

משה גפני: אנחנו מגיעים כאן לדבר המעשי

משה גפני:  האם חולה שומר כשרות בפסח צריך לתת לו?     

אפרת רייטן: צריך לתת לו את האפשרות

אוריאל בוסו: למה 30 שנים לא הייתה לכם שאלה?     

גלעד קריב: כי השתנתה הפרקטיקה של הרבנות

אוריאל בוסו: חידדו את מה שהיה?     

גלעד קריב: מי מונע מהחולה להתאשפז? יגישו לו אוכל לא כשר?     

אפרת רייטן: צריך לשמור על זכותו

יוליה מלינובסקי: מצד שני יש זכויות של אנשים אחרים

אפרת רייטן: אף אחד לא מוריד את זה מהשולחן

משה גפני: מאוד מקפידים

גלעד קריב: חבר הכנסת גפני, אתה יודע שבשום בית חולים בעיר יהודית בישראל אי אפשר לקנות שום דבר בשבת?      

משה גפני: אם הייתי היושב ראש, לא היית מדבר

גלעד קריב: אם היית היושב ראש, תפסיק לעשות הצגות לתקשורת

גלעד קריב:  אני יושב אצלך בוועדה ואתה נותן לי לדבר

גלעד קריב:  די

גלעד קריב:  נגמרו ההצגות האלה

משה גפני: אתה שחקן

גלעד קריב: הרב גפני, נו, מספיק

גלעד קריב:  באתרים של החרדים כבר יודעים שאתה נותן לי לדבר

אפרת רייטן: אני חושבת שאני האחת והיחידה כאן שלמדה משחק ואני נותנת לשניכם ציון 100

אפרת רייטן:  כמי שלמדה משחק, זה הציון

גלעד קריב: אנחנו בדרך למסע הופעות

אלעזר שטרן: גפני מבקש למחוק מהפרוטוקול שהוא נותן לגלעד קריב לדבר

משה גפני: כשאת היית יושבת ראש ועדה, מישהו היה מתפרץ ככה פעם אחת, היית מאפשרת לו?     

אפרת רייטן: לא זרקתי איש אחד

משה גפני: גם אני לא זרקתי

גלעד קריב: אני אפשרתי לרב פרוש לתקוע אצלי בשופר

גלעד קריב:  לא זרקתי אותו

אפרת רייטן: ישבו אצלי חברי כנסת שייללו לי כמו חתולים

גלעד קריב: עכשיו אני גוזר על עצמי תענית דיבור כי הרב גפני ביקש

גלעד קריב:  אני אדבר רק כשאקבל רשות דיבור

אוריאל בוסו: עורך דין סומך, תשלים את דבריך

שי סומך: לפני שמנהל בית החולים אוסר על הכנסת חמץ לבית החולים כולו, אם זאת ההחלטה שלו, מבקשים שזה יהיה אחרי שהוא ישקול חלופות אחרות

אוריאל בוסו: זה זלזול באינטליגנציה של מנהל בית החולים

אוריאל בוסו:  אתה נותן לו סמכות, אתה רושם לו האם הוא בדק, האם הוא שקל, אולי הוא לא צריך, ומה עם העובדים שלו?     

משה ארבל: לא רק זה אלא גם כללי המשפט המינהלי, זו החלטה מינהלית

אוריאל בוסו: זאת זילות משפטית

אוריאל בוסו:  משפט כזה, זאת זילות משפטית

אוריאל בוסו:  אני משפטן

אוריאל בוסו:  אני לא עורך דין אלא משפטן

אוריאל בוסו:  שקלת? הוא שקל אם הוא פותח MRI נוסף, אם הוא מביא מנתח מחוץ לארץ , לא אמרת לו לפתוח מחלקה נוספת, אם הוא שקל ובדק שאין לו אופציה אחרת אלא בחמץ אתה אומר אשמנו, בגדנו, עווינו, חטאנו, עכשיו תפתח

אוריאל בוסו:  זה משפט בשביל להתנצל, להראות איפה המחלוקת

משה ארבל: זה משפט שאומר דרישה מפורשת של הייעוץ המשפטי לממשלה, לצערי הרב, שבא לכאן עם אג'נדה מאוד מאוד ברורה שפשוט מנסה לבוא ולהכניס עמדות ליברליות שלא ממין העניין

משה ארבל:  נאבקים כנגד חופש הדת של אזרחי מדינת ישראל

אפרת רייטן: לא יאומן שאתה אומר את זה

משה ארבל: בדקדוקי העניות הללו

אפרת רייטן: יש כאן דיון כל כך ענייני אבל לקחת את זה למקום הפוליטי הזה

משה ארבל: אג'נדה ברורה, אג'נדה מאוד ברורה

משה ארבל:  קחו את דבריו של דעת המיעוט, של השופט הנדל

אלעזר שטרן: אנחנו ניקח את דבריו של השופט הנדל

אלעזר שטרן:  תיקח גם אתה את דבריו של השופט הנדל

אוריאל בוסו: משרד המשפטים, אתם יודעים שהצעת החוק המקורית הייתה הרבה יותר קיצונית

משה גפני: חבר הכנסת ארבל, אתה טועה

משה גפני:  זאת לא אג'נדה ליברלית, זאת אג'נדה חשוכה שלא נותנים לאנשים לשמור על כשרות

אפרת רייטן: בימים האלה כשאנחנו במרה שחורה, באמת כך זה נשמע

אפרת רייטן:  לא ליברלי? אני מכבדת אתכם

משה גפני: זאת אג'נדה חשוכה

אפרת רייטן: אתם תכבדו אותנו

אפרת רייטן:  אנחנו רוצים את הכיבוד ההדדי הזה

אפרת רייטן:  לקרוא לי חשוכה?     

משה גפני: ומה דעתך לכבד גם אותנו?     

אפרת רייטן: בבקשה

אפרת רייטן:  אנחנו רוצים

משה גפני: למה בית המשפט התערב?     

אפרת רייטן: אנחנו יושבים כאן לדיון ענייני

גלעד קריב: כי שיניתם את הסטטוס קוו

אפרת רייטן: אתה יודע שאתה מקבל כאן כבוד ולא רק אתה אלא הציבור כולו מקבל כבוד מעל ומעבר

משה גפני: אנחנו רואים את הכבוד

אוריאל בוסו: משרד המשפטים, אתם הרי יודעים שהצעת החוק המקורית היא הרבה יותר קיצונית ונמצאת במקום אחר

אוריאל בוסו:  היא הייתה גורמת לקיטוב עצום בעם

אוריאל בוסו:  דווקא המציעים מבינים שאנחנו נמצאים במקום של הבנה ובסך הכול תאפשרו את מה שהיה במשך 30 שנים

אוריאל בוסו:  להוסיף משפטים כאלה, זה באמת לעג לרש וזלזול באינטליגנציה של המציעים לגבי שיקול דעת מנהל בית החולים

יוליה מלינובסקי: עדיין יש לנו חופש ביטוי והוא יכול לומר מה שהוא חושב או שגם זו פגיעה בחופש הדת?     

משה ארבל: הוא יכול לדבר בכפוף לאישור היושב ראש

שי סומך: לא חשבתי שאתה הצעות דרמטיות

שי סומך:  ממילא אלה דברים שמטייבים את הנוסח

שי סומך:  לא חשבנו שיש להם איזושהי משמעות דרמטית

שי סומך:  רק הבוקר קיבלתי את הדברים האלה

שי סומך:  אם זה היה אתמול, אולי זה היה אחרת

אוריאל בוסו: אם אלו התוספות היחידות שהוספתם, זאת אומרת שמבחינתכם הנוסח עובר יפה

משה גפני: אבל שי, גם לפי ההחלטה, זה לא עולה לקריאה ראשונה אלא זה חוזר לוועדת השרים ואתם נמצאים שם

יוליה מלינובסקי: בינתיים

משה גפני: אז מה אם זה הגיע אתמול? אנחנו לא ממהרים

שי סומך: אני אומר שהשיח הזה אולי היה יכול להיות גם לפני כן

משה גפני: בסדר

משה גפני:  היו עוד דברים בכנסת לעשות

משה גפני:  אין לנו טענות אליך אחרי שאמרו עליך שאתה בנם של קדושים

גלעד קריב: כל ישראל קדושים

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  משרד המשפטים, נירית להב קניזו

אוריאל בוסו:  תשלימי, אם יש לך משהו להוסיף על דבריו של שי סומך

נירית להב קניזו: תודה רבה אדוני

גלעד קריב: אם אפשר אדוני היושב ראש שהיא תאמר לנו איך הם מבינים את סעיף (ג)

גלעד קריב:  חשוב לדעת

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, שמעתי את השאלה שלך אבל אתה לא יכול לנהל כאן את הדיון

גלעד קריב: לא ניהלתי

גלעד קריב:  אמרתי אדוני היושב ראש

אוריאל בוסו: שמענו את השאלה בהתחלה

אוריאל בוסו:  הם שמעו אותה

נירית להב קניזו: אני מתכוונת להתייחס לשאלתו של חבר הכנסת קריב

נירית להב קניזו:  הסמכות להורות היא כמובן לא כוללת לא סמכות למנוע כניסה, לא סמכות חיפוש ולא סמכות שימוש בכוח ונעשו בחקיקה שימושים בסמכות להורות

נירית להב קניזו:  יחד עם זאת, הדיוק שהוצע גם על ידי חבר הכנסת קריב וגם על ידי עורכת הדין סלנט, להשתמש בסמכות ליידע, בעינינו יותר מתאימה לסיטואציה

נירית להב קניזו:  חשוב גם לציין שבעתירה לבג"ץ הוסכם על ידי המדינה, לרבות על ידי הרבנות הראשית, שהסמכות ליידע היא סמכות שמספיקה בנסיבות העניין

נירית להב קניזו:  כלומר, העובד שהוסמך על ידי מנהל בית החולים, יוכל ליידע את הבאים בשערי בית החולים באשר לכללים שהוא שחלים, שהוא קבע ביחס לשמירת הכשרות

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  אני רוצה לעבור לחברי הכנסת

אוריאל בוסו:  לכל אחד יש מה להוסיף על מה שהשני אמר, גם בעד וגם נגד

אוריאל בוסו:  כל אחד ידבר בין שתיים לשלוש דקות על מה שהוא רוצה

אוריאל בוסו:  חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה

אלעזר שטרן: תודה

אלעזר שטרן:  חברי חבר הכנסת גפני, אני קודם כל מבקש להזכיר את האווירה הציבורית שכולנו נמצאים בה, שבמדינת ישראל יש חרדה גדולה לעתיד שלנו, לעתיד המשותף שלנו, לזהות שלנו בכלל, ולא רק לזהות הדמוקרטית אלא גם לזהות היהודית

אלעזר שטרן:  אני חושב שאי אפשר לנתק את זה מהדיון הזה וגם לא מהתזמון של הדיון הזה ערב פסח הקרב, בהנחה שעד אז גם החקיקה הזאת לא תושלם וממילא יכולנו אולי לתרום להורדת גובה הלהבות גם בדחייה

אלעזר שטרן:  אני קורא לך לדחות

משה ארבל: למה נראה לך שדחייה מנמיך את גובה הלהבות?     

אלעזר שטרן: לא הפרעתי לך ואני מבקש שלא תפריע לי

משה ארבל: הפרעת לי

גלעד קריב: לא

גלעד קריב:  אני הפרעתי לך

משה ארבל: גם אתה

אלעזר שטרן: אני חושב שזה באמת לא הזמן

אלעזר שטרן:  אולי בצד שלכם לא מבינים את גובה הלהבות ולא מבינים מה זה עושה

אלעזר שטרן:  לא יודע אם אני בצד אחר אבל אין לי ספק שהחוק הזה כמו שהוא, עצם הקידום שלו, יביא כבר בפסח הקרוב לתוצאה הפוכה

אלעזר שטרן:  גם אם הוא היה מושלם, אבל על אחת כמה וכמה כשהוא לא יושלם, ובבתי החולים בפסח הקרוב יהיה הרבה יותר חמץ ולו כתגובת ריאקציה - שאני מצר עליה – לקידום של החוק הזה

אלעזר שטרן:        גילוי נאות

אלעזר שטרן:  אני לא רוצה לראות חמץ בבתי החולים

אלעזר שטרן:  זה מפריע לי באופן אישי

אלעזר שטרן:  אני מוכן לקרוא לכל מי שרוצה לכבד גם אותי, ואני גם אכבד אותו, לא להכניס חמץ לבית חולים, בטח לא חמץ גלוי

אלעזר שטרן:  כיוון שלא שומעים אותנו אני אגלה לך משהו, בכל צד יש את נטורי הקרתא שלו ואני חושב שזה לא התחיל בפסק הדין שלב ג"צ, אם נאמר את האמת, אלא זה התחיל בהנחתה של הרבנות בשנת 2017

משה גפני: אפשר לזרוק על הרבנות מה שרוצים

אלעזר שטרן: לא זרקתי על הרבנות כלום

אלעזר שטרן:  אני חושב שהחמץ הוא קורבן של תחושה של רבים מאיתנו של עודף התערבות בחיים

אלעזר שטרן:  החמץ הוא קורבן של עודף חקיקה דתית בחיי הפרט ואנחנו הולכים ומשלמים על כך ואני אמרתי לך במליאה שאנחנו נגיע גם לבריתות מילה וכבר התחלנו להיות שם ואני כואב על זה יותר ממך

משה גפני: אם בג"צ יפסול, ילכו לעשות ברית מילה

אלעזר שטרן: אתה לא המציע היחיד אלא יש כאן כמה מציעים

אלעזר שטרן:  הרי על העגלה הזאת רצו לקפוץ הרבה

אלעזר שטרן:  אנחנו מכירים את הטכניקה כאן

משה גפני: מה הבעיה?     

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה הבעיה

יוליה מלינובסקי: גפני, די, נו

משה גפני: תגידי, את יושבת ראש הוועדה?      

יוליה מלינובסקי: לא, אבל אני רוצה להקשיב לו

משה גפני: אז תקשיבי

משה גפני:  מישהו מפריע לך?     

יוליה מלינובסקי: אתה מפריע לי

יוליה מלינובסקי:  אתה, כל הזמן עם ההערות שלך

אלעזר שטרן: גפני, גם את הביטוי של לקחת מאבטחים שלפני עשרות שנים לא היו שם ולומר להם שעכשיו הם אחראיים לא על הביטחון - - -     

משה גפני: מי אמר על מאבטחים?      

אלעזר שטרן: אני אגיד לך

אלעזר שטרן:  תכף אני אגיד לך

אלעזר שטרן:  אתה רוצה להוסיף פקחי כשרות בכניסה לבתי חולים?      

משה ארבל: איפה זה כתוב בחוק?     

משה גפני: סתם, אתה ממציא

אלעזר שטרן: סליחה

אלעזר שטרן:  אמרתי

אוריאל בוסו: כשרוצים להוציא מישהו אחרי שעות הביקור, מה עושים? באים ואומרים לו שנגמר זמן הביקור

אוריאל בוסו:  אגב, זה באותו סעיף

משה גפני: זה גם לא כתוב בחוק

אלעזר שטרן: אני חושב שמה שצריך לעשות עכשיו

אלעזר שטרן:  גפני, תקשיב, שב רגע

משה גפני: אם אתה אומר לי, אז אני יושב

אלעזר שטרן: אני יודע

אלעזר שטרן:  לכן אני אומר לך

משה גפני: במיוחד אחרי שתיארת איך אתה שונא את זה ששמים חמץ בבתי חולים

אלעזר שטרן: לא השתמשתי במילה שונא כלפי שום דבר

משה גפני: לא שונא

אלעזר שטרן: אני לא משתמש במילה הזאת

אלעזר שטרן:  גפני, אני אציע לך הצעה

אלעזר שטרן:  כיוון שממילא זה לא יושלם עד הפסח הזה, נצא בקריאה משותפת להשתדל להימנע מהכנסת חמץ לבתי חולים כבר בפסח הזה ואת המשך הדיון הזה שיכול להיות טעון, יגרום לאדי ההסתה והפילוג לרדת

משה גפני: אני בעד זה

משה גפני:  אנחנו דוחים בשאט נפש את ההחלטה של בג"צ

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  חברת הכנסת יוליה מלינובסקי

יוליה מלינובסקי: תודה רבה אדוני היושב ראש

גלעד קריב: אני חייב לחזור לחוקה להגן על הייעוץ המשפטי מפני רוטמן

אוריאל בוסו: כל אחד לוקח סרטון והולך

אפרת רייטן: כאן זה על מי מנוחות

אפרת רייטן:  מה שקורה בחוקה, שם התעמרות ביועצים המשפטיים שזה נורא ואיום

יוליה מלינובסקי: שמעתי את חבר הכנסת גפני שזועם כאן על בג"צ

יוליה מלינובסקי:  אני שומעת את חבר הכנסת ארבל

יוליה מלינובסקי:  אתם אנשים אינטליגנטיים, חכמים, מלומדים, ממה הכול התחיל? מנוהל של הרבנות הראשית

יוליה מלינובסקי:  לכבוד הנוהל הזה אנשים נאלצו לעתור לבג"צ

יוליה מלינובסקי:  תמיד יש את הביצה, נכון? זה התחיל משם

יוליה מלינובסקי:  אם הרבנות הראשית לא הייתה מפרסמת נוהל - אדוני היושב ראש, אני מאמינה שאתה מכיר את הנוהל הזה שפורסם ב-2017, 14 עמודים – לא היה בג"צ

יוליה מלינובסקי:  משם זה התחיל

לימור סון הר-מלך: אולי היה צריך את הנוהל הזה?     

יוליה מלינובסקי: תראי, עלתה כאן השאלה מי הפר את הסטטוס קוו

יוליה מלינובסקי:  הייתה כאן התלהבות ונאמר שהבג"צ הוא בעצם זה שפוגע ומפריע אבל התברר שלא כך הוא

יוליה מלינובסקי:  אם לא היה אותו נוהל ב-2017, לא היה בג"צ

יוליה מלינובסקי:  אני לא בוויכוח

יוליה מלינובסקי:      אני אסביר משהו מאוד פשוט

יוליה מלינובסקי:  הקשבתי רוב קשב לאדוני היושב ראש ואתה השתמשת בדעת מיעוט של השופט הנדל וזה מצוין שהשתמשת בזה

יוליה מלינובסקי:  זה חשוב למרות שציטטת רק חצי משפט שלו ואתה חלק השני בחרת לא לצטט

יוליה מלינובסקי:  ניחא

אוריאל בוסו: הקראתי כמה חלקים

יוליה מלינובסקי: לא

יוליה מלינובסקי:  לא

יוליה מלינובסקי:  טוב מאוד שפתאום דעת המיעוט נחשבת כי בזמן האחרון אני כל הזמן שומעת שהעם בחר, יש רוב והמיעוט צריך לסתום את הפה

יוליה מלינובסקי:  טוב מאוד שכאשר זה מתאים לכם, אתה מציין את זה

משה ארבל: אם ניצן הורוביץ היה מקשיב לדעת המיעוט, לא הייתה נופלת לכם הממשלה

יוליה מלינובסקי: אל תפריע לי

משה ארבל: באה עידית סילמן - ואני הייתי אצלה בחדר באותו יום - וביקשה לדבר איתו

משה ארבל:  הייתה יושבת ראש הקואליציה

משה ארבל:  הוא ביזה אותה, שלח אותה לעוזר שלו

אפרת רייטן: רק בגלל שהיא נעלבה היא פירקה את הממשלה?     

משה ארבל: בגלל שאזרחי ישראל מסורתיים

משה ארבל:  אזרחי ישראל רוצים כשרות בבית חולים ורוצים כשרות בצה"ל

אוריאל בוסו: חבר הכנסת ארבל

אוריאל בוסו:  תודה

גלעד קריב: משה, אל תתנדב להיות הדובר של עידית סילמן

יוליה מלינובסקי: אני עדיין בזכות דיבור?     

אוריאל בוסו: כן

יוליה מלינובסקי: יפה מאוד

יוליה מלינובסקי:  תודה רבה

יוליה מלינובסקי:  משה, תן לי, בסדר? גלעד, בבקשה, אנחנו מספיק רבים בוועדת החוקה

יוליה מלינובסקי:  אני מבקשת לשים לזה לב

יוליה מלינובסקי:  דעת המיעוט בפסק הדין הזה צוטטה כאן כי זה חשוב

יוליה מלינובסקי:  יש מגוון דעות

יוליה מלינובסקי:  אני מבקשת שבדיוק באותה נשימה תתייחסו לדעת המיעוט 

אוריאל בוסו: אנחנו שומעים

יוליה מלינובסקי: בשאר הדברים

אוריאל בוסו: בכל

אוריאל בוסו:  דעתכם נשמעת

אוריאל בוסו:  בסוף הרוב החליט גם בבג"צ

יוליה מלינובסקי: כולל המחטף השלטוני שאתם כרגע מבצעים

יוליה מלינובסקי:       שמעתי את חבר הכנסת גפני שאמר שיהודים צריכים לשמור מצוות

יוליה מלינובסקי:  בפרפראזה, מי שלא שומר מצוות – הוא לא יהודי?     

אוריאל בוסו: אל תפרשני

יוליה מלינובסקי: שמעתי מה בדיוק הוא אמר

יוליה מלינובסקי:  כואב מאוד

יוליה מלינובסקי:  אם זה כך, רק יהודים על פי ההלכה צריכים ללכת לצבא, קודם שומרי מצוות כהגנה על הארץ ועל המולדת – זה כתוב בתורה

יוליה מלינובסקי:  אגב, שעל הדרך גם ישלמו מיסים

יוליה מלינובסקי:      ברשותך, אני אבקש ממך, אתה ציטטת את בן גוריון

יוליה מלינובסקי:  אתה יכול לחזור על הציטוט של בן גוריון, מה שהוא אמר?     

אוריאל בוסו: מי שירצה, ייכנס לאתר, שם יש את הציטוט

יוליה מלינובסקי: אני אצטט

יוליה מלינובסקי:  הוא אמר שזה צריך להיות בכל מוסד ציבורי, נכון?     

אוריאל בוסו: כן

יוליה מלינובסקי: זה לא צורם לך שראש הממשלה מזמין שרימפס למעון רשמי על חשבון הציבור ועל ידי עובדי ציבור? זה בסדר? זה לא פחות חמור או יותר חמור מהחמץ?     

משה ארבל: מתי לאחרונה אכלת בבלפור?     

יוליה מלינובסקי: נאמר על ידי מני נפתלי בעדות שלו

יוליה מלינובסקי:  בסדר?     

אוריאל בוסו: אני לא מכיר

יוליה מלינובסקי: על חשבון הציבור, במעון רשמי, על ידי עובדי ציבור

אוריאל בוסו: זאת ועדת הבריאות

אוריאל בוסו:  לא ועדת הכשרות

יוליה מלינובסקי: אני מסיימת

יוליה מלינובסקי:  כן, אולי זה לא בריא כל כך

יוליה מלינובסקי:  השקר בכלל לא בריא

יוליה מלינובסקי:  תעזבו

יוליה מלינובסקי:  אל תיכנסו לאנשים לחיים הפרטיים שלהם, לא בבית חולים, לא בתחנת רכבת ולא בקניון

יוליה מלינובסקי:  החוק הזה הוא מיותר

אוריאל בוסו: תודה

אוריאל בוסו:  חבר הכנסת גלעד קריב

אוריאל בוסו:  עד עכשיו דיברת הרבה

גלעד קריב: ממש נקודות טלגרפיות וגם ללא ציניות

גלעד קריב:  יש לנו חובה, לא אינטרס אלא חובה, על המדינה לוודא שבבתי החולים הציבוריים יוגש אך ורק מזון כשר כל השנה וגם בחג הפסח

גלעד קריב:  צריך לעשות את כל הצעדים שיאפשרו זאת

אוריאל בוסו: זהו

אוריאל בוסו:  אפשר לסיים

גלעד קריב: לא, אי אפשר לסיים ואני אסביר למה

גלעד קריב:  צריך לוודא את כל הצעדים או לנקוט בכל הצעדים כדי שמאושפזים שומרי תורה ומצוות, מסורתיים שמקפידים בהלכות הפסח, לא יצטרכו לעבור לא על דתם ולא על המצוות שהם בוחרים לקיים

גלעד קריב:  אין קשר בין החוק הזה לבין העקרון הזה

גלעד קריב:  החוק הזה לא עוסק בכך

גלעד קריב:  לא בכדי הרבנות הראשית בתצהירים שלה לבג"צ לא הציגה שום טיעון שיש איסור הלכתי שקשור בכך שבארונית של המאושפז לידך בחדר שמורות ואפלות

גלעד קריב:  כל הטיעונים של הרבנות הראשית נגעו בשאלה מה ההשפעה של הכנסת מוצר לא כשר לפסח על כשרות המטבח הכללית מכיוון שאין שום כלל הלכתי שאומר שאם השכן שלך במחלקה לא מקפיד - - -     

משה ארבל: רק לפרוטוקול, שיירשם שזאת הלכה מרב רפורמי

גלעד קריב: טוב

גלעד קריב:  הלכה מרב רפורמי

יוליה מלינובסקי: 70 פנים לתורה

גלעד קריב: לא, תעזבי

גלעד קריב:  אני לא נתלה בהבנה שלי את ההלכה

גלעד קריב:  אני פשוט רואה

משה ארבל: לפרוטוקול

משה ארבל:  שפשוט לא יתבלבלו ביום מן הימים

גלעד קריב: הכול בסדר

אפרת רייטן: אתה רוצה שנתחיל לשים עלינו תוויות, כל אחד במה הוא מאמין ומאיזה מוצא הוא? למה זה טוב?     

גלעד קריב: רבותיי, חברותיי, תודה שאתן מגינות עלי

גלעד קריב:  אני לא מתבייש בעובדת היותי רפורמי

אפרת רייטן: לפרוטוקול

אפרת רייטן:  אני רוצה שתכתבו גם עלי כל מיני דברים

אוריאל בוסו: חברת הכנסת רייטן מרום, יש לו עוד כמעט דקה

גלעד קריב: הכול בסדר

גלעד קריב:  זאת הייתה עמדת הרבנות הראשית

גלעד קריב:  אין שום בעיה להקפיד בהלכות הכשרות של בית החולים גם כאשר לא מחטטים לאנשים בתיקים

גלעד קריב:  לידתו של הבג"צ הזה היא בשינוי המדיניות של הרבנות הראשית שבאה לידי ביטוי בכך שמכונות לממכר מזון אוטומטי נסגרו בימי הפסח והקפטריות בבתי החולים נסגרו בימי הפסח, ואפילו לא הייתה להן את האופציה להכשיר את הקפטריות אלא פשוט הלכו מן הקצה אל הקצה

גלעד קריב:  בסוף הדבר גם התגלגל לכך שמשגיחי הכשרות של הרבנות בבתי החולים הציבוריים נתנו הוראה שהמאבטחים יחפשו לא פיתות אלא מזון שאין עליו סימן כשרות

גלעד קריב:  דהיינו, אם אישה מסורתית מבשלת בביתה לבעלה תבשיל ירקות ומביאה אותו כי הוא לא מסוגל לאכול את האוכל של בית החולים, אי אפשר היה להכניס את האוכל הזה בפסח

גלעד קריב:  חיטטו בתיקים

גלעד קריב:  זה העניין

גלעד קריב:      לכן מי שאשם בפסיקה הזאת, זו הרבנות הראשית שבשנים האחרונות הולכת אל עבר מדיניות מחמירה ומקצינה שלא מתאימה לסטנדרט ההתנהגות של הציבור הישראלי, לרבות הציבור המסורתי

גלעד קריב:  אף אחד לא מדבר על החדרת לאפות לבתי החולים כדי לעצבן את המאושפזים שומרי התורה ומצוות

גלעד קריב:  השאלה היא האם הגיוני שמאבטחי בתי החולים יחטטו לאנשים בתיקים, האם הם מביאים פרודוקטים מהבית

גלעד קריב:  זו דעתי אדוני

גלעד קריב:  זו רק דעתי

משה ארבל:   אבל זאת לא ההצעה

משה ארבל:  אתה מטעה את הציבור

משה ארבל:  אתה מסית ומדיח

גלעד קריב: משה, הכול בסדר

גלעד קריב:  מסית ומדיח, ממש

גלעד קריב:  משפט אחרון לגבי הצעת החוק

גלעד קריב:  הצעת החוק הזו, שכרה יוצא בהפסדה

גלעד קריב:  דיבר על זה שטרן

גלעד קריב:  אבל אם אתם מתעקשים לקדם אותה, דבר אחד צריך להיות ברור והוא שההצעה הזאת תצטרך להיות מאוד מאוד ברורה לגבי מה הסמכויות

גלעד קריב:  לא יכול להיות מצב שבמדינה מתוקנת מחטטים לאנשים בכליהם ומונעים מהם כניסה

גלעד קריב:  תבהירו את כוונתכם

גלעד קריב:  אל תדברו בכפל לשון כדי שלאחר מכן בחלק מבתי החולים כן יחטטו

גלעד קריב:  תבהירו כאן שכל מה שאתם מדברים הוא שייתלה שלט בכניסה שמבקש לא להכניס חמץ

אוריאל בוסו: אתה מכיר את המשפט הזה שאחר כך בית המשפט אומר שהמחוקק התכוון? אז המחוקק אמר את דעתו

גלעד קריב: אני שואל

גלעד קריב:  אז תסביר לי

אוריאל בוסו: לא יחטטו בתיקים

גלעד קריב: אז תכתוב

גלעד קריב:  כתוב להורות

גלעד קריב:  אדוני היושב ראש, אתה המחוקק, תסביר לנו

גלעד קריב:  אנחנו צריכים לדעת אם להצביע בעד או נגד

גלעד קריב:  תסביר מה הכוונה

אוריאל בוסו: בדברי ההסבר זה ודאי נאמר

גלעד קריב: אלה לא דברי הסבר

גלעד קריב:  זה בחוק

גלעד קריב:  המילה "להורות" מקרינה על סמכות

גלעד קריב:  אתה נותן הוראה, אז עולה השאלה מה קורה כשמפרים את ההוראה

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, תודה רבה

משה ארבל: יש לך על ה-סטורי משני טלפונים

משה ארבל:  אתה יכול ללכת לחוקה

גלעד קריב: לא הולך לחוקה כי אתה בתוכך יודע שהצעת החוק הזאת תביא יותר נזק למסורת

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, אמרת

אוריאל בוסו:  זאת לא חוקה כאן

אוריאל בוסו:  זה גם לא הכותל המערבי לעשות פרובוקציות כאן

אוריאל בוסו:  שם אתה מנצל את הסמכות

אוריאל בוסו:  אני אוציא אותך

אוריאל בוסו:  אתה תהיה הראשון שיוצא

גלעד קריב: רק בתפיסה המוזרה שלכם להגיע עם ספר תורה לאתר התפילה הקדוש ביותר לעם היהודי, זו פרובוקציה

גלעד קריב:  חידוש שחידשתם

גלעד קריב:  לפני כן תתעסקו עם העלייה של בן גביר להר הבית

אוריאל בוסו: תודה

אוריאל בוסו:  חברת הכנסת רייטן מרום

אפרת רייטן: יש לי כמה נקודות

אפרת רייטן:  נקודה עניינית ראשונה, אדוני היושב ראש ואני פונה גם אליך חבר הכנסת ארבל

אפרת רייטן:  האם אתם לא יוצרים עכשיו ממש במו ידיכם הפרדה איומה בין חילונים לבין דתיים בבתי החולים, כך שיהיה בית חולים לדתיים ובית חולים לחילוניים? בעצם ממשיכים ליצור כאן קרע בעם ישראל במקום ללכת לכיוון של אחדות

אפרת רייטן:  שאלה שאתם לא חייבים לענות עליה אבל מבחינתי זו תחושה שאני חושבת שכדאי שתשימו את זה לפניכם

אפרת רייטן:      הדבר השני והוא כמובן מתקשר גם לדברים שנאמרו כאן קודם לכן

אפרת רייטן:  כרגע החוק הוא מאוד עמום

אפרת רייטן:  הוא כמעט דקלרטיבי, לבוא ולתת איזושהי סמכות או איזשהו משהו שהוא לא ברור איפה מתחילות ונגמרות הסמכויות, גם של המנהל, גם של העובדים שם, גם לגבי העובדים עצמם, העובדים של בית החולים שאני רואה שבחוק הם כלל לא מוזכרים כי כרגע דיברתם רק על מטופלים

משה ארבל: הם מוזכרים

משה ארבל:  גברתי מוזמנת לקרוא

אפרת רייטן: בהתחלה? בהסדרים המיוחדים?     

גלעד קריב: בקיצור, אסור להם להביא אוכל מהבית במשך עשרה ימים או שבועיים

משה ארבל: כתוב לגבי העובדים

משה ארבל:  את מוזמנת לקרוא את החוק

אפרת רייטן: אני רוצה להגיד לך שהאמירה המזלזלת והעליונית הזאת היא לא במקום

אפרת רייטן: , במיוחד שהחוק הזה הוא לא לנגד עיניי

גלעד קריב: היא גם לא מתאימה לך

אפרת רייטן: היא לא מתאימה לך

אפרת רייטן:  כנראה שאתה מרגיש מותקף ומאוים ולכן אתה לוקח על עצמך את הגישה

אפרת רייטן:  אני יודעת שזה לא אתה

משה ארבל: כורסת הפסיכולוג כאן?      

אפרת רייטן: לא, אבל אנחנו גם לא בזירה שבה מתייחסים אחד לשני בזלזול

משה ארבל: אנחנו מרגישים מאוימים לא ממך אלא מכל החבורה האלימה הזאת שמפעילה כאן בכלים טוטליטריים ובעתירות לבג"צ את הגישה הזאת

גלעד קריב: סוגרים קפיטריות ואנחנו טוטליטריים? אנשים לא יכולים לבוא עם הירקות שלהם מהבית ואנחנו טוטליטריים? מונופול אורתודוכסי ומדברים על טוטליטריות

משה ארבל: בריונים

משה ארבל:  בריונים

גלעד קריב: פתרת את זכות הנישואין והגירושין? פתרת את המצב של מסורבות הגט בבתי הדין הרבניים שלכם?     

יוליה מלינובסקי: זה מצחיק מה שאתה עושה

יוליה מלינובסקי:  זה נראה לא טבעי

גלעד קריב: יש כבר אוטובוסים בשבת למי שבוחר לנסוע?     

אוריאל בוסו: חבר הכנסת קריב, למה אתה בעצם מסייע ליושב ראש לנהל את הישיבה?     

גלעד קריב: אני הולך

אוריאל בוסו: תודה

אפרת רייטן: חבר הכנסת ארבל, אני מכבדת אותך, אתה פרלמנטר מצוין ואתה גם איש מקסים, אנחנו יודעים את זה, אבל באמת לפעמים אני לא מבינה

אפרת רייטן:  אני לא מבינה אתכם

אפרת רייטן:  במקום ליצור קירוב, אתם יוצרים ריחוק ואני אתן לך דוגמה אישית עלי

אפרת רייטן:  אני לא בן אדם דתי שהולך לבתי הכנסת אבל דבר אחד עשיתי והקפדתי כל השנים, להדליק נרות כל יום שישי

אפרת רייטן:  מאז שהתחלתם עם הכפייה הזאת, לא בא לי

אפרת רייטן:  אני מתרחקת מזה

לימור סון הר-מלך: את עושה את זה בשבילנו?     

אפרת רייטן: רק בשביל עצמי אני עושה את הדברים

אפרת רייטן:  לימור, תני לי לסיים

אפרת רייטן:  את יכולה אחר כך להגיב ולומר מה שאת רוצה

אפרת רייטן:  מבחינתי הכפייה הזאת שבה אני מרגישה שאתם עכשיו באים ב-D9 שלכם בכל מיני מקומות, וגם כאן, מבחינתי היא מרחיקה אותי מהתחושה שבא לי לחבק את הדת

אפרת רייטן:  אתם לוקחים את זה למקומות שמרחיקים אנשים כמוני

יוליה מלינובסקי: נכון

אפרת רייטן:  בסוף זה המיינסטרים במדינת ישראל

אפרת רייטן:  אני שייכת לחברה הליברלית שבסוף אתם יכולים לבוא ולכנות את החברה ולהשתמש במילה ליברליות בה המדינה הזאת נוסדה

אוריאל בוסו: אם היו שומעים אותך מייסדי מפלגת העבודה

אפרת רייטן: אפרופו מייסדי מדינת ישראל - - -     

אוריאל בוסו: הפריפריה, המרוקאים שבאו לארץ

יוליה מלינובסקי: לא שמרו כשרות? הם לא מספיק טובים?     

אפרת רייטן: אני רוצה להגיד שבסוף כאשר ייסדו כאן את המדינה, וכן, העמדה הליברלית הייתה אבן יסוד בחברה הזאת, היה חופש לדת וחופש מדת ולכבד אחד את השני

משה ארבל: העתירה הזאת בדיוק הפרה את זה

אפרת רייטן: לא

משה ארבל: היא לא מאפשרת את חופש הדת

יוליה מלינובסקי: לא

יוליה מלינובסקי:  הנוהל של הרבנות עשה את זה

משה ארבל: העתירה נאבקת על חופש מדת בלבד ואת חופש הדת היא רמסה

יוליה מלינובסקי: הנוהל יצא ב-2017

משה ארבל: אדם מסורתי לא יכול להתאשפז בבית חולים

יוליה מלינובסקי: הרבנות התחילה את כל הבלגן הזה

משה ארבל: אדם מסורתי לא יכול להתאשפז כי הכלים יתערבבו בכלי חמץ

משה ארבל:  זאת המשמעות

אפרת רייטן: אני אסכם

אפרת רייטן:  אמרתי את הדברים מליבי

אפרת רייטן:  אתם יכולים להדוף אותם, איך שתרצו, כן קראת את החוק, לא קראת את החוק, תעשו עם זה מה שתרצו

אפרת רייטן:  אני אומרת לכם שכרגע גם הנוסח, גם העמימות של החוק וגם הגישה הזאת, יש בה סכנות - ואני מדברת מלבי ואני בטוחה שמאחוריי יש עוד עשרה אנשים, לא יותר מזה – ולכן אני חושבת שכדאי לכם לקחת את הדברים לתשומת ליבכם

אוריאל בוסו: אני רוצה לומר משפט

אוריאל בוסו:  ואמרתי לך את זה במליאה

אוריאל בוסו:  אם את חושבת שאין אוזניים קשובות בצד השני, יש לך טעות

אוריאל בוסו:  הדברים שאמרת הם דברים נוראיים

אוריאל בוסו:  את אומרת שאת לא מדליקה נרות ביום שישי אבל זו הסיבה שהחוק שונה לחלוטין מהרעיון המקורי שדיברו עליו

אוריאל בוסו:  לכן אמרתי חוק דקלרטיבי אמיתי

אוריאל בוסו:  כשאתה רוצה להראות הידברות ולהראות אחדות בעם, אתה יכול לומר שאם זה החוק, אנחנו מדינה יהודית, אנחנו בעד ולא על החוק הזה לעשות סיבוב נוסף ציבורי שמשסע את העם ובסוף לא החוק משסע את העם ולא אנחנו אלא הפוך

אפרת רייטן: הנה, ההקשבה היא הדדית ולכן התגובה שלנו צריכה להיאמר כאן

אפרת רייטן:  אם אני מביאה איתי לכאן רגשות ותחושות שזה מה שהחוק הזה עושה, אתם יכולים לבוא ולהגיד שאנחנו יוצרים את הקרע אבל אתם הבאתם את החוק

אוריאל בוסו: לא היית אבל הסברתי בתחילת הדיון

אוריאל בוסו:  תודה רבה

אוריאל בוסו:  חברי הכנסת, האם אתם רוצים להמשיך עם חברי הכנסת?      

יוליה מלינובסקי: יש כאן הטעיית הציבור

אוריאל בוסו: יש כאן אורחים כמו נציג הרבנות הראשית, הרב של משרד הבריאות ואנשי מקצוע שהגיעו ואני רוצה לשמוע אותם

אוריאל בוסו:       חברת הכנסת מזרסקי, את רוצה לדבר עכשיו?     

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  	 כן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תודה אדוני היושב ראש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  כואב לי מאוד מה שקורה בדיון כאן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני חושבת שהצעת החוק הזאת, במקום לקרב לערכים יהודיים ולזהות יהודית, היא מרחיקה אותנו, את אלה שלא שייכים לחברה החרדית ולחברה הדתית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה מרחיק אותנו מהדת, מהמסורת, מהמורשת היהודית וזה אפילו יגרום להכנסת חמץ מכוונת למוסדות ציבור בחג הפסח

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  החוק, כפי שמענו מחבר הכנסת גפני, הוא אומר שאף אחד לא יחטט בתיקים, איך ישמרו על קיום החוק? האם יהיו סנקציות על מי שמפר את החוק? יש כאן הרחבת סמכויות של בית דין רבני ומה תהיה ההרחבה? מה יהיה בסמכות של בית הדין הרבני? האם יטילו עונש? זה לא מובן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מדובר בפגיעה חסרת פרופורציות במי שאינם שומרים כשרות בפסח

יעל סלנט: בית הדין הרבני הוא לא בנוסח כאן

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אבל בית הדין הרבני יקבע מה כן אפשר ומה אי אפשר

אוריאל בוסו: התכוונת לרבנות הראשית

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הרבנות הראשית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  סליחה

נעה בן שבת: זאת אחת מהצעות החוק המקוריות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה בדיוק תהיה הסמכות של הרבנות הראשית? כאן אני רואה פגיעה במי שאינו שומר כשרות בפסח, גם האוכלוסייה היהודית שלא שומרת וגם אלה שאינם יהודים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו מדברים גם על מטופלים, גם על עובדים במוסדות בריאות כאשר בבתי החולים ובמרפאות זה עוד יותר פוגע ונפגע ציבור רחב יותר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זאת הצעת חוק שעושה הפרדה בין בתי חולים כשרים לאלה שלא כשרים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אם כן, מה יהיה על האזרחים שגרים בקרבת בית חולים שכביכול אינו כשר ויצטרכו עזרה רפואית ואשפוז כאשר בקרבתו יש רק בית חולים שמתויג כמי שאינו כשר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה יוצר הרבה יותר בעיות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לפני שנתיים ניתן פסק דין אבל האם היו מקרים שהייתה מהומה ומישהו הכניס חמץ לבית חולים? האם ידוע על המקרים האלה?     נמצאים כאן נציגים של בתי חולים? מנהלי בתי חולים?     

אוריאל בוסו: ודאי

טטיאנה (טניה) מזרסקי: רציתי לשמוע גם את דעת מנהלי בתי החולים

אוריאל בוסו: הגיע איגוד בתי החולים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש שאלות רבות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני אסיים במה שהתחלתי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני חושבת שהצעת החוק הזאת גורמת לפילוג בתוך העם במקום לאחד אותו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני שואלת מה יהיו הסנקציות על מי שכן מכניס חמץ לבית החולים בפסח ולא בגלל שהוא רוצה לפגוע אלא משום שהוא לא שומר ועושה זאת מסיבות שונות אישיות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לא לפגוע בזכויות האדם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  חופש מדת, זה חופש למה שהוא אוכל ומה שאוכלים בבית שלו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  התורה מדברת על חמץ שנמצא ברשותו ובביתו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אף אחד לא כופה ולא מכריח אחרים, מי שנמצא בסביבה או בחברה

יעל סלנט: חשוב להגיד שאין כאן הוראות פליליות

יוליה מלינובסקי: לשם מה כל הדבר הזה?     

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אם זה כך, אין צורך בהצעת החוק

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זאת הצעת חוק מיותרת

יוליה מלינובסקי: זה פשוט מיותר

יוליה מלינובסקי:  חבל

אוריאל בוסו: חברת הכנסת מזרסקי, אם היינו מדברים על קנסות או על עבירה פלילית, האדמה הייתה רועדת

אוריאל בוסו:  כשאתה לא נותן הצעות כאלה אופרטיביות אלא מסביר את זה שמדובר בחוק הסברתי שמחזיר את הסמכות למנהל בית החולים, את אומרת מה המשמעות של החוק

אוריאל בוסו:  החוק הוא בתשובה לבג"צ

יוליה מלינובסקי: לא נכון

טטיאנה (טניה) מזרסקי: היו מקרים במהלך השנתיים

אוריאל בוסו: אם הרבנות הראשית הוציאה נוהל, הייתה לכך סיבה ותכף הם יסבירו

טטיאנה (טניה) מזרסקי: למה הרבנות הראשית צריכה להוציא נוהל?      

משה ארבל: היא הגורם שנותנת כשרות

אוריאל בוסו: היא הסמכות במדינת ישראל לכשרות

קריאה: יש כאן נציג של הרבנות הראשית?     

אוריאל בוסו: המנכ"ל לא הגיע

אוריאל בוסו:  נמצא כאן נציג הרבנות הראשית, מנהל מוסדות רפואיים

יוליה מלינובסקי: הוא יכול בפסח לאסור על הכנסת חמץ גם למקומות אחרים

קריאה: בואו תחטטו גם בתיקים שלנו בזמן הפסח

אוריאל בוסו: חברת הכנסת הרכבי, בבקשה

מטי צרפתי הרכבי: אני אהיה קצרה, אדוני היושב ראש ואני גם אשמח לשמוע את מנהל מוסדות רפואיים ברבנות הראשית

מטי צרפתי הרכבי:  אדוני, מהיכרותי את בתי החולים ובסיסי צה"ל, הם שומרים על כשרות ולא מגישים חמץ

מטי צרפתי הרכבי:  המטבחים כשרים

משה ארבל: בינתיים

משה ארבל:  תלויה ועומדת עתירה לבג"צ

משה ארבל:  בואו נמתין ונראה מה יהיה בבג"צ

רון כץ: על מה העתירה?     

משה ארבל: על חמץ בבסיסי צה"ל

יוליה מלינובסקי: יש לנו בצה"ל 5,500 לא יהודים שעדיין נושאים נשק

יוליה מלינובסקי:  שבחורי הישיבות ייכנסו לצה"ל וימלאו את החסר, נדבר על חמץ

אוריאל בוסו: יוליה, בסוף, בסיכום, יש לך 20 דקות דיבור כאן

לימור סון הר-מלך: יוליה, זה טיבו של סטטוס קוו, שמוצאים את הדרך להיות ביחד

יוליה מלינובסקי: אני רוצה שיהודים יתגייסו לצה"ל, בכמויות

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  יש ועדות אחרות לענות על הנושאים הללו

מטי צרפתי הרכבי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר שבתי חולים ובסיסי צה"ל שומרים כשרות ולא מגישים חמץ בפסח

מטי צרפתי הרכבי:  זאת הנורמה השגורה

מטי צרפתי הרכבי:  אני יודעת את זה מניסיון

מטי צרפתי הרכבי:  אני סעדתי הורים זיכרונם לברכה שהיו מאושפזים גם בחג הפסח ואני מאוד השתדלתי כמובן

מטי צרפתי הרכבי:  אני לא אדם דתי אבל אם הייתי מביאה משהו להמתיק את זמנם, כמובן זה לא היה חמץ גלוי

מטי צרפתי הרכבי:  אני חייבת לומר שאני שלא תמיד אני יודעת להבחין אם יש לי חפיסת שוקולד שקניתי לפני החג, אם כתוב עליה כשר לפסח או לא

אוריאל בוסו: זה לא זה

מטי צרפתי הרכבי: אני לא יודעת

מטי צרפתי הרכבי:  אני רוצה לומר שבבתי חולים בחוץ לארץ מתאשפזים אנשים חרדים ששומרים על כשרות ולא אוכלים חמץ בחג

מטי צרפתי הרכבי:  היה כאן איזשהו סטטוס קוו

מטי צרפתי הרכבי:  אני חושבת שכל הרעש שקרה כתוצאה מאותה עתירה נבע מאיזה שהן תקנות שאנשים חשבו שהן לא במקומן

מטי צרפתי הרכבי:  מתוך זה התגלגל כל הוויכוח הזה

מטי צרפתי הרכבי:  מהיכרותי הדלה, אני לא חושבת שקיימת היום בעיה בהתנהגות הישראלים בכלל באיזושהי התרסה כלפי חמץ בבתי חולים ואני לא בטוחה שהחוק הזה יועיל עם הכבוד ההדדי של אכילת חמץ או הכנסת חמץ ושוב, אלה ניואנסים כי מה זה חמץ

מטי צרפתי הרכבי:  אני לא ממש יודעת

מטי צרפתי הרכבי:  אני יודעת מה זה קמח אבל אני לא יודעת מה לגבי אורז, לגבי קטניות או איזשהו פריט אחר

מטי צרפתי הרכבי:  אני יודעת שכאשר אני מגיעה לסופרמרקט בחג הפסח, יש כיסוי על הסבון ועל האקונומיקה ואי אפשר לקנות אקונומיקה שלא כתוב עליה שהיא כשרה לפסח

משה ארבל: אפשר

מטי צרפתי הרכבי: אתה יודע למה אני מתכוונת

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא חיים את זה

יוליה מלינובסקי:  אנחנו לא מבינים בזה וגם לא צריכים להבין בזה

ינון אזולאי: למה את לא צריכה להבין?     

מטי צרפתי הרכבי: אני חושבת שלא יקרה כלום אם החוק הזה לא יעבור כי כיום יש הסדרה

מטי צרפתי הרכבי:  לא מגישים חמץ, שומרים על כבודם של האנשים והחוק הזה רק יכול להוסיף למתח ולקיטוב שאנחנו חווים

מטי צרפתי הרכבי:       אדוני היושב ראש, אני אשמח לשמוע את נציג הרבנות הראשית

אוריאל בוסו: בפתח הדברים אמרנו

אוריאל בוסו:  לא היית

אוריאל בוסו:  תשמעי אותו בהמשך

מטי צרפתי הרכבי: קראתי קצת על העתירה

מטי צרפתי הרכבי:  הטריגר לעתירה היו הנחיות ולאחר מכן הייתה פסיקה

מטי צרפתי הרכבי:  אם לא מחוקקים את החוק הזה, הסטטוס קוו נשמר

מטי צרפתי הרכבי:  חלילה למשל למנוע בחוק נסיעה ביום כיפור כי אחרת יהיו מי שיתריסו

מטי צרפתי הרכבי:  כיום יש איזושהי הבנה וכבוד למסורת ישראל

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כל שנה יש יותר ויותר כאלה שנוסעים ביום כיפור

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  למשל בגליל אפשר לראות הרבה מאוד מכוניות נוסעות

מטי צרפתי הרכבי:  הם לא יהודים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: את לא יודעת

אוריאל בוסו: חברת הכנסת הרכבי, לא חשבנו מעולם לחוקק חוק גיור כי ידענו שיש רגולטור ליהדות ולגיור במדינת ישראל שהיא הרבנות עד שהגיעו עתירות

אוריאל בוסו:  לא חשבנו מעולם שצריך לחוקק שום דבר לגבי הכותל, והכותל קיים 3,000 שנים, עד שהגיעו עתירות של אותם גופים שכרגע גם יושבים סביב השולחן וגורמים לנו להחזיר את התקנות לכותל

אוריאל בוסו:  לא חשבנו שצריך לחוקק בנושא חמץ בפסח עד שהגיע הבג"צ

אוריאל בוסו:  30 שנים לא חוקקנו שום חוק דתי

מטי צרפתי הרכבי: בג"צ לא דרש חקיקה

אוריאל בוסו: אנחנו רק מתגוננים

משה ארבל: בג"צ דרש

אוריאל בוסו: בג"צ אמר שהסמכות שהייתה עד היום למנהל בית החולים, לא חלה

מטי צרפתי הרכבי: בג"צ אמר שאין סמכות להורות לחפש בכליו של בן אדם

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  חבר הכנסת משה רוט

אוריאל בוסו:  אחריו חבר הכנסת משה ארבל

יוליה מלינובסקי: הוא כבר דיבר כאן בפרהסיה

אוריאל בוסו: חברת הכנסת מלינובסקי, את דיברת 20 דקות, גם עם דברי קישור

משה שמעון רוט: תודה

משה שמעון רוט:  אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת הרב גפני שאמר שהחוק הזה נכפה עלינו

משה שמעון רוט:  אני רוצה לחדד נקודה מסוימת שמבחינתי לחוק הזה חסרה

משה שמעון רוט:  מבחינתי החוק הזה לא מספיק מכסה ופותר את הבעיה, ואני אסביר

משה שמעון רוט:      ב-50 השנים האחרונות בכלל לא הכניסו אוכל לבתי החולים

קריאה: זה לא נכון

משה שמעון רוט: רק שנייה

משה שמעון רוט:  בבית חולים מאיר בכפר סבא המבטחים לא נתנו להכניס אוכל בפסח - הייתי שם כמה פעמים בחול המועד פסח - וזה לא בית חולים חרדי דתי

משה שמעון רוט:  קל וחומר לגבי בתי חולים אחרים כמו נתניה ועוד, כאלה שמשרתים את הציבור הכללי, אליהם כלל לא הכניסו אוכל מבושל אלא רק פירות וירקות ובקבוקים סגורים

משה שמעון רוט:       אם אנחנו מדברים על מוסד ציבורי שמתנהל כמערכת, אומרים שאפשר להכניס את זה ואת זה, בעל כורחנו זה גורם להטריף את הכלים

משה שמעון רוט:  הסיבה שהשתמשו ומשתמשים במאבטחים זה לא בגלל שאנשים ניסו להכניס את זה בכוח אלא בגלל שאנשים יכבדו את הדבר הזה

משה שמעון רוט:  זה בלתי אפשרי להכניס אוכל בכלל ולא לגרום לבעיה

משה שמעון רוט:  הבעיה העיקרית היא שמטריפים את הכלים ואת הציוד

משה שמעון רוט:  אני לא רוצה להיכנס עכשיו לדיון הלכתי

משה שמעון רוט:  לפסח יש בעיה של חמץ לעומת איסורים אחרים שלא קשורים למשהו

משה שמעון רוט:       זה גרם להרבה מאושפזים דתיים, מסורתיים וחרדים – והם רוב הציבור היהודי בישראל - להיזהר ואפילו להימנע מאשפוז

משה שמעון רוט:  זה גרם למצבים מאוד מאוד קשים

משה שמעון רוט:       לכן בלית ברירה, לא בגלל שזאת העדיפות הראשונה, צריכים דווקא להכניס לחוק הזה את הדבר הזה שאם רוצים, שאם חושבים שצריך במדינת ישראל חוק לא להטריף כלים בפסח כדי שמאושפזים דתיים יוכלו להיכנס לבתי החולים, אם רוצים לשמור על החוק הזה, אין ברירה

משה שמעון רוט:  יש הרבה דברים שאנחנו קובעים גבול לטובת הציבור

משה שמעון רוט:  לטובת הציבור צריך להימנע בכלל מהכנסת אוכל

משה שמעון רוט:  כך היה המצב כל השנים וכך צריך להיות

משה שמעון רוט:  אם לבושתנו צריך לעגן את זה בחוק, אז אין ברירה אלא לעגן את זה בחוק

משה שמעון רוט:       לכן אני חושב שצריך לתקן את החוק כדי שיכסה גם את הבעיה הזאת וזאת בעיה שקיימת בפועל במציאות

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  חבר הכנסת משה ארבל

אוריאל בוסו:  לאחר מכן נעבור לשמוע את האורחים שהגיעו לכאן להשמיע את דברם

משה ארבל: מכובדי היושב ראש, חבריי חברי הכנסת

משה ארבל:  עוד באפריל 2020, לפני כמה שנים, לאחר פסיקת בג"צ 1550/18, שהוגש על ידי שני עותרים: על ידי עדאללה, מתוך אג'נדה מאוד מאוד ברורה, לא מאבק על זכויות אדם ולא מאבק על זכויות הציבור הערבי במדינת ישראל אלא מאבק על זהותה היהודית של מדינת ישראל, האם אנחנו מדינת כל אזרחיה או מדינה יהודית

משה ארבל:  זו הסיבה שעדאללה עתר

משה ארבל:  הסיבה שהפורום החילוני עתר היא בגלל המאבק שלהם לחופש מדת לא לחופש הדת

משה ארבל:  פסק דין משתרע על 55 עמודים

קריאה: 61 עמודים

משה ארבל: תודה על התיקון

משה ארבל:  אני מתעקש לומר שאלה 55 עמודים

משה ארבל:  אתה מוזמן להיכנס לאתר בית המשפט העליון

משה ארבל:  מספר העמודים תלוי באיזה פונט הדפסת

משה ארבל:      פסק הדין הזה מתאר השתלשלות עניינים באמת ארוכה בין העותרים לבין גופי המדינה כשבין היתר למשל הוצעה שם פשרה שבאה ואמרה שיהיה במחלקה מטבחון חמץ

משה ארבל:  מטבחון בקומה והוא יאפשר לאנשים שהם לא שומרי כשרות לגשת כדי לא לערב את הכלים בכלי הפסח

משה ארבל:  אני אביר למי שלא מתמצא בענייני הלכה שאיסור חמץ בפסח הוא איסור חמור מיתר האיסורים האחרים מכיוון שזה דבר שיש לי מתירין וחמץ בפסח אפיל באלף לא בטל

משה ארבל:  עם שאר האיסורים בטלים ברוב, בטל בשישים, ערבוב של בשר בחלב למשל, חמץ בפסח לא בטל אפילו באלף וזה אומר שכאשר נכנס אדם ומשתמש בכלי בית החולים שהם הוכשרו לספח, איסור בל ייראה ובל יימצא הוא לא ממין העניין בטענה ההלכתית מכיוון שהתורה אמרה ששלך אין אתה רואה ושל אחרים מותר

משה ארבל:  לכן האיסור בל ייראה ובל יימצא, מבחינה הלכתית הוא לא אסור

משה ארבל:  מותר לראות חמץ של מישהו אחר, כל עוד הוא לא שלך, אבל ישנה בעיה אמיתית אובייקטיבית בערבוב הכלים של בית החולים כאשר הם בולעים חמץ מבחינה הלכתית

משה ארבל:      הייתה הצעת פשרה שיהיה מטבחון חמץ

משה ארבל:  בא השופט פוגלמן וגם העותרים ואמרו, לא

משה ארבל:  ערבוב בשר וחלב, הרמה היא נמוכה יותר כיוון שהוא בטל ברוב

מטי צרפתי הרכבי: אם הבאתי עוגת גבינה לאבא שלי והוא השתמש בצלחת בשרית של בית החולים?     

משה ארבל: יש כללים הלכתיים שאני לא אאריך בהם, מה שנקרא נותן טעם לפגם

אוריאל בוסו: חברת הכנסת הרכבי, בגדול כן, בגדול זה בדיוק על פסח

מטי צרפתי הרכבי: אני שואלת לגבי שאר ימות השנה

אוריאל בוסו: הדבר היחיד שכתוב עליו בהלכה בל ייראה או בל יימצא, שיש איסור והחמרה, זה בחמץ

אוריאל בוסו:  ביםו רגיל אף אחד לא בודק מה אתה אוכל

יוליה מלינובסקי: אין צורך במטבחון

יוליה מלינובסקי:  אנשים יעשו לך דווקא

אוריאל בוסו: חברת הכנסתך מלינובסקי, את רוצה שדווקא אני אזכיר לך שאת אכלת בוועדה שלך לשירותי דת יהודיים בגט? זה מראה מה הרגשות שלך כלפי אחרים שהם לא בדיוק בראש מעייניך

יוליה מלינובסקי: זה לא בפסח

יוליה מלינובסקי:  אני עדיין בן אדם

יוליה מלינובסקי:  אני אגלה לך סוד, אני אוכלת, אני הולכת לשירותים בדיוק כמוך ועושה כל מיני דברים אחרים כמו כל בן אדם

יוליה מלינובסקי:  אכלתי סנדוויץ'

יוליה מלינובסקי:  בתורה כתוב שאסור לי לאכול סנדוויץ'? לא ראיתי, וזה לא היה בפסח

אוריאל בוסו: אכלת בשביל להתריס

אוריאל בוסו:  זו בדיוק הנקודה

יוליה מלינובסקי: זה לא היה בפסח

יוליה מלינובסקי:  לא

יוליה מלינובסקי:  איזה שטות אתה אומר

יוליה מלינובסקי:  שטויות

יוליה מלינובסקי:  אחרי 12 שעות דיונים ולילה בלי שינה, אכלתי סנדוויץ' בדיון

משה ארבל: בעקבות פסיקת בית המשפט הגשתי כבר באפריל 2020 את הצעת החוק המדוברת

משה ארבל:  זכיתי למבול של הפגזות טלפוניות מחברי הפורום החילוני שהקריסו לי את ה-ווטסאפ

משה ארבל:  הרמתי טלפון לאחד האנשים ואמרתי לו שבמקום להטריל, בואו נדבר

משה ארבל:  עשינו שיחת זום ובאמת הסברתי לאנשים מהצד השני של המתרס מה עומד מאחורי הצעת החוק הזאת

משה ארבל:  אני מזכיר לכם שזה כשהיינו בקואליציה, לפני הממשלה הנוכחית

משה ארבל:  הצעת החוק הזו אותה אנחנו מתכוונים לקדם, היא מבקשת לתקן מצב אבסורדי שהיום במצב החוקי הקיים היום לפני שהחוק יעבור בקריאה שלישית, אסור למנהל בית החולים לתלות שלט בכניסה שאומר שאסור להכניס חמץ

משה ארבל:  הדבר הזה, שלט בכניסה שמנהל בית החולים כותב שאסור להכניס חמץ לבית החולים בפסח, הוא אסור

משה ארבל:      מגיע שר הבריאות הקודם ומוציא הנחיה למנהלי בתי החולים, מתוקף סמכותו, והוא גם היה אמור לעשות את זה, לבצע את פסיקת בג"צ, ומודיע להם שאסור להם לאסור הכנסת חמץ גם בשלט

משה ארבל:  אסור לתלות שלט

משה ארבל:  לא מדבר על בדיקה בתיקים, לא מדבר על שום דבר, אלא רק על תליית שלט

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה פוגע בזכויות האדם

משה ארבל: כן, נכון

משה ארבל:  בסדר

יוליה מלינובסקי: מה עשית באותו יום בלשכה של עידית סילמן? מעניין מאוד

יוליה מלינובסקי:  אני קלטתי כאן עניין

יוליה מלינובסקי:  עזרת לה, נכון?     

משה ארבל: אני משתף

משה ארבל:  אני לא מסתיר כלום

משה ארבל:  אני שם הכול לפרוטוקול, לדברי הימים של הכנסת

אוריאל בוסו: אני נותן לו להאריך כי אלה דברים חשובים שנותנים מענה גם לעניין המשפטי

יוליה מלינובסקי:  תפקידים לבעלה

משה ארבל: יוליה, תכבדי את עצמך

משה ארבל:  בבקשה

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים מי זאת עידית סילמן

אוריאל בוסו: חברת הכנסת מלינובסקי, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה

משה ארבל: הגעתי עם נוסח הצעת החוק ללשכת יושבת ראש הקואליציה שהייתה גם יושבת ראש ועדת הבריאות

משה ארבל:  אמרתי לה, עידית, אני אמנם חבר אופוזיציה, את חברת קואליציה, אבל תקשיבי

משה ארבל:  לעת כזאת הגעת למלכות, יש לך עכשיו אפשרות לבוא ולהסדיר את הסוגייה הזאת באופן לא אלים, באופן הכי סובלני שיש, באופן הכי ליברלי שיש, שהוא באמת מאפשר חופש דת וחופש מדת במידה שווה, שהוא לא אומר שרב בית החולים יקבע את הנהלים אלא אומר שמנהל בית החולים, ואני רוצה שבית החולים האנגלי בנצרת לא יקבע את אותם כללים שקובע בית החולים לניאדו בנתניה או מעייני הישועה בבני ברק או איכילוב בתל אביב, כי מנהל בית החולים הוא משרת פציינטים והוא צריך לדעת מה טוב ללקוחות שלו

משה ארבל:  אם מנהל בית החולים אומר שאצלי בבית החולים האוכלוסייה היא ליברלית והיא מעורבת ואני רוצה לקבוע כללים שיהיה למשל כלים חד פעמיים - הנה, עכשיו הורידו את המס – אז הוא יקבע כלים חד פעמיים כדי לאפשר לכולם לחיות יחד ובבית החולים האנגלי בנצרת שהלקוחות הם לא יהודים ברובם, הוא יקבע שאפשר להכניס חמץ

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה יהיה עם תושב נצרת עילית שיצטרך להתאשפז בפסח בבית החולים?     

משה ארבל: נכון, לכן אמרנו שאנחנו לא מחילים כאן את תקנון הרבנות הראשית לישראל

משה ארבל:  אנחנו מחילים כאן הסדר שיאפשר לנו לחיות יחד כחברה, שיאפשר לנו לחיות דתיים וחילוניים ביחד באותו מקום

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם במהלך השנתיים ראית שזה מצדיק?     

משה ארבל: כן

משה ארבל:  כאשר מנהל בית חולים מקבל הנחיה משר הבריאות בהתאם לפסיקת בג"צ שאסור לו לתלות שלט, דף A-4 בכניסה

משה ארבל:  נמצא כאן נציג משרד המשפטים, תשאלו אותו

משה ארבל:  לפי החוק היום מותר לפי פסיקת בג"צ לתלות שלט שאומר שאסור להכניס חמץ לבית החולים? אסור לו

טטיאנה (טניה) מזרסקי: למה אסור?     

משה ארבל: כי בג"צ אמר שאסור

יוליה מלינובסקי: זה לא בדיוק כך

משה ארבל: פסיקת בג"צ אמרה שלמנהל בית החולים – ונמצאת כאן היועצת המשפטית של הוועדה שמסכימה אתי ומהנהנת בראשה – אין סמכות לומר אסור להכניס חמץ

משה ארבל:  זה הכול

משה ארבל:  לא מדבר על חיטוט בתיקים ולא מדבר על כלום

משה ארבל:       עכשיו מגיע המחוקק ואומר שאנחנו מעוניינים בהסדרה כזו שתיתן למנהל בית החולים, לכל מנהל בית חולים בתחומו, להתאים את הצורך של בית החולים

משה ארבל:  אתם מבינים את האבסורד? בית החולים מעייני הישועה בבני ברק הוא בית החולים שמשרת אוכלוסייה חרדית אבל הוא בית חולים ציבורי וחלים עליו כללי המשפט המינהלי

מטי צרפתי הרכבי: אני ילדתי את הבן שלי במעייני הישועה

משה ארבל: היה בסדר?     

מטי צרפתי הרכבי: היה בסדר גמור

מטי צרפתי הרכבי:  לא העליתי על דעתי לפגוע בכבוד המקום

מטי צרפתי הרכבי:  ילדתי בשבת

משה ארבל: אבל לצערי הרב ישנה קבוצה – עדאללה והפורום החילוני – שנאבקים

משה ארבל:  אגב, זו זכותם

משה ארבל:  אנחנו מדינה דמוקרטית

יוליה מלינובסקי: בינתיים

משה ארבל: עדיין ויש להם זכות עתירה לבג"צ והם יכולים להגיע לבית המשפט

יוליה מלינובסקי: עדיין

משה ארבל: עדיין

משה ארבל:  הם יכולים לעתור על כל דבר

משה ארבל:  אגב, ציינת את בסיסי צה"ל

משה ארבל:  תבינו מה המשמעות של לכידות חברתית

משה ארבל:  בבסיסי צה"ל אנחנו עם אתוס צבא העם באים ואומרים שהזכות שלי כפרט גוברת – כך העותרים טוענים – ותאפשרו לי להכניס חמץ לבסיסי צה"ל

משה ארבל:  מה המשמעות של זה? יש ציבור אדיר חובש כיפה שקופה שהוא לא הולך בשבת לבית הכנסת, הוא הולך בשישי בערב לבית הכנסת ובשבת נוסע לים, אבל הוא שומר את הדברים הללו

משה ארבל:  זה הדבר הבסיסי ביותר

יוליה מלינובסקי: יופי

יוליה מלינובסקי:  אנחנו מסכימים אבל אתה לא צריך בחוק

אוריאל בוסו: אומר בית המשפט שבלי חוק אתה לא יכול לעשות את זה

משה ארבל: לכן הצעת החוק הזו באה

משה ארבל:  כדי למנוע כפייה חילונית

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז תקבעו כפייה דתית

משה ארבל: לא

יוליה מלינובסקי: כן

יוליה מלינובסקי:  אתה קובע את החוק הזה ואני רוצה תחבורה ציבורית בשבת

יוליה מלינובסקי:  אתה רוצה את הכשרות בפסח ואני רוצה תחבורה ציבורית בשבת

משה ארבל: יוליה, תנצחי בבחירות

משה ארבל:  הפסדת, מה לעשות

יוליה מלינובסקי: פתאום אתה רוב

יוליה מלינובסקי:  הבנתי

משה ארבל: דמוקרטיה

משה שמעון רוט: אני רוצה להוסיף מילת ביניים

משה שמעון רוט:  בנתניה, אני בדקתי, בחג הפסח הקודם היה אדם אחד שהגיע עם אוכל כדי להכניס לבית החולים והוא היה מהפרובוקטורים

משה שמעון רוט:  הוא הגיע במיוחד עם מצלמה כדי לנסות להכניס אוכל

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ומה עשו לו?     

משה שמעון רוט: בית חולים חרדי

משה שמעון רוט:  לניאדו בנתניה

משה שמעון רוט:  אדם אחד שהגיע עם אוכל

משה שמעון רוט:  זאת אומרת שכל הציבור, כל העיר, בית החולים משרת 500 אלף אנשים, אף אחד לא חשב שיש בעיה בזה שלא מכניסים אוכל בפסח

משה שמעון רוט:  אנשים קיבלו את זה גם בכפר סבא ובכל המקומות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה עשו לפרובוקטור?     

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  אורי קידר, מנכ"ל ישראל חופשית

אוריאל בוסו:  אחריו נציג משרד הבריאות

מטי צרפתי הרכבי: מר בוסו, אנחנו צריכים ללכת לוועדה אחרת, אולי קודם נשמע את נציג הרבנות

אורי סביר: אין בעיה שתשמעו קודם את נציג הרבנות

אורי סביר:  הכול בסדר

אורי סביר:  מה שתחליטו

אוריאל בוסו: אנחנו מצומצמים בזמן

אפרת רייטן: בשעה 16:00 בכל מקרה מסתיים הדיון

אורי סביר: אני אהיה קצר

אוריאל בוסו: נמצא כאן גם רב משרד הבריאות

אוריאל בוסו:  ביקשתי מהיושב ראש להאריך את הדיון

אורי סביר: ברשותך יושב ראש הוועדה, אני חושב שחבר הכנסת ארבל התייחס כאן לצה"ל כצבא העם

אורי סביר:  אני חושב שכנציג מפלגה שמתעקשת לא להשוות גיוס, זה טיעון מאוד מאוד בעייתי

אורי סביר:  לא התכוונתי להיכנס לזה

אורי סביר:  לא נרחיב על זה

אורי סביר:  לא ניגע בזה

אורי סביר:      כמי שכנראה היה אחד היחידים שהכיר והיה שותף לדיונים בבג"צ בעניין הזה, היו כמה סוגיות שבגלל איזושהי סיבה לא עולות כאן על השולחן

אורי סביר:  האחת, ניגוד מוחלט למה שגם אמר כאן חבר הכנסת גפני ואחרים, לא מדובר בנוהל של שנים

אורי סביר:  כאנשים שמדברים הרבה פעמים בשם המסורת ותמיד היה כך, זה פשוט לא נכון

אורי סביר:  בתי החולים לא הונחו לבדוק

אורי סביר:  הנוהל היחיד שנמצא כולל עשרות פעמים שהם נשאלו על כך במהלך שלוש השנים של דיונים בבג"צ, הוא מ-2017

אורי סביר:  2017, למיטב זיכרוני, זה לא כזה הרבה זמן אחורה

אורי סביר:  אנחנו לא מדברים כאן על מסורת ארוכת שנים

אורי סביר:  אנחנו מדברים כאן על התעקשות, ניסיון להתחיל לכפות דבר שמעולם לא נכפה

אורי סביר:  זה דבר אחד שחשוב להגיד

אורי סביר:      אני מאוד מאוד אשמח אם תיתן לי לדבר

משה שמעון רוט: תציג את עצמך

משה שמעון רוט:  מי אתה?     

אורי סביר: שמי אורי קידר ואני מנכ"ל ישראל חופשית

משה שמעון רוט: מה זה ישראל חופשית?     

אורי סביר: זו עמותה שמתעסקת בסוגיות של דת ומדינה

משה שמעון רוט: אתה מייצג עמותה

אורי סביר: אני מייצג עמותה

משה שמעון רוט: המילים שלך הן מתוך העמותה, לא מהמציאות ולא מהחוק ולא משום דבר

אורי סביר: תשמע, אתה נראה לי פה שעה וחצי בתור חבר כנסת ואני מציע לא לעוף על עצמך

משה ארבל: אני מציע לכבד את חבר הכנסת

לימור סון הר-מלך: אתה לא תדבר כך

ינון אזולאי: אתה לא תדבר כך לחבר כנסת

משה ארבל: זה מלמד הרבה מאוד על האלימות שאתה נוהג בה

משה ארבל:  חוצפן

לימור סון הר-מלך: אתה לא תדבר כך לחבר כנסת

לימור סון הר-מלך:  יושב כראש הוועדה, אתה שמעת את סגנון הדיבור הזה?     

ינון אזולאי: מה זה הדיבור הזה?     

אפרת רייטן: למה לתקוף אזרח שבא ורוצה להגיד מה שהוא רוצה?     

משה ארבל: אזרח לא יגיד לחבר כנסת שלא יעוף על עצמו

משה ארבל:  מה זה הדבר הזה?     

לימור סון הר-מלך: הוא לא יגיד לו שהוא דקה וחצי כאן

אופיר סופר: מר קידר, תתנצל בפני חבר הכנסת

אורי סביר: עם כל הכבוד, אני מייצג ציבור

אוריאל בוסו: לכן נתתי לך לדבר

אורי סביר: אני מתנצל

אורי סביר:  לא התכוונתי לפגוע בכבודו של חבר הכנסת רוט 

אורי סביר:  בוא נמשיך

אורי סביר:  תודה רבה

אורי סביר:      ברמה המאוד פשוטה אין כאן שום דבר שקרה במשך עשרות שנים

אורי סביר:  פשוט לא נכון

אורי סביר:  זה שקר מוחלט

אורי סביר:  זה פשוט לא היה

אורי סביר:  החליטו להתחיל לכפות נהלים שלא קרו מעולם

אורי סביר:      בואו נתייחס רגע לגופו של עניין

אורי סביר:  בסיפור הזה כל האנשים שנמצאים כאן אמרו את זה מכל צידי המתרס

אורי סביר:  אומרים וצודקים

אורי סביר:  אף אחד לא מנסה להגיע לבית החולים

אורי סביר:  אף אחד לא רוצה להיות שם, אף אחד לא בוחר בזה ובסופו של דבר אתם עכשיו גם באים ואומרים שאנחנו גם לא נבדוק

אורי סביר:  אז קודם כל, אני מבקש מכם כאנשים שבסופו של דבר יחוקקו ולא אנחנו נחוקק, לשמוע מה תעשה הרבנות הראשית, מה יהיו הנהלים כלפי בתי חולים שלא יאכפו

אורי סביר:  מה יקרה? האם בתי החולים האלה יכולים לדעת במידת ודאות מוחלטת שלא תילקח תעודת הכשרות שלהם? אני חושב שאם אתם רוצים לחוקק חוק שיענה על צורך אמיתי, צריך לענות על השאלה הזאת בפירוש

אורי סביר:       דבר שני שאני מבקש מכם, בדיוק בגלל שאנחנו נמצאים בקשר ותכף ידברו כאן גם רופאים וכן הלאה, לקחת אחריות על מה שנעשה בשם הוועדה ובשם הכנסת

אורי סביר:  לא לייצר מצב שבו אתם מעבירים את זה ואומרים מנהלי בתי החולים

אורי סביר:  מנהלי בתי החולים אמורים לדעת למיטב הבנתי לנהל בתי חולים

אורי סביר:  הם לא מומחי כשרות, הם לא מומחים בעולם הזה

אורי סביר:  הם צריכים לדעת לתת את הרפואה הכי טובה שמגיעה לכם

אורי סביר:      נקודה אחרונה כי אמרנו שנקצר

אורי סביר:  הסכנה שאתם מציעים כאן בבתי חולים שיהיו נפרדים

אורי סביר:  אני חושב שזה דבר מזעזע להציע שיהיו בתי חולים שיהיו סגורים בפני ציבור דתי

אורי סביר:  זאת קטסטרופה

אורי סביר:  זו עמדה מזעזעת

אורי סביר:  לא יכול להיות

אורי סביר:  בסופו של דבר אתם אומרים בתי חולים שמשרתים ציבור יותר ליברלי

אורי סביר:  אם נדבר על מי הם בתי החולים הגדולים בישראל, אנחנו מדברים על סורוקה, מדברים על רמב"ם, מדברים על איכילוב, על תל השומר, על בילינסון שכנראה יבחרו לא לאכוף את זה

אורי סביר:  אם אתם תייצרו מצב שבתי החולים הכי טובים בארץ הם בתי חולים שנפרדים לאנשים דתיים ולאנשים חילוניים, לדעתי זאת קטסטרופה יותר גדולה מכל דבר שהחוק הזה יכול לעשות

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  הרב פנחס פרנקל, משרד הבריאות

הרב פנחס פרנקל: שלום וברכה

הרב פנחס פרנקל:  שלום לכולם

הרב פנחס פרנקל:  ממונה ארצי על ענייני הדת במשרד הבריאות

הרב פנחס פרנקל:  אני רוצה לומר שבמשך כ-10 שנים שאני בתפקידי, ההנחיה של משרד הבריאות לבתי החולים לפני פסח הייתה לנהוג בהתאם למה שנהגו בשנים הקודמות

הרב פנחס פרנקל:  בתי החולים בעצמם כבר דאגו להסדיר את ההנחיות להכנסת החמץ בפסח לבתי החולים בהתאם לאוכלוסייה שהם משרתים, כפי שהם הכירו את האוכלוסייה וגם בהתאם לצורכי האוכלוסייה

הרב פנחס פרנקל:  הם גם ידעו להתאים את ההנחיות לאוכלוסייה כך שההנחיות תהיינה ישימות, כמו ששמענו כאן מאחד מחברי הכנסת בקשר לבית החולים לניאדו בנתניה וכן בתי חולים אחרים

הרב פנחס פרנקל:  לא נכנסנו לעניין הזה

הרב פנחס פרנקל:      הנהלים של הרבנות הראשית עליהם יצאו העתירות לבג"צ הם לא חדשים

הרב פנחס פרנקל:  אני לא חושב שהם משנת 2017

הרב פנחס פרנקל:  אני מכיר אותם עוד מהעשור הקודם

הרב פנחס פרנקל:  היחידה שלי במשרד הבריאות לא מוציאה הנחיות אחרות מההנחיות של הרבנות הראשית

הרב פנחס פרנקל:  קובץ הנהלים של כשרות של הרבנות הראשית לבתי החולים הוא הסטנדרט המקצועי לפיו אנחנו נותנים את ההנחיות לבתי החולים

הרב פנחס פרנקל:  לא נכנסנו לעניין הזה

הרב פנחס פרנקל:       בקשר להצעות שעלו כאן, אני אומר שדעתי המקצועית היא שככל שזה יהיה מוסכם על מועצת הרבנות הראשית, אני נעשה

אוריאל בוסו: תודה

אוריאל בוסו:  אני רוצה לשמוע את הרבנות הראשית

אוריאל בוסו:  שימו לב מה אמר הרב של שירותי הבריאות

אוריאל בוסו:  הרבנות הראשית וגם משרד הבריאות לא כופים ונותנים הוראות

אוריאל בוסו:  הנחיות לבקשה

אוריאל בוסו:  מנהל בית חולים רוצה לכבד את רגשות המטופלים, המאושפזים והעובדים שלו, והוא מבקש מהם איך הוא גורם לכך שהמקום יהיה כשר

אורי סביר: אדוני, הוא חייב לדעת מה המשמעויות של הדבר הזה

אורי סביר:  הוא חייב להבין מה המשמעות

אוריאל בוסו: נותנים לו הנחיות

אוריאל בוסו:  אין לו הנחיות

אורי סביר: אלה הנחיות מחייבות או לא?     

אוריאל בוסו: בבקשה, יעקב אבורמד, נציג הרבנות הראשית, ממונה על מרכזים רפואיים

יעקב אורי: שלום לכולם

יעקב אורי:  אני מנהל את המוסדות הרפואיים ברבנות הראשית לישראל

יעקב אורי:  אני רוצה לומר משהו קטן

יעקב אורי:  ראיתי כאן את כל ההתנהלות

יעקב אורי:  כתוב כי תצא לא יהיה בכיסך אבן ואבן

יעקב אורי:  כיס זה פה

יעקב אורי:  כמה חשוב שהפה שלנו, לפני שמוציאים דברים, שאומרים דברים, צריך לחשוב לפני כן

יעקב אורי:  אהבת חינם והשמחה שתהיה הצלחה גם לגבי חוק, זה שיבינו אחד את השני

יעקב אורי:      עוד דבר מאוד חשוב

יעקב אורי:  אנחנו בשטח ואנחנו נמצאים

יעקב אורי:  אם היו שומעים אותנו לפני, את האנשים שנמצאים בשטח, אולי כאן כל מי שמגיב ואומר דברים, היה חושב אחרת כי אנחנו נמצאים בשטח

יעקב אורי:  ראיתי כאן שאנשים מדברים ואין שום קשר ושום עניין, לא קשור בכלל לכל הדברים

יעקב אורי:  אני לא יודע שיש בעיה

יעקב אורי:  לא הייתה שום בעיה

יעקב אורי:  לבתי החולים חשובה הכשרות

יעקב אורי:  למנהלי בתי החולים ולכולם יש עניין שתהיה כשרות

אוריאל בוסו: זה לבקשתם

יעקב אורי: אין מנהל בית חולים שאני לא יושב איתו

אוריאל בוסו: מנהל בית החולים רוצה לשמור על הכשרות אבל בית המשפט אמר לו שהוא לא יכול וכי אין לו סמכות

אוריאל בוסו:  אנחנו מחוקקים את זה

יסמין פרידמן: בסורוקה שומרים על כשרות ויש שלטים בכל מקום

אוריאל בוסו: יפה

אוריאל בוסו:  במהלך הפסח

אוריאל בוסו:  זה בדיוק נשוא העתירה

אוריאל בוסו:  לאסור כניסת חמץ היא לא בסמכות

יסמין פרידמן: מתי זה קרה?     

אוריאל בוסו: זו העתירה האחרונה

אוריאל בוסו:  בג"צ קבע

יעקב אורי: יותר קל לי לומר את הדברים וכל מי שרוצה להגיד משהו, ירשום לו את זה

יעקב אורי:  אני באמת לא רואה שום בעיה בכל בתי החולים

יעקב אורי:  אני רוצה להגיד לכם יותר מזה

יעקב אורי:  פעם דיברנו עם הראשון לציון הרב עמר על תרופות

יעקב אורי:  לפני ששאלנו אותו אם לתת לחולים, אמר מותרים לכם, מותרים לכם, מותרים לכם

יעקב אורי:  לחולים מותר הכול

יעקב אורי:  אם חס ושלום קרה משהו לחולים, הכול מותר

יעקב אורי:  אנחנו רק צריכים לשמור

יעקב אורי:  מגיעים אנשים לבתי חולים שכל החיים שלהם שמרו

יעקב אורי:  היה איזה מאמר שכתבנו על עניין הכשרות – לא הבאתי לכאן את המאמר אבל זה דבר מאוד חשוב שכתוב כמה חשוב העניין של האוכל של האדם

יעקב אורי:  כשאדם נמצא בבית חולים, יש לו כל מיני מחשבות, נכנס לכל מיני טראומות ודברים כאלה

אוריאל בוסו: מה החלק שלכם, של הרבנות הראשית?     

יעקב אורי: העניין של האוכל, העניין של הכשרות, הדבר הזה הוא טוב לכולם

יעקב אורי:  אני לא רואה בעיה

יעקב אורי:  אם כבר מדברים על חוק או לא חוק, תאמין לי שיכניסו חמץ

יעקב אורי:  אתה יכול לבדוק בכניסה, הם נכנסים עם המכוניות ויש חמץ

יעקב אורי:  גם כל השנה הם יכולים להכניס טרף

יעקב אורי:  גם אם יחוקקו, גם אם יבדקו בכניסה או לא יבדקו בכניסה, הם יכניסו במכוניות אם צריך

יעקב אורי:  אני אומר לך שאנשים, גם כשהם באים, גם אם הם לא יהודים, הם שומרים על הכבוד

יעקב אורי:  רובם שומרים

יעקב אורי:  לפי דעתי מה שקרה פה זו פרובוקציה שמישהו בא ורצה לעשות איזה משהו ולעשות פרובוקציה גדולה

יעקב אורי:  אנשים שומרים וגם מנהלי בית החולים

אוריאל בוסו: אתה אומר שאתה עומד מול מנהלי בתי החולים והם רוצים את הסמכות

יעקב אורי: הם רוצים

קריאה: החוק רלוונטי או שאפשר היה להמשיך כמו קודם?     

יעקב אורי: אם אתם שואלים אותי מה התרופה לכל זה, דיברו כאן על העניין של להטריף את הכלים וזה לא יקר ואני בדקתי את זה, כן לקבל החלטה שבפסח הכלים שמבשלים איתם, אין בעיה

יעקב אורי:  הכלים שיהיו במחלקות, יהיו חד פעמיים

יעקב אורי:  זה יפתור את כל הבעיה

יעקב אורי:  לא יהיו טרפות

יסמין פרידמן: מה היעד עכשיו? עד 2017 לא הייתה בעיה

יסמין פרידמן:  למה עכשיו יש בעיה? האדון אומר שאין בעיה

אוריאל בוסו:  לא

אוריאל בוסו:  יש נקודה

לימור סון הר-מלך: מנהל בית חולים שרוצה לתלות את השלט, הוא לא יכול

לימור סון הר-מלך:  לפי פסיקת בג"צ, אם לדוגמה אני עכשיו מנהלת בית חולים ואני חושבת שבית החולים שלי נותן מענה לציבור, למגוון הציבור, ואני רוצה עכשיו שלבית החולים שלי לא יכניסו חמץ כדי לכבד את הסטטוס קוו וכדי שכולם ירגישו בנוח

לימור סון הר-מלך:  אני יכולה לתלות שלט בכניסה שאומר אסור להכניס חמץ?     

אוריאל בוסו: בעקבות הוראת בג"צ, לא

יסמין פרידמן: מתי זה קרה?     

אוריאל בוסו: בעתירה האחרונה

אוריאל בוסו:  זאת המטרה של הסמכות

אוריאל בוסו:  בית החולים הנצרתי לא יצטרך לתלות שלט כי שם אין לו עניין וגם לחולים שלו אין עניין

אוריאל בוסו:  החקיקה היא דקלרטיבית ונותנת סמכות למנהל בית החולים

אוריאל בוסו:  אם הוא החליט בבילינסון להקצות מקום לעובדים שאינם יהודים לאוכל, גם שם יוכל לאכול חמץ

אוריאל בוסו:  אם יחליט מנהל בית החולים מעייני הישועה להקצות מקום

יסמין פרידמן: בית חולים סורוקה

יסמין פרידמן:  שם זה מורכב מאוד

אוריאל בוסו: אפילו במרכז

אוריאל בוסו:       בתיה קישון, הדסה

בתיה קישון: אני לא כנציגת הדסה

בתיה קישון:  אני כן ליוויתי את הדסה ואני ייצגתי אותה

בתיה קישון:  אני רוצה להעיר כמה נקודות

בתיה קישון:  אני מכירה את התהליך הזה מתחילתו

בתיה קישון:  אני ייצגתי את הדסה והשבתי בשמה בתגובה לעתירות

בתיה קישון:      אם כן, קודם כל, להעמיד דברים על דיוקם

בתיה קישון:  הסטטוס קוו לא השתנה

בתיה קישון:  זה עלה כמה פעמים מצד חברי כנסת

בתיה קישון:  אני בדקתי את הדבר הזה היטב

בתיה קישון:  הדסה הוא בית חולים גדול מאוד

יעל סלנט: הוא לא השתנה בעקבות בג"צ?     

בתיה קישון: לא השתנה

בתיה קישון:  זאת אומרת, לא קרה שום דבר שהצריך להגיש את העתירה הזאת

איתי מאיר הולצר: כרופא במעייני הישועה אני אשמח לתת דוגמה על הדסה

בתיה קישון: בסדר

בתיה קישון:  אני מכירה את הדסה היטב

בתיה קישון:  מאז ומתמיד לא היה שום שינוי מ-2017 בעקבות איזושהי החלטה של הרבנות

בתיה קישון:  מאז ומתמיד בפסח היו שלטים שביקשו לכבד ולא להביא חמץ

בתיה קישון:  זה לא היה חדש

בתיה קישון:  זה מתנהל כך עשרות שנים

בתיה קישון:  בדקתי עוד דבר

בתיה קישון:  האם קרה פעם קרה שמישהו נפגע, שהיה איזה קונפליקט – לא היה כל קונפליקט שידוע לנו, לא למחלקה המשפטית בבית החולים, לא לאף אחד אחר ולא להנהלת בית החולים בדבר מישהו שרצה להכניס חמץ והייתה איזושהי בעיה

בתיה קישון:  הדברים האלה התנהלו על מי מנוחות במשך עשרות שנים

בתיה קישון:  ביקשו מאנשים ואנשים לא הכניסו חמץ

אפרת רייטן: נכון

אפרת רייטן:  היה נוהג והיה כבוד

בתיה קישון: עוד דבר אחד

בתיה קישון:  אני רוצה להגיב בקשר למה שנאמר

בתיה קישון:  בתשובה לעתירה, אנחנו הצענו חלופות שונות שבאו לקראת העותרים

בתיה קישון:  שום חלופה לא התקבלה

בתיה קישון:  הנושא הזה של כלים חד פעמיים שהציג הרב, העותרים דחו

ליאת קליין: בדיוק הפוך

ליאת קליין:  הרבנות דחתה את זה

בתיה קישון: העותרים דחו

ליאת קליין: אנחנו היינו צד לזה

אפרת רייטן: את אומרת דברים בדוקים עד הסוף

בתיה קישון: רק הדסה

בתיה קישון:  אני גם הייתי בכל העתירות וגם בדקתי את העניין כדי שאדע מה להגיד בשם בית החולים

בתיה קישון:  הדברים האלה בדוקים ומדויקים

אוריאל בוסו: תודה

אוריאל בוסו:  עורכת הדין ליאת קליין

ליאת קליין: נאמני תורה ועבודה

ליאת קליין:  אני אגיד ממש בקצרה

ליאת קליין:  נקודת המוצא שלנו היא בוודאי שמוסדות הציבור, בוודאי בתי חולים, אפילו יותר ממוסדות ציבור אחרים, צריכים לשמור על הצביון היהודי ולאפשר לכל אדם לשמור כשרות

ליאת קליין:  אני קטונתי מלפסוק הלכה על השאלה של ההלכה אבל כן צירפנו לחוות הדעת שלנו שנמצאת באתר חוות דעת של רב בית החולים איכילוב שמתייחס לכל אחת מהטענות, גם על איסור בל ייראה וגם יימצא, גם על העניין של הכלים וערבוב של הכלים, ואפילו גם על החשש של בפני עיוור לא תיתן מכשול

ליאת קליין:  ממש נותן פסק הלכתי של רב בית חולים

ליאת קליין:  אני חושבת שצריך להגיד שעם כל החשיבות שצריך לאפשר את חג הפסח להתקיים לכל אדם, בוודאי לכל חולה שנמצא בכפייה, אני לא חושבת שהצעת החוק נדרשת לדבר הזה

ליאת קליין:  זה על פי הפסיקה הזאת

ליאת קליין:      אני רק אומר שאנחנו היינו צד להליכים השונים

ליאת קליין:  היינו ידיד בית משפט בהליכים שהתקיימו לעתירה

ליאת קליין:  אנחנו בוודאי היינו שם וניסינו להציע הצעות פשרה בדיוק בשביל להימנע מהדבר הזה

ליאת קליין:  דיברנו על מתחמים מסוימים

אוריאל בוסו: מה זה הצעת פשרה? את לא נמצאת בדיון בבית משפט

אוריאל בוסו:  מה שהיה שם, כרגע אנחנו כאן בחקיקה

קרן מליחי: בית המשפט שלל את זה

ליאת קליין: לא בית משפט

ליאת קליין:  היינו צד

ליאת קליין:  מי ששלל, זאת הרבנות

ליאת קליין:  אני אומר מה אני מציעה כרגע כי אני חושבת שיותר חשוב לכולנו לשמור גם על הכבוד ועל כבודו של פסח ולהימנע מפרובוקציות שבדיוק זה מה שעלול להכניס לנו חמץ

ליאת קליין:  אני מציעה קודם כל לשמור על בתי חולים נקיים, שאפילו ייאסר שימוש במיקרוגלים

ליאת קליין:  אם רוצים השגחה, כל מה שקשור בכלי ראשון, לאפשר אולי שימוש בכלים חד פעמיים

ליאת קליין:  הפתרון הזה הוא פתרון

בתיה קישון: משרד הבריאות שלל את האפשרות לשימוש בכלים חד פעמיים

ליאת קליין: בסדר, זו עמדת משרד הבריאות

ליאת קליין:  אני אומרת את עמדתי

ליאת קליין:  אני אומר רק עוד משפט אחד

ליאת קליין:  לגבי השילוט, כן או לא להכניס חמץ, מה שהיה זה שאנחנו חשבנו ששילוט יכול להיות, לכבד את הפסח ולכבד אחד את השני

ליאת קליין:  אפשר להגיע כאן לפשרה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  קרן מליחי, משרד הבריאות

אפרת רייטן: אין היום הצבעה

אפרת רייטן:  יהיו עוד דיונים

אפרת רייטן:  נכון?     

אוריאל בוסו: היום אין הצבעה

אוריאל בוסו:  מחר אנחנו ממשיכים ונקיים הצבעות

קרן מליחי: אני רוצה לומר שעמדת חטיבת בתי החולים הרפואיים הממשלתיים גובשה על ידי שאילתה שנעשתה ל-24 המרכזים הרפואיים שתחת חסותה

קרן מליחי:  העמדה אומרת שאי אפשר לעשות שימוש בכלים חד פעמיים בחג הפסח וזה מכל מיני סיבות, אם בטיחות המטופל ואם הבטיחות התזונתית של המטופל

קרן מליחי:  יש לנו את השיקולים של התברואה ושיקולי אקולוגיה

קרן מליחי:  האמירה לגבי השימוש בכלים חד פעמיים שנשללה היא בעיקרה בבתי חולים גריאטריים ופסיכיאטריים

נעה בן שבת: רק בגריאטריים, או שאתם שוללים בכל בתי החולים?     

קרן מליחי: בכל בתי החולים

איתי מאיר הולצר: אני רופא, מנהל מחלקה אורתופדית במעייני הישועה

איתי מאיר הולצר:  אני לא מטעם מעייני הישועה אלא אני בשם עצמי

איתי מאיר הולצר:  מעייני הישועה מהווה דוגמה איך יכולים דברים לעבוד בכבוד הדדי של כל המגזרים והאנשים והדתות והאמונות שאפשר לחשוב עליהם

איתי מאיר הולצר:  אני שירתי 25 שנים כמ"פ שריון בסדיר, קבע ומילואים וידענו לשמור במרחב הציבורי על כבוד הדדי

איתי מאיר הולצר:  מה שלא יכול לעבוד כבני אדם בהבנה וכבוד, לא יעבוד גם בשום חוק

איתי מאיר הולצר:      זה פוסט ששלח חבר משפחה: "בפסח לפני כשלוש שנים חמותי הייתה מאושפזת אחרי ניתוח מסובך בבית חולים הדסה הר הצופים אשר בירושלים

איתי מאיר הולצר:  כדי לשמח את ליבה ולהאיץ את החלמתה הגענו לבקר אותה עם סיר מרק עוף שאשתי הכינה

איתי מאיר הולצר:  בכניסה לבית החולים נאסר עלינו להכניס את הסיר בתואנה שאסור להכניס חמץ בפסח ולנו לא היה כל אישור על היותו של המרק כשר למרות שזה היה בכלל מרק עוף

איתי מאיר הולצר:  בצר לנו החזרנו את הסיר לאוטו ונכנסנו לביקור בידיים ריקות

איתי מאיר הולצר:  למוחרת, כשהגעתי שוב לביקור, שמתי לב שמשפחה חרדית שנכנסה לפניי נכנסה עם סירי אוכל

איתי מאיר הולצר:  הבנתי

איתי מאיר הולצר:  שבתי על עקבותיי, חזרתי לבית החולים עם סיר המרק, רק שהפעם שמתי כיפה לראשי

איתי מאיר הולצר:  איש לא שאל אותי דבר וחצי דבר וכך יכולתי להביא מדי יום לחמותי אוכל ביתי מנחם ובריא"

איתי מאיר הולצר:       אי אפשר להתעלם כאן מהעניין העקרוני

איתי מאיר הולצר:  זה חוק באור התמונה הכללית של מה שקורה כאן

איתי מאיר הולצר:  זה חוק שפוגע בחופש הפרט, נכנס כנושא שאין לו שום קשר לעניין ששמו רפואה לאנשים שמגיעים במצב הכי קריטי שלהם או ליקיריהם כמו שאמרתי כבר כמה פעמים ושם יתחילו לפשפש להם בכליהם

איתי מאיר הולצר:  אי אפשר להסתכל על התמונה הכללית שזה חלק ממה שקורה כאן, הפיכה משטרית וכפייה דתית שמכילים עלינו בכוח ואנחנו לא ניתן לזה לקרות

משה שמעון רוט: החמץ לבד, זאת ההפיכה היחידה?     

איתי מאיר הולצר: למה שלא תהיינה משמרות צניעות בכניסה לבית החולים? יגידו שאת העיתון הזה אני כן או לא יכול להכניס?     

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  אמרת את שלך

משה שמעון רוט: זה לא קשור לעניין

אפרת רייטן: ודאי שזה קשור

איתי מאיר הולצר: זה העניין

איתי מאיר הולצר:  זה מה שקורה כאן עכשיו

אפרת רייטן: זה קשור מאוד לעניין

משה שמעון רוט: פסלת את עצמך

ליאה כהנוב: שמי ד"ר כהנוב ואני נציגת ההסתדרות הרפואית

ליאה כהנוב:  חשוב לי להגיד כי אני מדברת בשם הרופאים וגם בשם המטופלים

ליאה כהנוב:  החוק הוא עליהם ואותם בכלל לא הזכירו

ליאה כהנוב:  הייתה לי אג'נדה ורציתי להקריא משהו ממגילת העצמאות כי בכל זאת אנחנו בכנסת ואנחנו אמורים לייצג כאן את כל האזרחים, את כל המטופלים, את כל הרופאים ואת כל האחים והאחיות שעובדים בבתי החולים

ליאה כהנוב:  אני חושבת שבית חולים הוא דוגמה נפלאה כמקום שבאמת מקפיד על הכבוד ההדדי הזה

ליאה כהנוב:  עמדת ההסתדרות הרפואית היא שיש את הסטטוס קוו שהתבססנו עליו כל השנים האלה ואין צורך בחוק מיוחד

אוריאל בוסו: תודה רבה לכל מי שהשתתף

אוריאל בוסו:  יהיה דיון המשך

אוריאל בוסו:  נודיע על ההצבעות

אוריאל בוסו:  אני מתנצל בפני אלה שבאו ולא דיברו