הוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 3, 2023-02-22 00:00

מירב כהן: שלום, תודה לכל מי שהגיע

מירב כהן:  זה הדיון השני של הוועדה שלנו

מירב כהן:  ביקשתי להקדיש את הדיון הבוקר לנושא תקציב המדינה, כיוון שאנחנו נמצאים בטיימינג קריטי: ביום חמישי אמור להיות ליל התקציב בממשלה

מירב כהן:  אני לא יודעת אם זה באמת יקרה, אם יצליחו להתכנס לזה

מירב כהן:  בעיניי, התפקיד שלנו בוועדה הזו הוא להיות הלוביסטים של שורדי השואה, ואנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים בעת הזו כדי לוודא שהצרכים הדחופים של שורדי השואה מוכנסים לתוך סדרי העדיפויות בתקציב המדינה

מירב כהן:  לכן ביקשתי לכנס היום את הוועדה

מירב כהן:      אני אתחיל במצגת קצרה שמציגה את הכיוונים שאני מזהה כקריטיים

מירב כהן:  יש הרבה מאוד צרכים – עשינו אתמול דיון התנעה ושמענו על מאות סעיפים שצריך לקדם, אבל בחרתי את הדברים שהם הווקטורים הכי מרכזיים במבט על

מירב כהן:  אני תכף אציג אותם ואז אפתח את זה להתייחסויות

מירב כהן:  אם אני צריכה לבחור מה צריך להיות הפוקוס, אני חושבת שהדבר הכי דחוף הוא, כמובן, למגר את העוני בקרב שורדי השואה

מירב כהן:  זה נכון לגבי זקנים בכלל, וכמובן שיש לנו חובה מוסרית כלפי כולם, אבל גם צריך לזכור שהמדינה הזו הוקמה באמצעות כספים שקיבלנו במסגרת השילומים

מירב כהן:  אנחנו צריכים לזכור את זה היום כשאנחנו מתעדפים את הצרכים של שורדי השואה

מירב כהן:  אני חושבת שמיגור העוני צריך להיות מטרת על, ואפשר למגר אותו בקרב השורדים, כי הקבוצה היא מאוד מוגדרת ומאוד ברור למה הם בעוני – כי הם מקבלים רק מענק שנתי

מירב כהן:  תכף ניגע בזה

מירב כהן:  בואו נתחיל

מירב כהן:      יש פה שלוש סוגיות שייעודיות אך ורק לשורדי שואה, שלוש הסוגיות הראשונות, ויש שתיים שהן כלליות, לגבי זקנים בכלל

מירב כהן:  הגדלת המענק השנתי, טיפול בסוגיית קיזוז הקצבאות וצמצום הבירוקרטיה בוועדות הרפואיות – אלה שלוש סוגיות מאקרו, בעיניי, שנוגעות ספציפית לשורדי השואה

מירב כהן:  חוץ מזה, יש את עניין קצבאות הזקנה, שהן מאוד נמוכות, וקצבת השלמת ההכנסה, שהעלינו, וצריך להמשיך את המגמה הזו

מירב כהן:  אני אפרט בקצרה על כל אחד מהסעיפים

מירב כהן:      המענק השנתי – אני אעשה סדר: בקרב שורדי השואה יש שתי קבוצות

מירב כהן:  יש קבוצה שזכאית לקצבה חודשית, שיכולה לנוע בין 6000 ל-11 אלף שקלים בחודש, ויש כאלה שזכאים רק למענק שנתי, פעם בשנה

מירב כהן:  פעלנו נמרצות כדי להעלות את המענק השנתי, בקדנציה החולפת הקצינו 300 מיליון שקלים למקבלי המענק השנתי, הגדלנו את המענק מ-4000 שקלים ל-6500

מירב כהן:  יש סדר גודל של 117 אלף זכאים לאותו מענק שנתי

מירב כהן:  תכלס, כשאנחנו רואים שורדי שואה עניים – הם מקרב מקבלי המענק השנתי, כי חלק גדול מאותה קבוצה זכאי לקצבת הבטחת הכנסה

מירב כהן:  העוני הוא שם, אנחנו יודעים בדיוק

מירב כהן:  הוא ספציפית בקבוצה של אלה שעלו אחרי שנת 1953, יוצאי ברית המועצות

מירב כהן:  זו הקבוצה, 70 אחוז מתוכם הם עניים, ואנחנו יודעים בדיוק איך להגיע אליהם ולמה הם עניים – כי גם אחרינו שהעלינו אותו, אי אפשר לחיות ממענק שנתי של 6500 שקלים

מירב כהן:  אוסיף שבשנה החולפת עשינו עבודה כדי להביא לקבוצה הזו כספים ממדינות בעולם, במסגרת הסכמים עם גרמניה, והצלחנו להעלות לחלקם את ההכנסה השנתית בצורה ניכרת

מירב כהן:  אם סוכמים את זה, את הבטחת ההכנסה ואת הכספים שהבאנו מהעולם – יש כאלה שזה יכל להעלות להם ב-20 אלף שקלים בשנה

מירב כהן:  אבל זה עדיין כלום, אלה מספרים נורא-נורא נמוכים

מירב כהן:  ושם יש עוני

מירב כהן:  אז אני חושבת שצריך להמשיך את המגמה שהתחלנו, ולהמשיך להגדיל את המענק השנתי

מירב כהן:      הסוגייה הבאה היא סוגיית קיזוז הקצבאות

מירב כהן:  זה דבר שמטריף את השורדים ואת בני משפחותיהם, ואני אסביר למה

מירב כהן:  מה שקורה זה שהרבה פעמים הרנטות שמתקבלות מגרמניה מקבלות השלמה מהמדינה, ממשרד האוצר

מירב כהן:  החוק הישראלי קובע שמביאים את כל השורדים לרף הכנסה מסוים

מירב כהן:  אם הרף הוא, למשל, 6000 שקלים, ומגרמניה התקבלו 4000 שקלים – משרד האוצר משלים עוד 2000 שקלים

מירב כהן:  ככל שהרנטה מגרמניה עולה, משרד האוצר נדרש להשלים פחות כסף

מירב כהן:  מה שהשורד רואה בתלושו זה שמדינת ישראל לקחה לו כסף שהוא קיבל מגרמניה, מקזזת לו את הקצבה

מירב כהן:  וזה יוצר תחושה גדולה מאוד של חוסר צדק

מירב כהן:  אני יכולה להבין מדוע רוצים שלכל השורדים יהיה רף מסוים של הכנסות, כלומר שלא יהיה אחד בלי כלום ואחד שיש לו הכנסות גבוהות יותר בצורה ניכרת

מירב כהן:  מה שאני לא מבינה זה מדוע לא לוקחים את הכסף שנחסך ומשקיעים אותו במטרות אחרות של שורדי שואה

מירב כהן:  אם היו נותנים את הכסף הזה לשורדים שאין להם, לשיפור הטיפולים הסיעודיים, לשיפור הטיפול הנפשיים, למשהו שבסוף משרת את שורדי השואה – הייתי מבינה את ההיגיון

מירב כהן:  זה שזה כסף שנלקח בחזרה לקופת האוצר הכללית זה לא תקין

מירב כהן:  זו הסוגייה השנייה

מירב כהן:      הסוגייה השלישית היא עניין הבירוקרטיה בוועדות הרפואיות

מירב כהן:  אני רוצה להגיד שבשנים האחרונות חל שיפור משמעותי בעבודת הוועדות הרפואיות, צריך להגיד את זה

מירב כהן:  בעבר היו סיפורים מאוד קשים על שורדי שואה

מירב כהן:  מה הוועדות הרפואיות עושות? מגיע אדם עם בעיות רפואיות ורוצה לקבל אחוזי נכות, שמתורגמים לגובה של קצבה, והוועדה צריכה לקשר בין הוועדה הרפואית שלו לבין שהותו בגטו, הם רוצים להוכיח שזה קשור לזה שהוא ניצול שואה

מירב כהן:  בעבר היו סיפורים מחרידים על השפלות וטרטורים

מירב כהן:  פה אני רוצה להגיד לזכות הרשות לניצולי שואה שנעשתה עבודה יפה מאוד והשירות שם השתפר מאוד

מירב כהן:      מהבדיקות שלי, ככל שאני יודעת, כיום שורדי שואה בקושי נדרשים לבוא פיזית, בדרך כלל שולחים אליהם, ויש באמת שיפור מאוד משמעותי

מירב כהן:  ועדיין, כשבדקתי את הסוגייה הזו ראיתי שאפשר לצמצם בקלות רבה חלק גדול מהבירוקרטיה שכרוכה שם, לצמצם את ההוצאות שכרוכות בזה, ולהקל על חייהם של השורדים

מירב כהן:  שימו לב: שליש מהבקשות שמוגשות לוועדות הרפואיות ברשות לזכויות ניצולי השואה מתייחסות לשינוי אחוזי נכות מתחת לרמה של 49 אחוזים

מירב כהן:  אני מציעה לעשות מדרגה אחת – מאפס ועד 49 אחוזים – בלי לחייב אותם להגיע עוד פעם ולעבור את כל הבירוקרטיה כל פעם שהם רוצים לעלות עוד מדרגה אחת כדי לקבל עוד קצת אחוזי נכות

מירב כהן:  להסתכל על כל אלה שמתחת ל-50 אחוז נכות כמקשה אחת

מירב כהן:  זה גם יחסוך להם בירוקרטיה, גם יעזור להם לממש את הזכויות שמגיעות להם, כי הם לא עומדים בבירוקרטיה הזו, וזה יביא לעלייה ממוצעת של 587 שקלים בחודש במענקים לשורדים

מירב כהן:  לפי המספרים אנחנו רואים שזה יכול לעזור ל-27 אלף שורדי שואה

מירב כהן:  זו בירוקרטיה מיותרת, וגם מה מחיר הטעות? ששורד שואה יקבל 40 אחוזי נכות ולא 30 אחוזי נכות? יש להם שנים ספורות להנות מהכספים האלה

אלון שוסטר: זה לא פוגע באחוזים הגבוהים - - -     

מירב כהן: לא, אני מתעסקת רק באחוזים הנמוכים

אלון שוסטר: - - - אבל מתוך ה-49 אחוז, החציון הנמוך, הסכום שאת מציעה לא פוגע - - -     

מירב כהן: לא, אין קשר בין הדברים

אלון שוסטר: - - - אם ה-20 אחוז יקבל כמו ה-49 אחוז, אז מישהו מפסיד

אלון שוסטר:  או שמישהו מרוויח

מירב כהן: לא, רק מרוויח

מירב כהן:  אין פה מישהו שמפסיד

אלון שוסטר: את מציעה להעלות את כולם - - -     

מירב כהן: נכון

מירב כהן:  אלה היו שלוש סוגיות המאקרו, לשיטתי, אחרי שלמדתי את הנושא, שמתאימות לתקציב

מירב כהן:  עכשיו אני רוצה לגעת בשתי סוגיות אחרות שנוגעות לכל הזקנים בישראל, כי מה לעשות, שורדי שואה הם גם זקנים

מירב כהן:  סוגיית קצבת הזקנה – היא נמוכה

מירב כהן:  בזמנו בניתי, עם אגף תקציבים, הביטוח הלאומי והכלכלנים, מתווה להעלאת קצבה דיפרנציאלית

מירב כהן:  הקושי היום הוא שהקצבה - שהיא נמוכה, 2200 שקלים בממוצע - היא אוניברסלית, עני ועשיר מקבלים אותו דבר

מירב כהן:  בנינו מתווה שישנה את הקריטריונים של קצבת השלמת ההכנסה כך שבסוף, ולא משנה אם נקרא לזה קצבת זקנה או השלמת הכנסה: אדם עם הכנסות של מתחת ל-6000 שקלים יקבל קצבה של ארבע, היא כמעט תוכפל לו; מהכנסה של שש ועד הכנסה של עשר וחצי זה ירד בשיפוע של 50 אחוז; מעשר וחצי זה יחזור להיות אותה קצבה אוניברסלית

מירב כהן:  זה מהלך לכל הזקנים בישראל, והעלות שלו היא 3

מירב כהן: 7 מיליארד שקלים

מירב כהן:  זה יהפוך את המצב לכך שאם היום רק 250 אלף זקנים בישראל זכאים לקצבה מוגדלת, אנחנו יותר מאשר נכפיל את המספר הזה, ל-565 אלף זקנים

מירב כהן:  אני חושבת שביחס לתמורה זה מהלך מאוד שקול ומאוזן, ששם את המשאבים על מעמד הביניים הנמוך, ויכול לעזור באופן ממוקד לאלה שבאמת זקוקים לכך

מירב כהן:      הסוגייה האחרונה היא השלמת הכנסה

מירב כהן:  אזכיר שבקדנציה האחרונה, בתקציב האחרון, העלינו את קצבת השלמת ההכנסה ב-580 שקלים בחודש

מירב כהן:  קצבת השלמת ההכנסה הולכת לזקנים העניים ביותר, זאת אומרת שמי שיש לו הכנסה שעולה על 2500 שקלים, מפנסיה או מעבודה – מתחילים לקזז לו את זה

מירב כהן:  העלינו את זה ב-580 שקלים בחודש וזה השפיע דרמטית גם על שורדי שואה, כי כפי שציינתי, לצערי יש הרבה שורדי שואה שזכאים להשלמת הכנסה

מירב כהן:  אפשר גם לבחור להמשיך להעלות את הרכיב הזה, השלמת הכנסה

מירב כהן:      אלה חמש הסוגיות

מירב כהן:  אני אסדר אותן שוב

מירב כהן:  יש את המענק השנתי, יש את קיזוז הקצבאות ויש את צמצום הבירוקרטיה בוועדות הרפואיות – אלה שלוש הסוגיות שנוגעות ספציפית לניצולי שואה

מירב כהן:  חוץ מזה, יש סוגיות שנוגעות לקבוצה רחבה יותר: קצבאות זקנה דיפרנציאליות, או מיקוד בקצבת השלמת הכנסה

מירב כהן:  אלה הדברים שחשבתי שנכון להתמקד בהם בדיון הזה

מירב כהן:  אני רוצה לפתוח עם משרד האוצר, עם שירה

מירב כהן:  תודה שהצטרפת אלינו לדיון, אלה בטח ימים עמוסים בממשלה, לקראת דיוני התקציב

מירב כהן:  אני אשמח לקבל ממך תמונה לגבי איפה נמצאים הדיונים הנוגעים לזכויות שורדי השואה, וגם התייחסות לצרכים של הזקנים בכלל, במסגרת הדיונים שמתקיימים עכשיו לקראת ההצבעה מחר בממשלה

בן אבא: בוקר טוב לכולם

בן אבא:  כאמור, אנחנו בשלבים מתקדמים של דיוני התקציב

בן אבא:  מחר צפויה ישיבת הממשלה שבמסגרתה יידונו כלל הנושאים

בן אבא:  באופן טבעי, כל הנושאים, גם הנושאים שקשורים לזכויות ניצולי שואה, גם הנושאים שקשורים לזקנים בישראל באופן כללי, וגם כל הנושאים הכלכליים והתקציביים במשק ובממשלה, נמצאים בדיונים

בן אבא:  אנחנו בשיח מול השרים וסגני השרים בנושאים האלה

בן אבא:  לא נוכל להתייחס לסוגיות ספציפיות כאלה ואחרות, אחרי שהתקציב יאושר בממשלה נוכל להגיע ולהתייחס לכל נקודה ונקודה

בן אבא:  השלב הזה הוא שלב של משא ומתן ודיונים פנים-ממשלתיים

מירב כהן: זאת אומרת, את לא יכולה לומר אם הסוגיות שהצפנו כאן נידונות ונשקלות במסגרת התקציב, אם הכינו לזה תקציב, אם בדקו עלויות תקציביות, אם מישהו ביקש את זה בכלל

בן אבא: אנחנו לא נתייחס לפרטים של המשא ומתן התקציבי לפני האישור של התקציב בממשלה

אלון שוסטר: למה משנה בכלל שיש מחר ישיבה, חשובה ככל שתהיה? אני חושב שמה שאתם נשאלים זה מה עמדתכם המקצועית

בן אבא: הדברים האלה כרוכים בסדר עדיפויות של הממשלה ודברים שהיא מחליטה להתמקד בהם

בן אבא:  עמדתנו המקצועית לגבי כל אחד מהנושאים משתנה - - -     

מירב כהן: אז את יכולה להתייחס לעמדתכם בכל אחד מהנושאים? בואי נעבור לפחות על שלוש הסוגיות שקשורות לשורדי השואה

מירב כהן:  יש את המענק השנתי

בן אבא: יושבת הראש סקרה את הדברים, בסופו של דבר

בן אבא:  המענק השנתי הוגדל מאוד בתקציב הקודם

בן אבא:  בנוסף, אנחנו יודעים שהוא הוגדל מאוד גם בהצמדות השנה, בעצם עלה - - -     

מירב כהן: ההצמדות לא היו משמעותיות בכלל

בן אבא: ההצמדות העלו מ-6500 ל-6987, שזה עוד כמעט 500 שקלים, ולכן היו משמעותיות מאוד

בן אבא:  אפשר לראות את זה גם באחוזים

מירב כהן: עלה ב-500 שקלים בבת אחת?     

גליה מאיר-אריכא: היו לנו שתי אפשרויות לפרש את המדד ובחרנו באפשרות המיטיבה, וזו התוצאה

מירב כהן: אני זוכרת שישבתי בוועדה וזה היה איזה 140, או משהו כזה

בן אבא: העדכון של המענק החודשי היה 2

בן אבא: 45 אחוז, והוא גם מה שאישרתם בוועדת הכספים - - -     

מירב כהן: אז זה 500 לשנתי

בן אבא: למענק השנתי - - -     

מירב כהן: הבנתי

מירב כהן:  אז זה לא משמעותי כל כך, 500 שקל בשנה זה לא משמעותי כל כך

יהודה דוידוב: זה מענק שנתי, פעם אחת

מירב כהן: מכירה

מירב כהן:  המספרים לא הסתדרו לי

מירב כהן:  אבל לשיטתכם, האם זו דרך אפקטיבית לבחור בה בדרך לצמצום העוני?     

בן אבא: בדרך לצמצום העוני יש צעדים רבים שאפשר לנקוט, הדבר הזה הוא אחד מהם

בן אבא:  יש צעדים נוספים שהממשלה שוקלת - - -     

מירב כהן: באשר לסוגייה השנייה, קיזוז הרנטות

מירב כהן:  ראשית: מה העלות של זה? זה שמקזזים את הרנטות שמגיעות מגרמניה, או יותר נכון, משלימים פחות תקציב – אם אנחנו רוצים להפסיק את קיזוז הרנטות, מה העלות של זה?     

בן אבא: קודם כל, אין קיזוז של הרנטות

בן אבא:  השלמה, כשמה כן היא, משלימה עבור מי שלא מגיע לסף מסוים

בן אבא:  לכן, לשיטתנו, מה שנעשה פה זו השלמה עד לאותו הסף, לא קיזוז

בן אבא:  הכנסה מרנטה אינה שונה מהכנסה אחרת, כלומר: המהות של הדבר הזה היא השלמה

בן אבא:  בכל מקום שבו יש פער להשלמה – הפער הזה מושלם

בן אבא:  לכן, לשיטתנו, וגם באופן כללי, באופן בו בנויים המנגנונים של הממשלה, אין מקום לקחת משהו שהמהות שלו היא השלמה ולהפוך אותו למשהו שדומה יותר לזכות מוקנית של סכום מסוים

בן אבא:  לכן - - -     

מירב כהן: תרשי לי לחלוק עלייך

מירב כהן:  מדובר בכספים שהגיעו מגרמניה לטובת שורדי שואה, ואז המדינה חוסכת פה כסף ולוקחת שלא לטובת שורדי שואה את הכסף שנחסך

מירב כהן:  אז זה כן שונה ממשהו אחר, זה לא בדיוק לא שונה מהכנסה אחרת - - -     

בן אבא: אני לא כל כך מסכימה עם ההסתכלות הזאת באופן מהותי, אני - - -     

מירב כהן: שאלה עובדתית, של מספרים: אותם כספים שאתם לא משלימים, בכמה כסף מדובר?     

בן אבא: הפער הוא 190 מיליון שקלים

בן אבא:  כמו שאת יודעת, השרה לשעבר, הסכום שמושקע הוא גבוה בהרבה מ-190 מיליון שקלים - בכלל האופנים ובכלל המשרדים שעוסקים בנושאים האלה, שעוסקים בנושאים של זקנים, הזדקנות מיטבית, ניצולי שואה, וגם בנושאים אחרים בתקציב המדינה שגם הם חשובים מאוד, לא עליי מוטל להחליט מה חשוב יותר ומה חשוב פחות

בן אבא:  לכן, ככל שיש בתקציב המדינה מנגנון שמדבר על השלמה, זה המנגנון, לשיטתנו

בן אבא:  אנחנו חושבים שלבוא ולהחריג או להרחיב דבר כזה או אחר ממנגנונים שהתחילו כמנגנון של השלמה – לשיטתנו, זה דבר פחות נכון מבחינה מנגנונית מאשר שיטות אחרות - - -     

אלון שוסטר: רציתי לשאול לגבי ההשלמה: האם גם קצבאות נכות למיניהן, לאו דווקא קשור לשורדי שואה, הן גם חלק מהמנגנון הזה שמתחשבים בו? זאת השאלה שלי: הרציונל אומר שאת המדינה או את האוצר לא מעניין מאיפה מגיעות ההכנסות – בין אם מעבודה, קצבת זקנה, פנסיה, קצבת נכות או מגרמניה

אלון שוסטר:  נראה מה יש לכם בכיס ונבצע את ההשלמות

אלון שוסטר:  אני מבין את הרציונל, אבל חושב על הסף, שיש דרגות - למשל: אין דינה של הכנסה מפנסיה כדין קצבה מגרמניה או קצבת נכות או הורים שכולים, שפה מדובר על סוג של עוגמת נפש

אלון שוסטר:  זו מין מתנה כזו, הוקרה, לא יודע איך לקרוא לזה בדיוק, שאני מוצא חוסר הוגנות בלחשב אותה כדי לקנות עגבניות ותרופות חסרות

אלון שוסטר:  לפעמים אנחנו עושים את זה, אני מבין את העניין

אלון שוסטר:  אבל אותי מעניין אם זה רץ לכל אורך הדרך על כל הכנסה שהיא

גליה מאיר-אריכא: תראה, יש פה שתי השלמות הכנסה שאנחנו מדברים עליהן

גליה מאיר-אריכא:  יש השלמת הכנסה שהיא לצורך תשלום מוגדל: כשאתה רוצה לשלם תגמול מוגדל לניצול, מעבר לתגמול הרגיל, האוניברסלי, שמשלמים לכל הניצולים - יש התחשבות בכל ההכנסות, כי אנחנו רוצים לתת לו תוספת, בגלל שבשונה משאר הניצולים, הוא גם ניצול נזקק או שהכנסותיו נמוכות

גליה מאיר-אריכא:  אז כאן מסתכלים על כל הכנסה

גליה מאיר-אריכא:  הדיון כאן עוסק בנושא אחר, מה שהעלתה יושבת הראש - - -     

אלון שוסטר: אני מנסה להבין אם כל ההכנסות, גם לגבי השלמת הכנסה של זקן "רגיל" - - - אם אצל שורד השואה מתחשבים באותה קצבה כשורד שואה - - -     

גליה מאיר-אריכא: לצורך תגמול שהוא מוגדל, שהוא לא תגמול רגיל, מתחשבים בכל הכנסותיו

מירב כהן: התשובה היא כן

מירב כהן:  לכן, כשהבאנו כספים לשורדי השואה התעקשנו שזה יישאר כמענק שנתי ולא חודשי, כי החודשי יקוזז להם עם השלמת הכנסה

מירב כהן:  אני אגיד עוד דבר: בזמנו הצפתי את הנושא הזה, שר האוצר היה אז ישראל כץ, והוא יצא בהודעה לתקשורת שהוא מפסיק את הקיזוז של הרנטות

מירב כהן:  ממש יצאה לתקשורת הודעה חגיגית וכולם בירכו על זה, וזה לא קרה

מירב כהן:  אני בהחלט יכולה להבין מדוע צריך להביא את כולם לרף מסוים של הכנסות ושלא יהיה אחד שיקבל משמעותית יותר מאחר, אבל בעולם שבו יש לנו שורדי שואה שהם עדיין עניים ומקבלים רק מענק שנתי – היה ראוי לקחת את 190 מיליון השקלים האלה ולפזר אותם על אלו שאין להם

מירב כהן:  ואז זה היה מתיישב בצורה שבעיניי היא יותר ראויה

מירב כהן:  אני מקווה שתשקלו את זה בדיוני התקציב שלכם

מירב כהן:  אם אין לך משהו להשלים, שירה, אני אעבור לדובר הבא

מירב כהן:  אופיר מהרשות לזכויות ניצולי שואה

מירב כהן:  חשוב לי שתגידו מה הצרכים התקציביים הדחופים ביותר שאתם מזהים עבור שורדי השואה

מירב כהן:  תודה

אופיר אטינגר: זה בהמשך למצגת שמנהלת הרשות הציגה אתמול

אופיר אטינגר:  מבחינת תמונת המצב שלנו: היום יש כ-150 אלף ניצולי שואה, שורדי שואה, ונפגעי התנכלויות על רקע אנטישמי

אופיר אטינגר:  אנחנו, ברשות, מכירים בכמעט 168 אלף, שזה כולל גם את הניצולים וגם את האלמנות והאלמנים

אופיר אטינגר:  גילם הממוצע של ניצולי השואה החיים בישראל עומד על 85

אופיר אטינגר: 7

אופיר אטינגר:  בשנה שעברה תקציב הרשות עמד על - - -     

מירב כהן: את הדברים האלה הצגנו אתמול, אפשר לרוץ על זה שיטתי

אופיר אטינגר: מבחינת התפלגות האוכלוסיה, רק כדי לסבר את האוזן בנוגע למספרים שדיברנו עליהם קודם - יש כ-100 אלף ניצולים שמקבלים היום מענק שנתי: 55 אלף מקבלים מתוקף סעיף ארבע לחוק ההטבות, עוד 45 אלף נפגעי התנכלויות על רקע אנטישמי, שזה בעיקר יוצאי מרוקו, עיראק ואלג'יריה

אופיר אטינגר:  הם כולם מקבלים את המענק השנתי הקודם בסך 6500 שקל, השנה הם יקבלו 6987 שקלים

אופיר אטינגר:  47 אלף מקבלים תגמול חודשי - - - עכשיו זה 6987, הייתה הצמדה של בערך חמישה אחוזים

אופיר אטינגר:  יש 2800 מקבלי רנטה של ה-BEG

אופיר אטינגר:  מבחינת מספר הזכאים, אנחנו יכולים לראות את השינוי המשמעותי - - -     

מירב כהן: אופיר, את כל הדברים האלה ראינו אתמול

מירב כהן:  אפשר לקפוץ עליהם

אופיר אטינגר: ראינו שבשנה שעברה הייתה עלייה קטנה בתקציב, ואנחנו צופים את המשך המגמה הזאת

אופיר אטינגר:  מבחינת הפעילויות של הרשות, אני מניח שרובכם מכירים את הפעילויות

אופיר אטינגר:      רק אציג בנוגע לעקרונות המנחים שלנו, גם בבניית התקציב, גם בתפיסת ההפעלה של הרשות, בראש ובראשונה נוכח הזדקנות האוכלוסיה באופן כללי, ובשים לב לצרכים הייחודיים של הניצולים

אופיר אטינגר:  אנחנו מגבירים את המאמצים שלנו להתאים את כלל השירותים שלנו ולהביא אותם לביתם של הניצולים

אופיר אטינגר:  לצורך העניין, בשנה שעברה קיימנו יותר מ-16 אלף ביקורי בית, עשינו 250 כנסים ומרכזי מידע ניידים בכל הארץ במטרה למצות זכויות, גם מהארץ וגם מחו"ל

אופיר אטינגר:  בנוסף, אפשרנו טיפולים נפשיים, למעלה מ-160 אלף שעות טיפול נפשי ורגשי, ל-7000 ניצולים

אופיר אטינגר:  90 אלף משעות הטיפול האלה היו בבית

אופיר אטינגר:      בנוסף, אנחנו מעוניינים ומקדמים מאוד את הנושא של טיפול במגפת הבדידות – גם בהמשך לקורונה וגם בהקשר של הניצולים שנשארים בביתם

אופיר אטינגר:  יש לנו פרויקט מדהים שנקרא "עכשיו זה הזמן", שכולל מעל 6500 מתנדבים קבועים שמגיעים לביתם של ניצולי השואה

אופיר אטינגר:  יש לנו הדרכות דיגיטליות שונות, עשינו אלפי שעות שבהן אנחנו מגיעים לבתים של ניצולי השואה ומאפשרים להם התנסות ויכולות להתמודד עם אפליקציות, עם גוגל, עם וואטסאפ, על מנת לדבר עם בני המשפחה

אופיר אטינגר:  פרויקט נוסף, שאני מאוד מעריך - - -     

מירב כהן: אופיר, קח עוד דקה לתאר פרויקטים קיימים ותעבור לצרכים הדחופים לתקציב

אופיר אטינגר: "בידיים טובות" – פרויקט שלנו בשיתוף עם קופות החולים, לניצולי שואה חסרי עורף משפחתי מספק

אופיר אטינגר:  גם הוא חלק מהדברים שאנחנו מעוניינים לקדם

אופיר אטינגר:  מהצד השני אנחנו מתמקדים גם בקבוצות חברתיות והוצאת הניצולים מהבתים, הרחבנו את מבחני התמיכה ואת המפגשים הקבוצתיים

אופיר אטינגר:  יש לנו מיקוד בניצולים סיעודיים, גם הרחבנו באמצעות שותפינו את נושא הסיעוד לעוד 14 אלף זכאים, שלא היו זכאים עד עכשיו

אופיר אטינגר:  מבחינת התקציב הנוכחי אני יכול להגיד שאנחנו נצמדים לאותם העקרונות, אנחנו רוצים להמשיך את הפרויקטים הקיימים ולהרחיב אותם, לאפשר יותר התמקדות בהגעה לבית - - -     

מירב כהן: הפרויקטים הקיימים הם בבסיס או שאתם צריכים - - -     

אופיר אטינגר: לא כולם בבסיס

מירב כהן: אז מה צריך כדי להמשיך את הפרויקטים הקיימים?     

אופיר אטינגר: תוספת תקציב זה כמובן חלק מהדיונים - - -     

מירב כהן: מה הסכום של זה?     

אופיר אטינגר: זה משתנה בין הפרויקטים, וכמו ששירה הדגישה קודם – זה בדיונים

אופיר אטינגר:  אני יכול לנקוב פה בסכומים - - -     

מירב כהן: אני רק רוצה להבטיח שיש לכם את מה שאתם צריכים כדי להמשיך פעילות תקינה

אופיר אטינגר: אנחנו בהחלט נשמח

אופיר אטינגר:  אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה מאוד צמוד עם אגף התקציבים על מנת להבטיח את הדברים האלה

אופיר אטינגר:  הפרויקטים האלה הם בליבת העבודה שלנו – ההגעה לבתים, גם ביקורי הבית שדיברנו עליהם קודם, שזה פרויקט שבו עשינו בשנים האחרונות מעל 100 אלף ביקורי בית, וזה לא פרויקט שאנחנו מעוניינים להפסיק

אופיר אטינגר:  אנחנו גם מאוד מעוניינים להתמקד בניצולים בעלי תפקוד נמוך, גם בנוגע לניצולי השואה חסרי העורף המשפחתי, שהדגשתי קודם, והטיפול בקופות החולים, גם בניצולי שואה דמנטיים, ואת בוודאי זוכרת את הסיפור הזה

מירב כהן: אז בגדול המטרה שלכם היא להמשיך את הפרויקטים הקיימים?     

אופיר אטינגר: להרחיב אותם, ולשפר

גליה מאיר-אריכא: לא רק

גליה מאיר-אריכא:  יש פה שלושה עקרונות מנחים: עקרון אחד, כמו שאמר אופיר, הוא שלאור הזדקנות האוכלוסיה אנחנו רוצים להמשיך את העקרון של הגעה עד לבית הניצולים, בכל המישורים, ופה נמשיך ליישם את אותם פרויקטים וגם נבקש להרחיב אותם

גליה מאיר-אריכא:  העקרון השני הוא להוציא מהבתים את הניצולים שיכולים לצאת מהבית, לחוגים ולפעילויות

גליה מאיר-אריכא:  כמו שאת זוכרת, גם תיקנת את מבחני התמיכה, להרחיב את הנושא

גליה מאיר-אריכא:  העקרון השלישי הוא שאנחנו רוצים להתמקד בניצולים שהרמה התפקודית שלהם נמוכה, ופה אנחנו שמים פוקוס על ניצולים דמנטיים וניצולים סיעודיים שנזקקים לעזרה בבית, עובד זר או אשפוז

גליה מאיר-אריכא:  אלה האוכלוסיות שנמצאות במיקוד אצלנו ולגביהן אנחנו רוצים לקיים את הדיונים

מירב כהן: אבל מה אתם רוצים עבורם?     

גליה מאיר-אריכא: אנחנו רוצים להגביר את הסיוע לאותן אוכלוסיות

מירב כהן: באיזה אופן?     

גליה מאיר-אריכא: באופנים תקציביים, גם ישירים וגם - - -     

מירב כהן: מה זו החשאיות הזו? סודות מדינה לגבי איך רוצים לעזור לסיעודיים

מירב כהן:      כן, בבקשה, מה שמך?     

אלה אריש בועז: בוקר טוב, קוראים לי אלה, אני נציגת איגוד העובדים הסוציאליים ועובדת סוציאלית בעיריית נשר

אלה אריש בועז:  אני רוצה לשאול אתכם לגבי הנושא הסיעודי: מה זה בדיוק ואיך אתם מעוניינים לתווך את העניין הזה - דרך הרווחות? אתם מצפים שעובדים סוציאליים ברווחות ינגישו ויתווכו לכם את הסיפורים האלה שאתם רוצים להגיע אליהם? איך אתם מתכוננים להגיע לאנשים? - - - האם זה דרכנו, דרך הרווחות?     

גליה מאיר-אריכא: לא

גליה מאיר-אריכא:  יש לנו הצלבת מידע קבועה עם ביטוח לאומי, יושבת פה גם נציגה של הביטוח הלאומי

גליה מאיר-אריכא:  כל חודש ביטוח לאומי מקבל את רשימת כל הניצולים, וכל חודש אנחנו מקבלים את רשימת כל הסיעודיים מבין כל הניצולים, בכל הדרגות

אלה אריש בועז: ואז מה - - - הסיעודיים? מה שכתבתם

גליה מאיר-אריכא: יש מספר אפיקים

גליה מאיר-אריכא:  קודם כל, יש תוספת שעות סיעוד

גליה מאיר-אריכא:  יש עכשיו אפיק חדש, נוסף, שיהיה תשלום ישיר לניצולים, במסגרת הרחבת הזכאים הרחבנו את הסיוע מ-50 אלף איש ל-64 אלף איש, עוד 14 אלף איש שיקבלו תוספת, מי שנמצא בדרגות תפקוד נמוכות יותר

גליה מאיר-אריכא:  יש לנו סל סיוע לדמנטיים שנמצאים במצב סיעודי, וגם פה יש לנו - - -     

אלה אריש בועז: מי פונה אליהם? האם אתם מצפים - - -     

גליה מאיר-אריכא: לא מצפים מאף אחד, זו פנייה ישירה שלנו אליהם

גליה מאיר-אריכא:  כל המידע נמצא אצלנו, אנחנו פונים אליהם, אנחנו לא צריכים תיווך של גורמים שלישיים

מירב כהן: אלה, יש משהו שהיית רוצה להוסיף?     

אלה אריש בועז: רציתי לדבר על דברים שכבר עלו פה, אז אזכיר אותם מאוד בקצרה ואני אתן דוגמה מהשטח

אלה אריש בועז:  היה חשוב לי לבוא ולהביא דוגמה מהשטח

אלה אריש בועז:  קודם כל, הגדלת התקציב למרותקי בית, שירות למרותקים, וכל הדברים שאתם רוצים לעשות – זה עלה גם מאסא, שהיא נציגת השלטון המקומי והפנתה את זה אליי כשידעה שאני באה

אלה אריש בועז:  אני רוצה לסבר את אוזנכם כאישה שעובדת בשטח, כעו"סית שעובדת בשטח

אלה אריש בועז:  רק אתמול, למשל, הייתי צריכה - - - שני ניצולי שואה, יוצאי ברית המועצות, שגרים באשכול כזה בנשר

אלה אריש בועז:  זה לא הוסטל, משלמים שם 700 שקל ממשרד הקליטה והם גרים שם, זה לאזרחים ותיקים, יש כמה בניינים כאלה בנשר

אלה אריש בועז:  לשני הקשישים האלה יש בן חולה נפש שלא יכול לטפל בהם, ושניהם סיעודיים

אלה אריש בועז:  הייתי צריכה לצאת לבית המשפט כפקידת סעד ולספר שהם צריכים לצאת לבית אבות

אלה אריש בועז:  למה אני רוצה לסבר את אוזנכם? משום שלבית אבות משרד הבריאות ישלם לשניהם - - - בית אבות סיעודי עולה בערך 13-16 אלף שקל, תלוי במיקום הגאוגרפי

אלה אריש בועז:  לשניהם

אלה אריש בועז:  הוצאתי בקשה בצו לבית משפט, זה בדיון

אלה אריש בועז:  לעומת זאת, אם היו נותנים להם את הכסף והם היו יכולים להעסיק עובד זר בבית, העלויות היו מתקזזות לטובת המדינה

מירב כהן: תקשיבי, יושב פה מרדכי הראלי, שהוא שורד שואה, ואשתו היא גם חולה דמנטית

מירב כהן:  הוא חווה בדיוק את מה שתיארת עכשיו: בבית הם היו תחת מבחני ההכנסה והתמיכה של הביטוח הלאומי, עם גמלת סיעוד, וכשהם עברו למוסד, כיוון שהמצב של אשתו הידרדר ולא הייתה להם ברירה, הוא עבר למבחני ההכנסות והתמיכה של משרד הבריאות

מירב כהן:  במבחן התוצאה: מצבם הוחמר, הם מקבלים פחות כסף מהמדינה והם צריכים להשלים מכיסם

מרדכי אלגרבלי: במקום לקבל 6000 שקל לחודש, אנחנו נאלצים לשלם 20 אלף שקל בשביל האשפוז

אלה אריש בועז: אני מניחה שאתה עלית לפני 1953, אני מדברת על אלו שעלו אחרי - כמה המדינה תחסוך לעצמה אם היא תדע לתת את הכסף הזה לעולים כדי שיוכלו להעסיק עובד זר שעלותו, חוץ מחוק הסיעוד, היא עוד תוספת של 5000 שקל לחודש, לעומת אם נצטרך להכניס את שני הקשישים לבית אבות - - - קרוב ל-30 אלף שקל

מירב כהן: שירה, אתם מכירים את הסוגייה הזו? יש פה גם את לבנה מהביטוח הלאומי, היא מכירה את זה כי דיברנו על זה בעבר, עשינו על זה פגישה

מירב כהן:  אתם מכירים את זה? זה משהו שנבדק?     

בן אבא: אנחנו מכירים את הסוגייה הזאת, הנושא של כלל עולם הסיעוד במובנו הרחב - כלומר: גמלת הסיעוד של הביטוח הלאומי, נושא הקודים, כפי שזה מכונה במשרד הבריאות – וההסתכלות הכוללת על זה היא דבר שנבחן, ואנחנו בוחנים מה הדרך הכי נכונה לייצר את המנגנון הזה

בן אבא:  נגיד שכן קיימים הגיונות מסוימים במנגנונים הנוכחיים, אני חושבת שצריך לומר - - -     

מרדכי אלגרבלי: זה הכל זריית חול בעיניים, כל הקודים

בן אבא: אני חושבת שכן צריך לומר שגם הדברים שמוצעים פה הם לא כל כך פשוטים

בן אבא:  כלומר, אם היינו יושבים פה בדיון אחר יכול להיות שהיינו אומרים שאנשים מקבלים כסף ולא מצליחים להביא עובד סיעודי - - -     

מירב כהן: לא, אבל היא במצב שהיא כבר לא יכולה להיות בבית

בן אבא: אני מבינה, מה שאני אומרת זה שהפתרון שמוצג כפתרון שהיה יכול לפתור כל דבר, ככסף שאיתו יוכלו לשכור את שירותיו של עובד סיעודי, במצב שבו אנחנו נמצאים, שבו יש מחסור לא פשוט בעובדים סיעודיים – העובדה שגם כל האנשים האלה ינסו למצוא עובדים סיעודיים שיגיעו לעבוד אצלם בבית זה גם דבר שהוא לא בהכרח אפשרי

בן אבא:  אנחנו יכולים להיכנס פה לדיון המעגלי, ואולי בהמשך נגיע גם בדיונים אחרים לזה - - -     

אלה אריש בועז: אבל את ערה לפער הזה - - -     

בן אבא: המבנה של המערכת והעובדה שיש לו חסרונות מסוימים – זה ברור לנו ואנחנו בוחנים את זה - - -     

מרדכי אלגרבלי: חסרונות מסוימים זה בלשון המעטה

בן אבא: יש לו חסרונות, בלשון המעטה

בן אבא:  - - - לצורך העניין הזה

בן אבא:  אני כן אומר שיש לו גם הגיונות ויש סיבה שהדברים נבנו באופן הזה

בן אבא:  אנחנו בוחנים את זה, משרד הבריאות בוחן את זה, משרד הרווחה עוסק בזה, הביטוח הלאומי עוסק בזה, משרד האוצר עוסק בזה

מירב כהן: אני יודעת שעוסקים בזה הרבה זמן ולא יצא מזה כלום

מירב כהן:  אישית, פניתי המון פעמים ועשינו על זה הרבה דיונים ובסוף לא יצא מזה כלום, כי זה עולה כסף

מירב כהן:  אני זוכרת שהיו כל מיני מספרים: 500 מיליון בשנה, היו כל מיני מספרים של עלויות

מירב כהן:  אגב, את יודעת להגיד מה העלות של זה, אם משווים? בואו נסכם ככה: קודם כל, לשם הפרוטוקול – אין הגיונות, לקחת כסף מבן אדם שמצבו הידרדר והוא לא יכול לתפקד יותר בבית זה ממש גזל

מירב כהן:  לקחת ממנו כסף, לתת לו פחות ולחייב אותו להוציא מכיסו על מוסד סיעודי – זה ממש גזל, זה עיוות מוחלט של המערכת

מרדכי אלגרבלי: ברוב המקרים עכשיו בני משפחה משלמים את זה על מנת להחזיק את זה

מירב כהן: אני מציעה שנקדיש רק לנושא הזה לבדו דיון שלם, ניתן לכם התראה מראש ותראו איך אתם נערכים לדיון כזה

מירב כהן:  אני מבינה איך זה קרה, כי המנגנון של משרד הבריאות מנותק מהמנגנון של הביטוח הלאומי

מירב כהן:  אבל התוצאה היא עוול משווע, אין בזה שום היגיון

מירב כהן:  זה ממש לא הוגן

אלה אריש בועז: - - - אני רוצה לחדד: אני דיברתי על קשישים שעלו אחרי שנות ה-90

אלה אריש בועז:  והם רוצים להישאר - - -     

מירב כהן: כן, בסדר, זה לא משנה

אלה אריש בועז: אבל הכסף שמשרד - - -     

מירב כהן: אבל זה מעוות בכל מקרה, גם פה וגם פה זה מעוות

אלה אריש בועז: אבל הכסף – אם הם רוצים להישאר בבית ואפשר להביא ואפשר שהרווחה תעזור להם למצוא עובד זר - - -     

מירב כהן: תקשיבו רגע

מירב כהן:  מישהו צריך לשים את זה על השולחן

מירב כהן:  קודם כל, תודה לאלה

מירב כהן:  אני רוצה לחתום את החלק הזה באמירה פשוטה: האוכלוסיה מזדקנת

מירב כהן:  אי אפשר להציף את כל מדינת ישראל בעובדים זרים, זה לא ריאלי, זה לא קורה

מירב כהן:  ואני מאלה שחושבות שצריך לאפשר להגדיל היצע כי המחירים עולים והמשפחות במצב בלתי אפשרי

מירב כהן:  אבל גם צריך להסתכל על העתיד – הולכים להיות לנו יותר ויותר חולים סיעודיים כי האוכלוסיה מזדקנת ותוחלת החיים עולה, ולא נוכל שעל כל בן אדם יהיה עובד

מירב כהן:  לכן, ברור שאנחנו מתקדמים לכיוון של עובד אחד שמטפל בכמה אנשים, במוסד או שחיים ביחד באיזושהי קהילה

מירב כהן:  ברור שאנחנו מתקדמים לשם, אז בואו נכין את הקרקע

מירב כהן:  משרד הבריאות – עדינה, בבקשה

עדינה אנגלרד: בוקר טוב, אני עדינה אנגלרד מהשירות הארצי לעבודה סוציאלית במשרד הבריאות

עדינה אנגלרד:  אני כן רוצה להתייחס לאמירה שנאמרה בנושא של החישוב של האשפוז של הקודים

עדינה אנגלרד:  יש אנשים שבהחלט אינם יכולים להיות בבית, כי הם צריכים עזרה לא רק במסגרת של 24 שעות, אלא גם שהמשפחה לא מסוגלת לטפל בהם, ואז אין ברירה והם מגיעים לסידור מוסדי

עדינה אנגלרד:  נכון שרוב הקשישים, רוב האוכלוסיה, נמצאת בבית

עדינה אנגלרד:  הקשישים צריכים להיות מטופלים במעטפת הכי טובה

עדינה אנגלרד:  לרוב, כשאנחנו רואים שאין ברירה ואנשים מגיעים למוסדות, זה כי המשפחה התעייפה או שלאדם אין מי שיטפל בו, בודד, ערירי - - -     

מירב כהן: מביקורי בית שאני עושה לסיעודיים – זה לא כזה אידאלי כשהם בבית

מירב כהן:  הרבה פעמים הם לא יכולים לצאת, והם לא יצאו מהבית שבועות

מירב כהן:  זה לא תמיד בחירה, הרבה פעמים זה כורח כלכלי

עדינה אנגלרד: לעיתים זו בחירה

עדינה אנגלרד:  אני רוצה להתייחס לנושא התקציבי: עבור אדם שצריך להגיע לאשפוז יש מבחן הכנסות, כמו כל אזרח במדינת ישראל

עדינה אנגלרד:  יש קצבאות שנכללות בחשבון הזכאות ויש קצבאות שלא נכללות, על פי חוק

עדינה אנגלרד:  היום המשרד עושה תהליכים וחשיבה על הנושא של מה לחשב ואיך

עדינה אנגלרד:  האמירה של החבר הנכבד הייתה שהילדים משתתפים בהכנסה – היום זה סדר עדיפות גדול במשרד, לחשיבה לא לחשב את מבחן הזכאות של הילדים

עדינה אנגלרד:  ממקום של להקל על הילדים לא להשתתף

עדינה אנגלרד:  היום זה בא כחשיבה ראשונה על סדר היום בנושא החישוב הכלכלי

עדינה אנגלרד:  כי לפני 20 שנה דיברו על חתנים וכלות שישתתפו, אבל זה ירד, והיום זה המטופל עצמו, הקשיש עצמו, מבחן ההכנסות שלו, של בני הזוג, עם חסכונות, ולאחר מכן ההשלמה של הילדים

עדינה אנגלרד:  החשיבה היום היא שכבר לפני חמש-שש שנים עשינו הקלה בתשלום הראשוני, והחשיבה היום היא גם לפטור את הילדים מתשלום

עדינה אנגלרד:  אני מאוד אשמח, והלוואי ונוביל את זה למקום הזה

עדינה אנגלרד:      בעניין ניצולי השואה: כן חשוב לי להדגיש, כי אתמול לא הייתה לי האפשרות, שיש שני פרויקטים מאוד גדולים, מרכזיים, שמשרד הבריאות עושה למען ניצולי שואה

עדינה אנגלרד:  הראשון: בשיתוף עם ועידת התביעות, מיצוי זכויות של ניצולי שואה מתמודדי נפש, בקהילה

עדינה אנגלרד:  זה אומר שעושים למתמודדי הנפש בקהילה מיצוי זכויות, כי הם לא מגיעים אפילו לרופא, או לקופה, או לעובד סוציאלי, כדי לדעת מה הזכויות שלהם

עדינה אנגלרד:  אז יש פרויקט של כמה שנים, והלוואי ונוכל להגדיל אותו, כי יש בקהילה ניצולי שואה מתמודדי נפש, שמעבר למיצוי הזכויות הם צריכים עוד מעטפת תמיכתית, מעטפת המשכית

עדינה אנגלרד:  אני חושבת שאם צריך להגדיל, הבקשה לאוצר יחד עם ועידת התביעות, כן לשקול איך להרחיב את הנושא הזה למתמודדי הנפש

עדינה אנגלרד:  הוא גם מתמודד נפש, גם קשיש וגם ניצול שואה

עדינה אנגלרד:  זו קשת רחבה של צרכים שהאדם הזה צריך

מרדכי אלגרבלי: ואתם כשלתם בעניין הזה

עדינה אנגלרד: חשוב לי שנדבר אחרי זה, לשמוע במה כשלנו

עדינה אנגלרד:  במתמודדי הנפש, בקהילה - - -     

אלה אריש בועז: - - - בתי אבות ייעודיים, לא קשור לניצולי שואה

אלה אריש בועז:  אין להם בכלל בתי אבות לחולי נפש

עדינה אנגלרד: הנושא של משאלות לב לניצולי שואה באשפוז הסיעודי: אנשים שמאושפזים במסגרות או בית אבות – יש מימוש של משאלה של אדם סיעודי, להוציא אותו לאיזושהי משאלה, לרצון שלו

עדינה אנגלרד:  גם תשוש נפש

עדינה אנגלרד:  עושים חוויות נפלאות

עדינה אנגלרד:  זה בשיתוף עזר מציון, זה מיזם משותף, זה תקציב ייעודי שניתן לפני שלוש וחצי שנים מהמנכ"ל דאז, משה בר סימן טוב

עדינה אנגלרד:  תקציב ייעודי, שקיבלנו ארבעה מיליון

עדינה אנגלרד:  זו השנה השלישית שאני מקיימת את הפרויקט הזה, והלוואי ואני אוכל להמשיך לקיים אותו עוד שנים רבות, כי מה שזה עושה לניצולים ולמשפחות - - -     

מירב כהן: בכמה שורדים אתם מצליחים לגעת במסגרת הפרויקט הזה?     

עדינה אנגלרד: עד היום, תוך כשלוש שנים, הגענו לכמעט 1500 ניצולי שואה

עדינה אנגלרד:  אנשים נפטרים, לצערי, נכנסים לבתי אבות ניצולים חדשים, ואנחנו ממשיכים לקיים את הפרויקט הזה

עדינה אנגלרד:  דבר שחשוב לי לקדם הוא הנושא שהיום, במסגרת פשרה של בית המשפט עם קופת חולים כללית, הגיעו לפטור מתשלום של סיעודי מורכב, פטור מתשלום של טיפולי שיניים להשתתפות העצמית, הלוואי ונוכל להרחיב את זה לכל הקופות

עדינה אנגלרד:  כי כרגע ניצול שואה שצריך טיפולי שיניים - - - מה שיש בסל הבריאות היום, ששייך לקופה - עדיין יש איזושהי השתתפות

מירב כהן: את מתכוונת מעל גיל 80? למה את מתכוונת?     

עדינה אנגלרד: הרפורמה החדשה בטיפולי שיניים היום היא מגיל 72, ויש איזשהו סל מענים

עדינה אנגלרד:  הייתי שמחה אם היו נותנים את זה כפטור, כי בקופת חולים כללית נותנים היום פטור, לדוגמה, לסיעודי מורכב, ואם אני לא טועה, גם לטיפולי שיניים

עדינה אנגלרד:  הייתי שמחה להרחיב את זה במסגרת - - -     

מירב כהן: זאת אומרת, שלא תהיה השתתפות

עדינה אנגלרד: שלא תהיה השתתפות

אלה אריש בועז: אבל איך אפשר לעשות טיפול שיניים לסיעודי מורכב? הוא נמצא בבית חולים שיקומי ולא יוצא מהמיטה

אלה אריש בועז:  איך אפשר - - -     

עדינה אנגלרד: יש היום אפשרות דרך הקופות

עדינה אנגלרד:  קופת חולים כללית לקחה עליה את כל הטיפול בטיפולי השיניים, הם מגיעים, יש ניידות, יהיה צוות ייעודי

עדינה אנגלרד:  התוכנית נבנית יחד עם אגף בריאות השן במשרד, איך לעשות את זה כדי להגיע – לא רק לסיעודי מורכב, שקשה להגיע, גם לאדם תשוש נפש שנמצא במסגרת מוסד קשה להגיע, גם לאנשים סיעודיים

עדינה אנגלרד:  היום מקדמים את הדברים האלה

מירב כהן: עדינה, אני חייבת לעבור לדוברים הבאים

מירב כהן:  תודה רבה

מירב כהן:  שרי ממשרד המשפטים

שרי ורדי: קודם כל, תודה רבה

שרי ורדי:  אני מאוד מודה לך על הדיונים החשובים

שרי ורדי:  הסיוע המשפטי במשרד המשפטים עוזר לניצולי שואה במיצוי זכויות, נראה לי שאולי יש כאן איזה כפל בין חלק מהגורמים

שרי ורדי:  אנחנו נותנים מיצוי זכויות של עורכי דין שמגיעים לבתים, לבתי חולים, לאן שצריך, ומסייעים להם למצות את הזכויות שלהם מתחילת ההליך ועד סוף ההליך

שרי ורדי:  אם צריך, אנחנו מייצגים אותם גם בבתי משפט

מירב כהן: איך אתם מגיעים אליהם?     

שרי ורדי: הם מגיעים אלינו על ידי יידוע, יש לנו עלונים, כנסים - - -     

מירב כהן: גליה, אתם מכירים את השירות הזה?     

גליה מאיר-אריכא: אנחנו שולחים לכל ניצול הודעה שהוא יכול לפנות לסיוע המשפטי, זו הדרך שהם מגיעים אליהם

שרי ורדי: נכון

שרי ורדי:  אני רוצה להגיד שבזמנו זה היה שיתוף פעולה עם הרשות לזכויות ניצולי שואה, של לתת לניצולי שואה עורכי דין שייצגו אותם בחינם, לעומת עורכי הדין שגבו מהם הרבה כסף

שרי ורדי:  זה השירות שניתן משיתוף הפעולה, זה עבר בשנת 2013

שרי ורדי:  מאז אלפי ניצולי שואה מקבלים אצלנו את השירות המשפטי בחינם, שירות משפטי מקצועי, על ידי עורכי דין שמתמחים בתחום, מעזרה בקבלת המסמכים הרפואיים, מציאת חומרים, אם זה חוות דעת רפואיות או היסטוריוניות, מה שצריך על מנת לסייע להם למצות את הזכויות שלהם

שרי ורדי:  מיצינו בזמן האחרון לרבים מהניצולים, שחלקם גם וטרנים, ויש כאלה שהם וטרנים ולא ניצולי שואה, ועזרנו להם למצות את הזכויות שלהם, כשהם הגיעו אלינו וקיבלו רק מענק שנתי או לא קיבלו דבר, וכיום מקבלים קצבאות מאוד מכובדות

שרי ורדי:  רנטות חודשיות, שהן משנות חיים

שרי ורדי:  קודם כל, זה הכבוד

שרי ורדי:  אנשים מאוד התרגשו לקבל מהמדינה את התעודה, שהנה, המדינה מכירה במה שהם עשו בתקופת המלחמה

שרי ורדי:  כמובן שהקצבאות מאוד חשובות להם, רובם עלו מברית המועצות לשעבר והגיעו לכאן כבר בגיל פנסיה, כלומר, הם הגיעו ללא קצבאות, ללא הכנסות, רובם גרים בדיור ציבורי והכספים האלה מאוד עוזרים להם

שרי ורדי:  אם דיברתם על אפשרות להישאר בבית – הכספים האלה מאפשרים להם להישאר בבית ולא לעבור למוסדות, הם יכולים לקבל עזרה

מירב כהן: אני זוכרת מהסיוע המשפטי שהשירותים מדהימים ויש שם צוות מצוין, אבל העומס גדול

מירב כהן:  הרבה פעמים הפניתי אנשים, לא רק שורדי שואה, אלא זקנים בכלל, והיה עומס

מירב כהן:  יש זמינות או אנשי צוות ספציפיים לשורדי שואה?     

שרי ורדי: כן, יש קדימות, בוודאי

שרי ורדי:  - - - במתן הטיפול, בפתיחת התיקים, הוצאת ההפניות לעורכי דין

שרי ורדי:  הטיפול כאן הוא מאוד מיוחד

שרי ורדי:  זה לגבי ניצולי שואה

שרי ורדי:  הם מגיעים אלינו, פונים בטלפונים הישירים של העובדים

יהודה דוידוב: יהודה דוידוב, יושב ראש ארגון פליטי ונפגעי שואה

יהודה דוידוב:  עכשיו במקרים חריגים, באמצעות הארגונים, גם מגיעים הביתה וממלאים טפסים, שזה מאוד קשה לאנשים שלא יודעים את השפה

יהודה דוידוב:  זה הסיוע המשפטי שעושים

יהודה דוידוב:  אנחנו כבר מכירים את רוב עורכי הדין שעובדים שם

יהודה דוידוב:  כל הכבוד

שרי ורדי: - - - בוועידת התביעות הרבה פעמים צריכים למלא את המסמכים באנגלית, מאוד מקל שמגיע עורך דין ומסייע לאנשים לעשות את זה

מרדכי אלגרבלי: העזרה שלהם היא מעל ומעבר

מרדכי אלגרבלי:  בין היתר, הם עוזרים לקבוצה קטנה אצלנו, של אנשים שמקבלים רנטה ישירות מגרמניה

מרדכי אלגרבלי:  ראיתם בדיאגרמה של הרשות לזכויות ניצולי שואה קבוצה של 2800 איש

מרדכי אלגרבלי:  אנחנו קבוצה של ניצולים ממעגל ראשון, כלומר, אלה שבמשך תקופה ארוכה, לפחות שש שנים, היו תחת כיבוש נאצי, ומשום מה נפלנו בין הכיסאות

מרדכי אלגרבלי:  רוב הזכויות שמדובר עליהן ניתנו במסגרת שני חוקים - - -     

מירב כהן: רגע, אתה עובר עכשיו לנושא אחר? תן לה להשלים את דבריה ונעבור אליך מיד אחריה

שרי ורדי: כמו שאמרתי, אנחנו מגיעים לניצולים רבים

שרי ורדי:  כמובן שנשמח ששיתוף הפעולה עם כל הגורמים שאנחנו פועלים איתם יתהדק ושיגיעו אלינו ניצולים נוספים

שרי ורדי:  אני גם חושבת שנכון שמיצוי זכויות ייעשה על ידי מי שמטפל ומבין בזה ומכיר את התחום, ושזה לא יתפזר לכל כך הרבה גורמים, שחלקם פחות מתמחים בנושא ומתייחסים לזה רק כטפסים שצריך למלא

מירב כהן: גם חשוב שאני וחברי הלשכה שלי נכיר ונפנה אליכם מקרים

מירב כהן:  לא ידעתי שאתם עושים שירות כזה

שרי ורדי: דיברנו עם הרשות לזכויות ניצולי שואה ועלה הצורך, וכאן יש צורך בתקציב, להרחיב את הזכויות לניצולי שואה שמקבלים מיצוי זכויות בנושא שכר טרחה שגבו מהם, ללא מבחני הכנסה ורכוש

שרי ורדי:  אבל בנושאים אחרים בודקים להם את ההכנסות, ובהרבה מקרים ההכנסה שלהם כניצולים גורמת למחסום, שהם לא יכולים לקבל סיוע משפטי

שרי ורדי:  נוצר מצב שניצולי שואה שזקוקים לסיוע בהוצאה לפועל, בדיור ציבורי, מגיעים אלינו, ואנחנו נאלצים לקחת את הקצבה שהם מקבלים מהרשות לזכויות ניצולי שואה כהכנסה, וזה שולל מהם - - -     

מירב כהן: זאת אומרת, אין מבחן הכנסה רק בנושא קצבאות, אבל בדברים אחרים יש מבחן הכנסה

מירב כהן:  מימוש זכויות של קצבאות – אין מבחן הכנסה לצורך קבלת סיוע מכם, וביתר הנושאים יש מבחן הכנסה? זה מה שאת אומרת?     

שרי ורדי: בסיוע המשפטי יש מבחני הכנסה ורכוש

שרי ורדי:  המיוחד לזכויות ניצולי שואה זה שבהן אין מבחן הכנסות ואין מבחן רכוש

שרי ורדי:  זה לגבי ניצולי שואה שרוצים למצות זכויות שלהם כניצולי שואה

שרי ורדי:  אבל אם הם רוצים למצות זכויות שלהם לא כניצולי שואה – בהוצאה לפועל, בדיור ציבורי, בשאלה משפטית אחרת – אז אנחנו בודקים את ההכנסות שלהם ואת הרכוש שלהם

שרי ורדי:  אם לבן אדם יש רכוש והכנסות שלא מקצבאות – בסדר, הוא יכול ללכת לעורך דין

שרי ורדי:  אבל אם הקצבה שהוא מקבל כניצול שואה היא זאת ששוללת, זה בעייתי

שרי ורדי:  הרבה פעמים זה לא עובר בהרבה, אבל זה עובר את הסף אצלנו וזה פוגע בהם

שרי ורדי:  זה לא הרבה מקרים, אבל הרבה פעמים אלה מקרים מאוד קשים, שמרגישים שיש צורך שעורך דין יעזור להם, ואנחנו - - -     

מירב כהן: אגב, בזמנו, בדיוני התקציב, רציתי להוביל מהלך שסיוע משפטי לזקנים יהיה ללא מבחן הכנסה גורף

מירב כהן:  לא קשור לשורד שואה או לא שורד שואה

מירב כהן:  כי מי שיש לו כסף לא פונה לסיוע המשפטי, אלא לוקח עורך דין שיהיה צמוד אליו

מירב כהן:  אני לא מאמינה שאנשים פונים סתם

מירב כהן:  וזו לא הייתה עלות גדולה, זה היה סדר גודל של מיליון שקל בשנה לכל הזקנים

מירב כהן:  ממש לא עלות גדולה

שרי ורדי: אז כאן אנחנו חושבים שהעלות תהיה פחות מ-100 אלף שקלים, אנחנו חושבים שיבואו מעט מאוד אנשים

שרי ורדי:  אגב, במיצוי זכויות מגיעים אלינו אנשים שיש להם הכנסות ויש להם רכוש, ואנחנו יודעים את זה וגם זאת הייתה כוונת המחוקק, לאפשר להם את הסיוע הזה

מירב כהן: תודה

מירב כהן:  בבקשה, מרדכי הראלי

מרדכי אלגרבלי: אני רוצה לומר משהו בהקשר למה שאמרה כאן שרי

מרדכי אלגרבלי:  אני אישית נעזרתי בסיוע המשפטי, ואני יכול להעיד שזה אחד הגופים המועטים שבאמת מקבלים בהם את כל העזרה

מרדכי אלגרבלי:  אני מסיר את הכובע

מרדכי אלגרבלי:      עכשיו לעניין שאני רוצה להציג כאן: ראיתם בדיאגרמה של הרשות לזכויות ניצולי שואה את הפילוח של מקבלי סיוע

מרדכי אלגרבלי:  למעלה היה צ'ופצ'יק קטן של בערך 2800 איש, פעם היינו בסביבות 20 אלף, שמקבלים את הרנטה ישירות מגרמניה

מרדכי אלגרבלי:  הקבוצה שלנו סובלת מאפליה מאוד קשה, שתוקנה במקצת במהלך השנים

מרדכי אלגרבלי:  האפליה נובעת משני חוקי יסוד שבזכותם ניצולים מקבלים את מה שהם מקבלים

מרדכי אלגרבלי:  הראשון הוא חוק נר"ן, חוק נפגעי רדיפות נאצים, והשני הוא חוק ההטבות

מרדכי אלגרבלי:  שני חוקים טובים שנחקקו בהדרגה עם כל מיני תוספות ותקנות, כדי לתת לניצולי שואה את מה שמגיע להם

מרדכי אלגרבלי:  אבל בשני החוקים גם יחד הקבוצה הזו של 2800 איש מוחרגת

מרדכי אלגרבלי:  בשני החוקים גם יחד כתוב שזה לא חל על מקבלי רנטה מגרמניה

מרדכי אלגרבלי:  והייתה לזה הצדקה, כי רצו למנוע כפל הטבות

מרדכי אלגרבלי:  אם אתה מקבל מגרמניה, אין שום סיבה שתקבל גם ממדינת ישראל

מרדכי אלגרבלי:  זה היה בהתחלה, אבל במרוצת הזמן ניצולי שואה שמקבלים את ההטבות ישירות ממדינת ישראל קיבלו כל מיני הטבות

מרדכי אלגרבלי:  למשל, הוזכר פה עניין הדמנטיים, קיבלו הטבות של הנחה מדמי אישור ממקרקעי ישראל, קיבלו הטבות בנושא של מס רכישה, קיבלו כל מיני הטבות

מרדכי אלגרבלי:  עיני לא צרה, אבל בגלל שבשני החוקים האלה מופיע הסעיף הזה, אנחנו הוחרגנו מכל ההטבות האחרות

מרדכי אלגרבלי:  בסדר, לא מגיע כפל קצבה, ואני כבר לא מדבר על זה שאחוזי הנכות שאנחנו מקבלים מגרמניה בקושי עוברים את ה-50 אחוז

מרדכי אלגרבלי:  יש שורה שלמה של פערים שעדיין לא תוקנו

מרדכי אלגרבלי:  מה שאני מבקש - ואני לא יודע על כמה ניצולים נוכל לדבר בעוד שנה-שנתיים, ודאי שלא 2800, אולי בקושי על 1000 – הוא שהנושא הזה יתוקן במסגרת חוק ההסדרים

מרדכי אלגרבלי:  ההחרגה של מקבלי קצבאות מגרמניה, ומדובר סך הכל ב-2800 איש, היא פשוט לא במקומה

מרדכי אלגרבלי:  לא צריך לתת כפל הטבות, מוסכם - - -     

מירב כהן: יש פה את נציגת אגף תקציבים

מירב כהן:  סגנית השר, מיכל וולדיגר, הייתה אמורה להיות פה וביטלה חמש דקות לפני הדיון

מירב כהן:  הסיבה שרצינו אותה בדיון זה כדי שהם ישמעו את הצרכים האלה

מירב כהן:  בעיניי לבטל חמש דקות לפני כינוס של ועדה זה זלזול גדול, זה תואם איתה מראש וזה מה שקרה

לבנה עזרא: לבנה עזרא, סגן ראש מינהל הגמלאות ומנהלת אגף אזרח ותיק

לבנה עזרא:  אני אתייחס פה בקצרה לשתי נקודות

לבנה עזרא:  נקודה אחת: יש מוקד שאנחנו מפעילים, כוכבית 9696, למען האזרחים הוותיקים ובני משפחותיהם

לבנה עזרא:  המוקד מפעיל מעל 5000 מתנדבים

לבנה עזרא:  הרבה מאוד מפעילות המוקד היא עבור ניצולי השואה

לבנה עזרא:  הם עושים ביקורי בית, יש לנו מתנדבים דוברי גרמנית שיושבים במוסד לביטוח לאומי ומסייעים במילוי טפסים, גם של סיעוד עבור הנזקקים וגם של מיצוי זכויות לניצולי שואה עבור טפסים של הרשות, ואנחנו גם עוסקים בתרגומים של המסמכים שלהם, על מנת למצות את המקסימום האפשרי למען ניצולי השואה

לבנה עזרא:  כמנהלת אזרח ותיק גם יש לי שיתוף פעולה מלא עם הרשות לניצולי שואה, הן בקשר למקרים של חייבים, שאנחנו דואגים לבטל להם מהר את החובות במקרי קיצון כאלה ואחרים

לבנה עזרא:  ציינת עובדה לגבי הקשר בין הביטוח הלאומי למשרד הבריאות – יש לנו קשר ממוחשב מלא מול משרד הבריאות - - -     

מירב כהן: הכשל הוא לא שאתם לא מדברים, אלא מבחנים שונים

מירב כהן:  זה יוצר עיוות

מירב כהן:  אני לא מפילה את זה על העובדים והעובדות, זו המדיניות

לבנה עזרא: נכון

לבנה עזרא:  אנחנו נשמח להרחיב כמה שיותר ואנחנו מנסים לעשות את זה תמיד למען מיצוי הזכויות של ניצולי השואה

מירב כהן: תודה על הכל, לבנה

מירב כהן:  משרד הרווחה?     

אביגדור יצחקי: נעים מאוד, בוקר טוב

אביגדור יצחקי:  קודם כל, משרד הרווחה פועל דרך המחלקות לשירותים חברתיים, יש 256 ברחבי ישראל

אביגדור יצחקי:  יש 26 תקנים ייעודיים לניצולי שואה

אביגדור יצחקי:  אנחנו מפעילים שירותים חברתיים, שבהם, כמו שיו"ר הוועדה הזכירה, יש חוסר מאוד גדול של מטפלות, ודווקא השירותים החברתיים יכולים לתת יותר ליותר אנשים

אביגדור יצחקי:  זה משהו שאנחנו מאוד מאמינים בו וחותרים אליו בכל מקום

אביגדור יצחקי:  ספציפית לגבי ניצולי השואה – בשנה האחרונה עשינו מהלך של ביזור סמכויות לשלטון המקומי, בהתאם להחלטת ממשלה 175, שאומרת שנבזר לשלטון המקומי את היכולת לבחור את השירותים שמתאימים לאזרח

אביגדור יצחקי:  בנינו dashboard ייעודי לניצולי השואה, שמראה איפה נמצאים ניצולי השואה, מה הצרכים שלהם, מה הבעיות שלהם, והרשויות המקומיות מתכננות את השירותים עבור ניצולי השואה

אביגדור יצחקי:  במקביל אנחנו גם מרחיבים ומפתחים שירותים כל הזמן

אביגדור יצחקי:  אנחנו בקשר ישיר עם הרשות לניצולי שואה כדי להעביר את הנתונים

אביגדור יצחקי:  יש לנו נתונים אגרגטיביים, כלומר, נתונים סטטיסטיים שמראים על הכמויות

אביגדור יצחקי:  עדיין עולה מהרשויות צורך בנתונים ברמה יותר פרטנית, כדי שהם יוכלו להגיע ולממש את הזכויות שלהם

אביגדור יצחקי:  מבחינת איך שהמשרד עובד – אין מבחני הכנסה לניצולי שואה - - -     

מירב כהן: רגע, אני מתעכבת שנייה על הנתונים, כי זה גם עלה המון אתמול

מירב כהן:  אל הדיון אתמול באו גורמים שונים, והמצוקה הכי קשה של הגורמים המטפלים הייתה העברת מידע וסנכרון

מירב כהן:  אתם יודעים היום לייצר מאגר אחיד של נתונים?     

אביגדור יצחקי: יש לנו את המאגר שלנו, שכולל את כל שירותי הרווחה ואת מי שרשום במחלקות לשירותים חברתיים

אביגדור יצחקי:  כן יש לנו פער עם הרשות לניצולי שואה, של הנתונים שהם יכולים, מבחינת פרטיות, להעביר לנו

אביגדור יצחקי:  אנחנו צריכים להתגבר על המכשול הזה, זה מכשול שגם מקשה עלינו וגם מקשה על הרשויות לתת שירות למי שצריך

אביגדור יצחקי:  כן יש דרך שהרשויות יכולות לפנות באופן ישיר לרשות לניצולי שואה, רק שזו דרך קצת עקיפה - - -     

גליה מאיר-אריכא: אני חייבת לומר שאני לא מכירה פער שקיים בינינו לגבי המידע, כבר העברנו בעבר רשימה - -     

אביגדור יצחקי: כן, הם מעבירים וזה מאוד עוזר לנו

גליה מאיר-אריכא: - - העברנו רשימה ואנחנו יכולים להעביר רשימה - - - אנחנו מעבירים את הרשימות ל-80 רשויות מקומיות, אין לנו שום בעיה של העברות מידע

אביגדור יצחקי: מבחינת איך שאנחנו עובדים – אין מבחני הכנסה, כמו שאמרנו

אביגדור יצחקי:  המשרד משלם 100 אחוז ללא matching, כדי שניצולי השואה יקבלו את מה שמגיע להם

אביגדור יצחקי:  חשוב לומר שאנחנו גם מרחיבים עכשיו שירותים למרותקי בית

אביגדור יצחקי:  מבחינת השירותים, יש 22 אלף ניצולי שואה בקהילות התומכות, שזו איזושהי מעטפת קהילתית, ב-32 מיליון שקל

אביגדור יצחקי:  עוד 6000 ניצולי שואה במועדונים, גם מועדוני מופת, גם קפה אירופה וכו', ב-28 מיליון שקלים

אביגדור יצחקי:  יש רווחה מרחוק שאנחנו מפעילים ל-2600 איש, סיוע חומרי ל-6000 איש, - - - בעצם שירותים רחבים בכל רחבי ישראל, כשהמטרה שלנו היא לתת מה שאפשר, וזה מה שאנחנו עושים

מירב כהן: תודה רבה

מירב כהן:  דוידוב, תשלים את דבריך

יהודה דוידוב: אני רק רוצה להתייחס לנושא אחד: מקבלי מענק שנתי, מכיוון שגם בדו"ח מבקר המדינה מופיע שזו האוכלוסיה הענייה ביותר מבין שורדי השואה בישראל

יהודה דוידוב:  אותם 190 מיליון שקל יכולים לסייע ל-117 אלף נפגעי ההתנכלויות ונפגעי השואה על ידי כך שיגדילו לכולם את המענק השנתי ב-1600 שקל

יהודה דוידוב:  אז אני מבקש להכניס את זה, וזה מאוד חשוב

יהודה דוידוב:  בניגוד לאלה שמקבלים רנטה חודשית, אותם 117 אלף אנשים גם לא מקבלים דמי הבראה

יהודה דוידוב:  אז כל אלה שמקבלים רנטה חודשית מקבלים דמי הבראה, בסדר גודל של 2200 שקל פלוס דמי נסיעה והכל

יהודה דוידוב:  אם אנחנו מדינה מתוקנת אז צריך לדאוג לזה

מירב כהן: ברור

מירב כהן:  תודה רבה

עדינה אנגלרד: חברת הכנסת מירב, אני יכולה להוסיף עוד נקודה? זה חשוב לי, בנושא התקציב

מירב כהן: פשוט יש אנשים שעוד לא דיברו, והזמן קצר

מירב כהן:  אז במשפט

עדינה אנגלרד: יש תוכנית משותפת של הקרן לרווחת ניצולי שואה, הם כנראה לא פה, היינו אמורים להציג את זה

עדינה אנגלרד:  זאת תוכנית שנקראת "סולם בבית" – 50 שעות לטיפול, או בבית או בקהילה

עדינה אנגלרד:  כאן הבקשה מהאוצר היא להרחיב את התוכנית, שזה לא יהיה תלוי גיל ותלוי הכנסה

עדינה אנגלרד:  אלה בעצם אנשים שמקבלים 50 שעות טיפול, הן במצב רפואי והן במצב משברי-נפשי, לפני מתן חוק סיעוד

עדינה אנגלרד:  היום זה תלוי גיל ותלוי שכר, ולכן היה לי חשוב להגיד את זה, לדבר על האפשרות להרחיב את זה

מרדכי אלגרבלי: יש אנשים שמוחרגים מהדבר הזה: ניצולי שואה דמנטיים מוחרגים, וגם אלה שמאושפזים - - -     

מירב כהן: מרדכי, אנחנו עוצרים פה

מירב כהן:  תודה

מירב כהן:  יאיר מלובי המיליון, בקצרה

יאיר סמוליאנוב: ברור

יאיר סמוליאנוב:  בוקר טוב לכולם, שמח להיות פה יום אחרי יום

יאיר סמוליאנוב:  הוצב כאן סטנדרט גבוה ואני מקווה שנמשיך איתו בשבועות הקרובים

יאיר סמוליאנוב:  יאיר סמוליאנוב, עמותת לובי המיליון

יאיר סמוליאנוב:  ברשותכם, אני אגע בארבע נקודות קצרות

יאיר סמוליאנוב:      הנקודה הראשונה: דו"ח מבקר המדינה האחרון, ב-2020, נגע בסוגייה של סקר ומחקרים בנוגע לשורדי השואה

יאיר סמוליאנוב:  הוא נגע גם בזה שלמרות שהוקצו, אני חושב, עשרה מיליון שקלים, לסוגיות של מחקר בניצולי שואה – זה הגיע רק ל-20 אחוז מהאנשים, למיפוי צרכים, מיפוי זכויות

יאיר סמוליאנוב:  אני חושב שיש כאן שתי סוגיות שצריך להסתכל עליהן

יאיר סמוליאנוב:  הראשונה: עשרה מיליון שקלים זה כסף מאוד גדול יחסית ללעשות מחקר כזה, וכשמדובר במיפוי צרכים, חוץ מהאבנים הגדולות יש גם את הדברים הקטנים, ואני חושב ששווה לשקול איך לתת גם לעמותות וארגונים את האפשרות לעשות סקרים ומחקרים כאלה, לאפשר איזשהם מבחני תמיכה לזה, ושגם עמותות יוכלו לעשות את המחקרים האלה

יאיר סמוליאנוב:  בסוף, כשאני נפגש עם שורדי שואה, אתה מגיע, שואל שאלות, אבל יושב איתו שעה-שעה וחצי, מדבר, שומע, משוחח – הדברים האלה לוקחים זמן, מחקרים כאלה לא יכולים לקרות טלפונית

יאיר סמוליאנוב:      הנקודה השנייה היא סוגיית ההנגשה השפתית

יאיר סמוליאנוב:  צריך להבין שכל דבר שקורה שלא בשפה הרוסית, מדיר אוטומטית 30-40 אחוז משורדי השואה

יאיר סמוליאנוב:  אני יכול להגיד כאנקדוטה שאתמול, אחרי שקיבלתי כמה טלפונים, החלטתי לעשות סדר ותרגמתי בעצמי לרוסית את הודעת הדוברות של הוועדה כדי לשלוח לאנשים, כי הם הסתכלו על הדבר הזה ורצו לשמוע מה קרה כאן

יאיר סמוליאנוב:  יש המון ארגונים שאנחנו מדברים איתם ואומרים שהיו שמחים לעזור לדוברי רוסית, אבל אין להם את היכולת

יאיר סמוליאנוב:  אלה כספים באמת קטנים, של מתרגם, של יכולת של מישהו שיוכל - - -     

מירב כהן: אגב, מעניין, לכנסת יש שירות תרגום כזה? זה בסיסי, האמת, אתה צודק

מירב כהן:  איך יכול להיות שיוצאת הודעה בלי - - - זה בסיסי, הערה ממש חשובה

מירב כהן:  צריך להפעיל אותם, אריאלה

מירב כהן:  שההודעות שיוצאות מכאן עם הפרוטוקולים וכל זה יצאו גם ברוסית, אחרת קהל היעד שלנו לא מבין מה קרה

יאיר סמוליאנוב: אז זה כבר מעולה

יאיר סמוליאנוב:  נקודה שלישית: סוגיית הדיור הציבורי

יאיר סמוליאנוב:  אני יודע שיהיה דיון בנפרד, אנחנו פה בדיון תקציב ולכן אני לא אתעסק בכל סוגיית הדיור הציבורי

יאיר סמוליאנוב:  אני אגיד שלפי הנהלים היום – של משרד הקליטה, לצורך העניין – שורד שואה מקבל קדימות של שנה בתור

יאיר סמוליאנוב:  רק כדי להבין: אני בטוח שכולכם מכירים את זה, בדיור ציבורי, כשמישהו מחכה עשר שנים בתור ואומרים לו שזה לא יהיה עשר שנים אלא תשע שנים – קטונתי מלדבר בשמם, אבל לא נראה לי שזה דבר שיעזור כל כך

יאיר סמוליאנוב:  יש היום בין 15 ל-20 אלף שורדי שואה שממתינים לדיור ציבורי, שזה בכלל הזייה בעיניי

יאיר סמוליאנוב:  יש הרבה דרכים, חלקן תקציביות וחלקן חקיקתיות - - - בעיניי, שורד שואה שנכנס לדיור ציבורי כממתין צריך לקבל קדימות בתור ולהיות ראשון ברשימה, ולא להיות שנה קדימה בתור

יאיר סמוליאנוב:  בכל מקרה, גם אם הוא ממתין לדיור ציבורי ומקבל סיוע בשכר דירה, בעיניי המקום שלו לא צריך להיות כמו כל ממתין אחר, אלא לקבל סיוע מורחב לסיוע בשכר דירה

יאיר סמוליאנוב:      נקודה אחרונה, כמו שאמר יהודה דוידוב: כשאנחנו מסתכלים על המענק השנתי תמיד מדברים על סכומי כסף גדולים, מענק שנתי ואיך מגדילים אותו

יאיר סמוליאנוב:  70 אחוז גם ככה מקבלים הבטחת הכנסה, וכשבן אדם מקבל הבטחת הכנסה אנחנו לא נותנים לו כסף פה, אבל בסוף נותנים לו כסף דרך יד אחרת

יאיר סמוליאנוב:  הרבה פעמים אני שומע גם את האוצר מדבר על מיליארדים של שקלים – בסוף אי אפשר להסתכל על סכומי כסף כאלה, כי 70 אחוז מהם מקבלים הבטחת הכנסה, ואז הכסף הזה גם ככה יוצא מהמדינה

יאיר סמוליאנוב:  אני חייב להגיד, כנכד לסבא וסבתא משני הצדדים, שייבדלו לחיים ארוכים, שכשאתה מקבל הבטחת הכנסה – חוץ מזה שאתה מקבל בסוף את הכסף, אני מודה שזה גם הרבה יותר מבזה ומשפיל אותם

יאיר סמוליאנוב:  כי בסוף הם מסתכלים על הכסף הזה, 6987 שקלים, מאוד מכובד וחשוב, בסוף זה יוצא 550-560 שקלים בחודש

יאיר סמוליאנוב:  עם כל הכבוד, אני לא צריך לספר לכולם כאן מה יוקר המחיה בישראל

יאיר סמוליאנוב:  אני אומר שוב: זה בא לידי ביטוי בזה שגם ככה 70 אחוז מהם מקבלים הבטחת הכנסה, אז במקום שהם יקבלו הבטחת הכנסה ויתעסקו בבירוקרטיזציה, ועוד פקידים שיתעסקו בלהעביר כספים מפה לשם – כמו שיהודה דוידוב אמר כאן לפני רגע, אפשר פשוט להגדיל להם את המענק החד-שנתי, ובמקום לא לתת ואז לתת במקום אחר, אפשר פשוט להגדיל את המענק הזה

יאיר סמוליאנוב:  תודה רבה

מירב כהן: תודה לך

מירב כהן:  אנחנו צריכים לסיים את הדיון, אני מודה לכל מי שהגיע

מירב כהן:  אני יודעת שהיו איתנו גם אנשים בזום, מאוד חשוב שאנשים שרוצים לדבר יירשמו מראש, כי אחרת אין לי יכולת לנהל זמנים בצורה אפקטיבית

מירב כהן:  אני מבינה שיש גם בקשה לסרטון, אנחנו פשוט לא תזמנו את זה, אז נעשה את זה בשמחה בפעם הבאה

מירב כהן:  אתה רוצה כמה מילים? יאללה, אתה תהיה האחרון שלנו ואנחנו נועלים את הישיבה

דודי רונן: בוקר טוב

דודי רונן:  לי קוראים דודי, ואני קצת חריג בפאנל המכובד הזה, וזו הפעם הראשונה שאני בוועדה שכזו

דודי רונן:  אני אציג את עצמי בקצרה: אני דור שני, ואבא שלי בחיים, דרך אגב, והקמתי עמותה שנקראת "שגרירי זכרון בגוף ראשון"

דודי רונן:  זאת עמותה שמכשירה אנשים מכל הגילאים לספר את סיפורם של השורדים - גם בני דור שני, גם דור שלישי, וגם אנשים שאין להם זיקה משפחתית

דודי רונן:  אנחנו לא נוגעים ברווחת השורד, ולכן אני חריג בדיון הזה, אבל אנחנו כן מספרים את הסיפורים של השורדים

דודי רונן:  יש לא מעט שורדים שאף אחד לא יספר את הסיפור שלהם לעולם, יש שורדים שכבר לא איתנו ואנחנו נותנים להם חיים דרך סיפורים

דודי רונן:  הכשרנו קרוב ל-500 אנשים בישראל, מרמת הגולן ועד גדרה, ואנחנו הולכים להיות עם 2000 שגרירי זכרון תוך שנתיים-שלוש מהיום

דודי רונן:  אנחנו הולכים לעשות את זה גם מעבר לים, כי יש הרבה מאוד ישראלים ויהודים בחו"ל

דודי רונן:      ביקשתי ממירב רשות לספר על מה שאנחנו עושים

דודי רונן:  אין לי שום בקשה מכם, אבל יש הרבה מאוד שורדי שואה שאם היו יודעים שהשירות שאנחנו יכולים לתת להם קיים – נשמח לדעת

דודי רונן:  אולי אחרי שנחלק פה את כל הכספים יישארו כמה שקלים גם לנו

דודי רונן:  אגב, אצלנו שורדי שואה לא מופיעים ולא מספרים, הם לא צריכים אותנו בשביל זה

דודי רונן:  אנחנו מספרים במקום השורדים

דודי רונן:  אני אגיד משהו שאבא שלי אומר בסרטון, שלצערי אתם לא רואים: "אני יודע שאחרי לכתי הסיפור שלי ימשיך לקבל את החיים שלו"

דודי רונן:  סיפור זו דרך מאוד אפקטיבית לשמר את הזכרון

דודי רונן:  זה לא במקום מוזאונים, ספרים והצגות, אבל יש משהו גנרי בסיפור, כל אדם בעולם אוהב לשמוע סיפור

דודי רונן:  אני מקווה שהסיפור שסיפרתי לכם עכשיו היה מעניין

דודי רונן:  תודה על ההקשבה

ליודמילה שפיל: סליחה, גבירתי היו"ר, הבטחתם לי שתי דקות

ליודמילה שפיל:  נרשמתי אתמול

מירב כהן: את לא רשומה

מירב כהן:  תהיי אחרונה חביבה ונסיים, אבל לעבוד מסודר, כי אחרת אי אפשר לנהל זמנים

ליודמילה שפיל: אני חושבת שאקצר את מה שהתכוונתי להגיד

ליודמילה שפיל:  זה מאוד מתחבר למה שאמרת

ליודמילה שפיל:  קוראים לי מילה שפיל, אני סגנית יו"ר ברית ותיקי מלחמת העולם השנייה שנלחמו בנאצים, אברהם גרינזייד

ליודמילה שפיל:  לצערנו הוא לא יכול לבוא

ליודמילה שפיל:  אני מדווחת לו והצעתי לו להיות בזום כדי להיות שותף - - -     

מירב כהן: הוא וטרן

מירב כהן:  אגב, אנחנו לא מאפשרים בזום, בגדול

מירב כהן:  רק לשורדים מבוגרים

מירב כהן:  הוא יכול לעלות בזום - - -     

ליודמילה שפיל: כן, זה מה שחשבתי

ליודמילה שפיל:  אבל קצת קשה לו, הוא אוטוטו חוגג 97

ליודמילה שפיל:  קודם כל, רציתי להודות במשפט אחד לכל הגורמים שתורמים למיצוי הזכויות של ניצולי שואה, שחלק לא קטן מהם נמצאים בארגון שלנו: למשרד האוצר וגם למשרד הקליטה והעלייה, שעד השנה קיבלנו מהם תמיכה לא קטנה דרך הרשויות המקומיות

ליודמילה שפיל:  בהמשך למה שדודי אמר, רציתי להגיד שיש הרבה ארגונים שמטפלים במיצוי זכויות, ואנחנו, בנוסף לעבודה הפנימית הזאת עם כל החברים שלנו, אנחנו עובדים לא מעט כלפי חוץ

ליודמילה שפיל:  יש לנו 52 מוזאונים וחדרי הנצחה, וכל שנה אנחנו מעבירים כל מיני פעילויות

ליודמילה שפיל:  אחת מהבקשות של הארגון שלנו היא תמיכה בפרויקטים שאנחנו רוצים להקים, במיוחד השנה, השנה ה-75 למדינת ישראל, כדי לשמור על הזכרון; לא רק של שישה מיליון יהודים, שאת זה אנחנו מציינים כל הזמן, אלא גם של מיליון וחצי יהודים שנלחמו באצבעות - - - הגבורה

ליודמילה שפיל:  זה מה שאנחנו עושים, וכדי להצדיק את זה הבאתי לפה, למשל, ספר שמראה אילו פרויקטים אנחנו עושים

ליודמילה שפיל:  יש ספרים שחלקם כבר מתורגמים לעברית, ואנחנו שולחים אותם לבתי ספר - - - אז זאת הבקשה היחידה

ליודמילה שפיל:  תודה רבה

מירב כהן: ישר כוח לכם

מירב כהן:  נשיקות וחיבוקים לאברהם, איש יקר, תמסרי לו ממני

ליודמילה שפיל: בטח, הוא גם מוסר לך בחזרה

ליודמילה שפיל:  אתמול דיברתי איתו

מירב כהן: יופי

מירב כהן:  אז אני רוצה לנעול את הוועדה

מירב כהן:  אנחנו נעביר בכתב לחברי הממשלה את הסוגיות שנידונו כאן

מירב כהן:  את הסוגייה של החולים הסיעודיים שעוברים מהקהילה למוסדות – לזה אנחנו נייחד בוועדה הזאת דיון בפני עצמו, כי זו סוגייה סבוכה, היא לא רק תקציבית

מירב כהן:  מעבר לזה, את הסוגיות העיקריות גם נעביר לחברי הממשלה

מירב כהן:  אריאלה, חשוב שהם יכירו את כל הסוגיות שנידונו כאן, עם הפירוט של המספרים

יהודה דוידוב: מירב, רק רציתי לבקש, כי נציגים של כל הארגונים - - על כל הפעילות החברתית שנותנים שירותים שונים, על מנת לאחד אותם

מירב כהן: זה דיון בפני עצמו

מירב כהן:  יש הרבה נושאים, נורא חשוב שכל מי שיש לו הצעה יפנה למנהלת הוועדה, אנחנו נרכז אותן ונעשה דבר-דבר

מרדכי אלגרבלי: מירב, סוגיית מקבלי הרנטה מגרמניה, הקבוצה של ה-2800

מירב כהן: אנחנו נכתוב את זה ונעביר את זה

מירב כהן:  שמענו היטב את דבריך החשובים

מירב כהן:  תודה רבה