הוועדה המיוחדת למאבק בשימוש בסמים ובאלכוהול, כנסת 25, פרוטוקול מספר 4, 2023-02-22 00:00

סימון דוידסון: בוקר טוב לכולם

סימון דוידסון:  אני אתחיל וקודם כל אציין, אני רוצה להודות לחבר הכנסת בועז ביסמוט, יו"ר הוועדה הקבועה, שהסכים שננהל את הדיון בנושא האלכוהול העוברי

סימון דוידסון:  אני אנהל את הדיון הזה ואני אתחיל קודם כל בזה שאגיד שלא ידעתי מה זה

סימון דוידסון:  לא הכרתי את המושג הזה, לא ידעתי שזה קיים, לא ידעתי שיש בעיה כזו

סימון דוידסון:  לא ידעתי שיש כל כך הרבה משפחות שסבלו, סובלות, ולצערי גם ייסבלו מהנושא הזה של אלכוהול עוברי

סימון דוידסון:  הייתה כתבה לפני כחודש בטלוויזיה, אני לא זוכר באיזה ערוץ, בגלל שאני מגיע מעולמות הספורט, יש לי קשר לרון, אז היה לי מעניין לראות את זה ובאמת גיליתי עולם שלם

סימון דוידסון:  הבנתי שגם בכנסת הזאת אף פעם אל דנו בנושא הזה

סימון דוידסון:  זה אף פעם לא עלה על השולחן

בת שבע פנחסוב:  זה עלה בוועדה הזו בשנים עברו

סימון דוידסון:  אז אני אומר שאני לא ידעתי

סימון דוידסון:  יכול להיות שיש דברים שאני לא יודע

סימון דוידסון:  אני לא יודע הכול

סימון דוידסון:  גם אם זה עלה, לא כל כך קרה עם זה משהו קרדינלי

סימון דוידסון:  יש עמותה שבעצם התחברתי אליה ורציתי לשמוע מה באמת קורה

סימון דוידסון:  התחברתי לאורני זקס ועשינו דיון וישבנו, כדי קודם כל, להבין על מה מדובר בכלל ועל איזה כמויות מודבר

סימון דוידסון:  בגלל שאנחנו בחדר קטן, אי אפשר להביא הרבה מוזמנים, אבל יש עשרות מוזמנים בזום, בעיקר משפחות של הורים שיש להם ילדים שנולדו עם התסמונת הזאת

סימון דוידסון:       לפי שנתחיל ונציג את האורחים, ותהיה לכם זכות דיבור כמובן, אז יש כמה דברים שאני חייב להקריא על פי החוק

סימון דוידסון:  אז אני מקראי קודם כל מהתקנון של סעיף חיסיון שמות

סימון דוידסון:  לפי סעיף 120ד'1ג' בתקנון הכנסת, השמות של כל מי שמבקש או יבקש חסות על השם שלו על מנת שלא יקרה לו או לזולתו עול או נזק, יהיו חסויים ולא יירשמו בפרוטוקול

סימון דוידסון:  אם מדובר על קטינים או חסרי ישע, זה סעיף 120ד'1ב' לתקנות

סימון דוידסון:  אז מי שמעוניין שהשם שלו לא יירשם בפרוטוקול הדיון שמתפרסם לציבור, מוזמן לפנות למזכירות הוועדה

סימון דוידסון:       דבר נוסף, בשל איסור לדון בתיקים שתלויים ועומדים בבית משפט, הנושא לא יעלה על סדר יומה של הוועדה

סימון דוידסון:  זה אומר, אני לא רוצה פה שום דבר אישי, אף אחד לא תוקף אישית, אף אחד שיושב פה

סימון דוידסון:  הראשון שיעשה את זה, אפילו ברמז, יוצא מהוועדה

סימון דוידסון:  כנ"ל בזום

סימון דוידסון:  למרות שאני רואה את הפרצופים ואני מבין שיש פה רגשות, יש פה נושא משפטי

סימון דוידסון:  אנחנו כמעט ביטלנו את הדיון הזה בגלל הנושא הזה

סימון דוידסון:  אני מבקש, מי שלא מבין את זה או לא יבין את זה, אפילו בפסיק אחד, יוצא מהוועדה

סימון דוידסון:  אנא שימו לב לכך

סימון דוידסון:       אנחנו מדברים גם על ילדים שנולדים עם התסמונת הזאת, אנחנו נדבר על דרכי טיפול, ועל עזרה שצריכים מהמדינה

סימון דוידסון:  בסוף הדיון יהיו המלצות למשרדים הנוגעים בדבר

סימון דוידסון:  אני מבין שהיום רק בבי"ח "שניידר", מטפלים בנושא הזה

סימון דוידסון:  אנחנו צריכים לחשוב על העתיד מפני שהילדים האלה קיימים וצריכים לדאוג להם

סימון דוידסון:  הם גדלים, זה לא דבר שנעלם

סימון דוידסון:  לכן, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מטפלים בהם

סימון דוידסון:  ויותר מכך, אנחנו חייבים לראות איך אנחנו מזהירים את הציבור, את הנשים בהריון, שלצערי יש כאלו שממשיכות ושותות

סימון דוידסון:  אנחנו צריכים לראות איך המדינה מטפלת בנושא הזה

סימון דוידסון:  כמו שאמרתי, בסוף הדיון יירשמו נקודות, שאני מאוד מקווה שהמדינה תדע איך לתמוך ולעזור בנושא הזה

סימון דוידסון:  ואם נצטרך, נעשה גם דיון ממשיך, ואנחנו נהיה על זה כדי שלדברים האלה, יהיה איזשהו פתרון, איזשהו אור בקצה המנהרה

סימון דוידסון:      אז אנחנו נתחיל קודם כל לפי הרשימה, יש לי רשימת דוברים

סימון דוידסון:  מי שירצה לדבר כמובן בהרמת יד או לפנות למזכירות

סימון דוידסון:  גם בזום, מי שנמצא בזום, ויש רבים כאלה, אם יש אנשים שרוצים לדבר אפשר לכתוב, ואני מקווה שנוכל להגיע אליהם

סימון דוידסון:  יש לנו עד שעה 13:00

סימון דוידסון:  יש לנו הרבה מאוד זמן

סימון דוידסון:  אנחנו נעשה את זה בנוחות, ברוגע, אנחנו נשמע את כולם ונשמע אותם באריכות

סימון דוידסון:  אני מקווה שנצא מהדיון הזה באיזושהי הרגשה שבאמת הולכים לטפל בנושא הזה, שנוגע, כמו שאמרתי, באמת בהמון משפחות

סימון דוידסון:  אז אנחנו נתחיל עם ד"ר יהודה סנצקי, שהוא מומחה ברפואת ילדים

סימון דוידסון:  בבקשה, יהודה

יהודה לנקרי: תודה על ההזמנה והיוזמה

יהודה לנקרי:  הייתה ישיבה לפני, לדעתי, למעלה מ-10 שנים, בנושא הזה

יהודה לנקרי:  לצערי הרב, לא נעשה שום דבר בעקבות הישיבה ההיא

יהודה לנקרי:  הנושא הזה, שמעניין אותי באופן אישי, בשלו הקמתי בבי"ח "שניידר", לפני כ-10 שנים, מרפאה הנקראת "מרפאת מש"ב" (מניעת שתיית אלכוהול בהריון)

יהודה לנקרי:  קודם כל, אני מציע שנדבר על קשת נזקי האלכוהול בעובר

יהודה לנקרי:  לא לדבר על תסמונת ולא על הילד השתיין, אלא על קשת נזקי האלכוהול בעובר

יהודה לנקרי:  אני אנסה לתת ב-10 או 15 הדקות הבאות, איזושהי סקירה כללית, כדי להביא את מה שמקובל כשמדברים על הנושא

יהודה לנקרי:  טוב, צריך לזכור שצריכת האלכוהול במהלך ההיריון היא הסיבה השכיחה ביותר לפגיעות נוירו-התפתחויות הנתינות למניעה

יהודה לנקרי:  הדגש הוא שהן ניתנות למניעה

יהודה לנקרי:  האלכוהול שהאם שותה במהלך ההיריון, עובר באופן ישיר לעובר, ואותה רמת אלכוהול שיש לאמא, יש גם לעובר

יהודה לנקרי:  לא רק בהיריון, אלא גם במהלך ההנקה לאחר ההיריון

יהודה לנקרי:  לכן, יש לנו גם המלצות לשנים שמניקות, אם הן זקוקות לשתיית אלכוהול, מתי לשתות ואיך

סימון דוידסון: מה זאת אומרת זקוקות לשתיית אלכוהול? זה לא תרופה

יהודה לנקרי: מכורות

יהודה לנקרי:  חולות

יהודה לנקרי:  אנחנו מלמדים אותן מתי לשתות

יהודה לנקרי:  הכוונה היא "תניקי, תשתי, ולאחר מכן תחכי 4 שעות שהאלכוהול יצא מהגוף"

יהודה לנקרי:  אחת הבעיות הקשות שיש לנו, שהיא שאין לנו אף סמן ביולוגי, שאפשר להשתמש בו כדי לדעת שהעובר "שתה", קיבל אלכוהול בהיריון

יהודה לנקרי:  זאת אומרת, אנחנו ברפואה יודעים שאם חושבים שלמישהו חסר ברזל, עושים לו בדיקת דם וככה יודעים אם חסר או לא

יהודה לנקרי:  אין לנו אף סמן ביולוגי טוב שאפשר להשתמש בו לאלכוהול

יהודה לנקרי:  יש כל מיני דברים שאפשר במחקרים לדעת שהתינוק היה חשוף לאלכוהול בהיריון

יהודה לנקרי:  תמיד נשאל מה נקרא שתייה, אז נכון, בסך הכול, אנחנו מוטרדים מאוד מאישה בהיריון ששותה בעת ובעונה אחת, כמות גדולה של אלכוהול, מה שנקרא "שתיית הילולה"

יהודה לנקרי:  היום מקובל להגדיר את זה כ-4 מנות של אלכוהול במספר שעות

יהודה לנקרי:  למשל, בחורה צעירה שלא יודעת שהיא בהיריון, הולכת למסיבת רווקות, אני לא הייתי אף פעם במסיבת רווקת, אבל שותים שם הרבה אלכוהול, ויכול להיות שהיא לא יודעת שהיא בהיריון כי בערך 50 אחוזים מהנשים לא יודעות שהן בהריון בהתחלה, והתינוק נפגע לנצח

יהודה לנקרי:       אנחנו לא יודעים איזו כמות עושה איזו נזק, כי גם כמויות קטנות עושות נזקים, ההמלצה היא שאם אישה בהיריון או מכננת היריון, אל תשתי אלכוהול

יהודה לנקרי:  זאת אמירה מאוד פשוטה

יהודה לנקרי:  אם זה היה מופיע בטלוויזיה כל יום, "אם את בהיריון או מתכננת, אל תשתי אלכוהול", זה היה פותר את כל הבעיה

יהודה לנקרי:  אני רואה את עיקר העבודה שלי במרפאה, כמניעה

יהודה לנקרי:  כי ברגע שתינוק נחשף לאלכוהול, הטיפולים הם מאוד מאוד בעייתיים - - -         

סימון דוידסון: האם אישה אלכוהוליסטית, כמו שאתה הגדרת, במשך 10 שנים הייתה אלכוהוליסטית ושבועיים לפני שנכנסה להריון, הפסיקה לשתות, אין משהו שנשאר קדימה? רק בזמן השתייה?     

יהודה לנקרי: אין בעיה

יהודה לנקרי:  לא נשאר קדימה

יהודה לנקרי:  אפרופו, ממליצים גם שהגברים לא ישתו כשמתוכנן היריון מפני שכאשר הגבר שותה, האישה שותה יותר באופן טבעי

יהודה לנקרי:  דבר שני, יש מחקרים שמתחילם להראות שיש השפעה על הזרע ברגע שגברים שותים

יהודה לנקרי:  זאת אומרת, ברגע שיש אווירה של אי שתיית אלכוהול במהלך ההיריון, אז גם האישה תשתה פחות, זה החלק של הגברים בנושא

יהודה לנקרי:  אז מנה של אלכוהול זה 14 גרם של אלכוהול נקי, אבל לא ניכנס לזה כשזה בקבוק בירה או 150 סמ"ק יין, או כך וכך - - -         

סימון דוידסון: אז כוס יין, בוא נגיד שתי כוסות יין - - -     

יהודה לנקרי: בוא נגיד ככה, אם שותים 4 כוסות יין, זה נקרא שתיית הילולה

יהודה לנקרי:  אז החשיפה של אלכוהול בכל שלבי ההיריון, כמובן בתחילת ההיריון זה מסוכן יותר, אבל שתייה בכל שלבי ההיריון עלולה להוות פגיעה בלתי הפיכה למוח של העובר המתפתח

יהודה לנקרי:  יש משהו שנקרא "פלסטיות של המוח", שנגיד אם ילד ניזוק בתאונה, המוח הוא פלסטי ומתקן את עצמו

יהודה לנקרי:  אחת הבעיות היא, כשהאלכוהול פוגע במוח, בעיקר בחלקים הקדמיים של המוח, שאחר כך אני אסביר מה זה עושה, המוח לא יודע לעשות את הפלסטיות הזו, הוא לא יודע לשקם את עצמו

יהודה לנקרי:  יש על זה מחקרים

יהודה לנקרי:  עכשיו, אנחנו צריכים לדבר על קשת נזקי האלכוהול לעובר - - -     

סימון דוידסון: רגע, רק אני רוצה להגיד משהו בנקודה הזאת

סימון דוידסון:  אתה אומר שבצעם אישה ששותה שתיית הילולה, כמו שאתה הגדרת אותה, והעובר ניזוק, אין שום דרך לתקן?     

יהודה לנקרי: לתקן את המוח, אין דרך

יהודה לנקרי:  אפשר לדבר על טיפולים, אבל אין דרך - - - כן, אמרתי שגם שתייה של כמויות קטנות יותר, אנחנו לא יודעים - - -     

סימון דוידסון: בכלל אלכוהול

סימון דוידסון:  בוא נגדיר שאסור בכלל

סימון דוידסון:  לא לתת אפשרות לשתות אפילו כוס אחת

סימון דוידסון:  אסור לשתות אלכוהול בתהליך ההיריון

יהודה לנקרי: אנחנו לא יודעים איזו כמות של אלכוהול עושה נזק

יהודה לנקרי:  כל אישה - - -     

סימון דוידסון: אני אגיד לך, בשבוע האחרון, התחלתי לדבר עם חברים ועם נשים, אפילו את אשתי שאלתי אם היא שתתה בהיריון, ותמיד אמרו לי "שם כוס יין, פה כוס יין"

סימון דוידסון:  אז צריך להגדיר את זה

סימון דוידסון:  שתיית אלכוהול, אפילו כוס יין אחת, אסורה בכל תהליך ההיריון

יהודה לנקרי: נכון, כי אנחנו לא יודעים איזו כמות אלכוהול עושה נזק

יהודה לנקרי:  לנשים שונות יש כמויות שונות של אנזים המפרק את האלכוהול

יהודה לנקרי:  זה תלוי באישה, במבנה שלה, כמה שומן יש לה, כמה אלכוהול נספג אצלה

יהודה לנקרי:  זה תלוי בהרבה פקטורים, ולכן ההמלצה היא לא לשתות

יהודה לנקרי:  עכשיו, קשת נזקי האלכוהול לעובר, זה לא הבחנה, זה מכלול של הבחנות והפרעות שנגרמות מחשיפה לאלכוהול, וזה כולל פגיעת גופניות, ממצאים מוחיים, הפרעות התפתחותיות, רגשיות והתנהגויות

יהודה לנקרי:  זה פוגע בהמון תחומים

סימון דוידסון: אתה תסביר על הפגיעות?     

יהודה לנקרי: כן, כן

יהודה לנקרי:  אני לא אכנס להכול כי אחרת זה יהיה יום עיון

יהודה לנקרי:  אני רוצה לסיים ברבע שעה את מה שיש לי להגיד

יהודה לנקרי:  אחת הבעיות המרכזיות, כמו שאמרתי, היא שאין סמן ביולוגי שאפשר להשתמש בו

יהודה לנקרי:  ישנו ויכוח גדול מאוד בין מרכזים רפואיים בעולם על איך מאבחנים את קשת נזקי האלכוהול לעובר

יהודה לנקרי:  יש כמה שיטות, ועכשיו הייתי בכנס בנורבגיה, לפני ארבעה חודשים, ושם הראו שלוקחים את שלוש השיטות המקובלות ביותר, יש הרבה מאוד ילדים שבשיטה אחת מאובחנים ובשיטה השנייה לא מאובחנים

יהודה לנקרי:  זאת אומרת, הוויכוח הוא מאוד גדול לגבי איך עושים אבחנה

יהודה לנקרי:  למה? כי אין לנו סמן ביולוגי, אין לנו איזו בדיקה אחת

יהודה לנקרי:      הכי פשוט, זה לאבחן את אלה עם התסמונת המלאה, מה שנקרא "fetal alcohol syndrome" , בתוך המכלול של קשת נזקי האלכוהול לעובר, יש בקצה תסמונת מלאה שהיא הכי גרועה, הכי קל לאבחן אותה מפני, גם לי למשל, כשנכנס אליי למרפאה ב"שניידר" ילד, ואני מיד רואה אותו ורואה שיש לו עיניים קטנות, ראש קטן, הוא נראה קטן, יש להם פנים מיוחדות ואין בעיה לאבחן אותם

יהודה לנקרי:  אבל, אלה המיעוט שבמיעוט

סימון דוידסון: מאיזה גיל אתה יכול לראות את הסממנים האלה?     

יהודה לנקרי: אני יכול לראות אצל ילדים ועם השנים גם הסימנים האלה - - -     

סימון דוידסון: ילדים זה אומר גם שלושה חודשים?     

יהודה לנקרי: קצת קשה לראות, אבל אם יש לו ראש קטן והוא לא צומח ואם אני יודע שאמא שלו שתתה אלכוהול, אז אפשר לדעת

יהודה לנקרי:  זה גם אחד הדברים שאנחנו חייבים לשמוע, שהאמא שתתה אלכוהול

יהודה לנקרי:  אז יכולים להיות סימנים שמופיעים עם הילדות וכשהילדים מתבגרים, הסימנים נעלמים כי הפנים משתנות

יהודה לנקרי:  חלון ההזדמנויות הזה לאבחן אותם, הוא מאוד בעייתי

יהודה לנקרי:  קשה מאוד לאבחן אותם בגילאים מאוד צעירים, וכשהם מבוגרים בוודאי אי אפשר

סימון דוידסון: עכשיו, אני רוצה רגע, סליחה שאני מפריע, כשעושים בדיקה, הרי יש לי שלוש בנות ואני עברתי את כל זה, אז כשעושים בדיקה כמו שקיפות עורפית וכל זה, למה לא עושים בדיקת דם?      

יהודה לנקרי: כי אין סממנים - - -     

סימון דוידסון: אני יודע, לא לתינוק, לאישה

סימון דוידסון:  הרי אישה אלכוהוליסטית, היא אלכוהוליסטית, הרי יש לה אלכוהול בדם כל הזמן

יהודה לנקרי: אני רוצה לענות על זה

יהודה לנקרי:  אין מצב שבמדינה הזו - - -     

סימון דוידסון: זה חופש הפרט?     

יהודה לנקרי: אין מצב שנשים תסכמנה לעבור בדיקת דם בשאלה שהן פגעו בעובר שלהן

יהודה לנקרי:  לא יקרה

יהודה לנקרי:  אני ניסיתי לעשות מחקר שבו אני לוקח את השליות של הנשים אחרי שילדו, מבלי לבקש את השם שלהן, פשוט לקבל ערימה של שליות בשביל לעשות מחקר, אבל וועדת הלסינקי לא הסכימה

יהודה לנקרי:  לפנות לנשים בשביל לעשות בדיקה, אין מצב כזה

יהודה לנקרי:  בכלל, במדינת ישראל, נשים לא באות לרופא למרפאה ואומרות שהן שתו במטרה לראות אם פגעו בעובר

יהודה לנקרי:  זה נדיר מאוד שזה קורה

יהודה לנקרי:  אם הן באות ומבקשות לבדוק זה כי הילד מאומץ וכדומה

יהודה לנקרי:  הסיכוי שאישה תבוא ותגיד לי, ככה מיוזמתה, שהיא שתתה והיא רוצה לראות אם פגעה בעובר, הסיכוי בישראל הוא מאוד נמוך, בעולם הרחב הארה"ב, קנדה, אוסטרליה, זה כבר הרבה יותר מקובל שהן עושות את זה

יהודה לנקרי:      אז זו הקשת שמכילה את כל הפגיעות השונות כאשר החמורה ביותר היא התסמונת שדיברתי עליה מקודם

יהודה לנקרי:  כמו שאמרתי, מרבית הנשים שנפגעות מאלכוהול, שהעובר שלהן נפגע מאלכוהול, אין לעובר שלהן את התסמונת המלאה, כן יש בעיות למידה, בעיות קשב וריכוז או הפרעות התנהגות

יהודה לנקרי:  מבלי שאנחנו נדע שהאמא שתתה בהיריון, ומבלי שנראה את המאפיינים הגופניים המאופיינים לתסמונת, אנחנו לא נוכל לאבחן

יהודה לנקרי:  התסמונת הקשה המדוברת היא בערך אחוז אחד מכל הילדים הנפגעים

יהודה לנקרי:  ככה ש - - -     

סימון דוידסון: רגע, רגע

סימון דוידסון:  אחוז אחד?     

יהודה לנקרי: אחוז אחד מאלה שנפגעים מאלכוהול - - -     

סימון דוידסון: אה זה לא אחוז אחד מכל הילדים הנולדים

יהודה לנקרי: אחוז אחד מהעוברים החשופים לאלכוהול, הוא התסמונת הקשה

יהודה לנקרי:  כל השאר, זה קשת של דברים

יהודה לנקרי:  יכול להיות אחד עם - - -     

סימון דוידסון: אתה מדבר על מדינת ישראל? בכלל בעולם?     

יהודה לנקרי: אני מדבר על כל העולם עושים מחקרים

יהודה לנקרי:  אין לנו כמעט מידע על מדינת ישראל, אני אחרי זה אסביר

יהודה לנקרי:  למשל בארצות הברית, בדקו ילדים במספר מחוזות בכיתה א', ומצאו שאחד עד חמישה אחוזים מהילדים האלה, יש להם איזשהו סימן של קשת נזקי האלכוהול לעובר

יהודה לנקרי:  בין אחוז לחמישה

יהודה לנקרי:  היום, המספרים הם מאוד גבוהים וזה מתקרב, בארה"ב, למספרים של אוטיזם

יהודה לנקרי:  באוטיזם היום מדברים על מקרה אחד לארבעים, אחד לחמישים, אחד לשישים

יהודה לנקרי:  זה מאוד מתקרב למספרים של אוטיזם, שגם בישראל מדברים בעיקר על אוטיזם

יהודה לנקרי:  יש עמותת אוטיזם

יהודה לנקרי:  יש הרבה הדים לאוטיזם

יהודה לנקרי:  אבל, בנושא הזה של אלכוהול, אין שיח, למרות שאלה מספרים דומים

יהודה לנקרי:      עכשיו, למשל, דוגמא למודעות שיש במדינת ארה"ב, אחת לכמה שנים, הם שואלים נשים בגיל הפוריות, גילאים 18 עד 44 שנים, הם שואלים אותן האם שתו בחודש האחרון שתייה כלשהי, והאם שתו ארבע מנות או יותר, של אלכוהול בחודש האחרון

יהודה לנקרי:  ואנחנו רואים לפי מדינות, אנחנו רואים בחודש האחרון, 56 אחוזים מהנשים שתו שתייה כלשהי, 21 אחוזים שתו שתיית הילולה

יהודה לנקרי:  לפי פריסה של מדינות ניתן לראות את זה, כמה המספרים שם גדולים

סימון דוידסון: אלה מספרים מאוד גבוהים

יהודה לנקרי: מאוד גבוהים

יהודה לנקרי:  אני אחרי זה אכנס ל - - -     

סימון דוידסון: כמה אנחנו דומים להם?     

יהודה לנקרי: אנחנו דומים להם - - -     

סימון דוידסון: בסוף, אנחנו צריכים להיות מראה של מה שקורה שם

יהודה לנקרי: תראה, אני לא יודע כמה אנחנו דומים להם

יהודה לנקרי:  אפשר להסיק כל מיני מסקנות

יהודה לנקרי:  אין לנו רישום כמו מה שקורה שם

יהודה לנקרי:  אבל, אנחנו מאוד דומים לאמריקאים, היום חבר'ה צעירים שיוצאים לבילוי, יוצאים לשתות - - -     

סימון דוידסון: שתייה זה במצב הטוב - - - אתה יודע איזו ועדה זו

יהודה לנקרי: אנחנו - - - כשהייתי בגילם הייתי - - -     

סימון דוידסון: זו ועדה של התמכרויות

סימון דוידסון:  אז אני אגיד לך שאנחנו יושבים פה ושומעים דברים - - - ששתייה זה כוס חלב לעומת מה שהיה פעם

יהודה לנקרי: נכון, נכון

יהודה לנקרי:  כשאני הייתי צעיר, לא ידעתי איך מאייתים אלכוהול, והיינו יוצאים לבלות ואולי בטעות מישהו היה שם שותה

יהודה לנקרי:  לא זוכר

יהודה לנקרי:  היום, יוצאים לצורך שתייה

יהודה לנקרי:  אוקיי, מה השכיחות בארה"ב? בארה"ב, אני מנסה להסיק מזה מה השכיחות המשוערת בארץ

יהודה לנקרי:  בארה"ב נולדים כל יום כ-10,000 תינוקות

יהודה לנקרי:  לעשרה מהם תהיה התסמונת המלאה, כי זה אחד לאלף

יהודה לנקרי:  100 עד 500, יהיו להם את קשת נזקי האלכוהול לעובר

יהודה לנקרי:  בישראל יש בערך 190,000 לידות בשנה, ואם אנחנו נסיק מזה, שאני לא בטוח שהמספרים האלה נכונים, אבל אני לא חושב שאני טועה מאוד, אז אמורים להיוולד בארץ כ-190 ילדים עם תסמונת מלאה וכ-2000 עם קשת נזקי האלכוהול לעובר

יהודה לנקרי:  ואם זה נכון, איפה הם?      

סימון דוידסון: לא יודעים עליהם

יהודה לנקרי: אני יודע איפה הם

יהודה לנקרי:  הם מסתובבים במרפאות לבעיות התנהגות, מסתובבים למרפאות לבעיות קשב וריכוז, הם יושבים בבתי כלא, עוד מעט אני קצת ארחיב על זה

יהודה לנקרי:  הם יושבים בבתי כלא מבלי שהשב"ס יודע בכלל שקיימת בעיה

יהודה לנקרי:  מדינות אחרות מדברות על זה הרבה - - -     

סימון דוידסון: ונגרם נזק אדיר למשפחות

סימון דוידסון:  והם עול כלכלי אדיר על מדינת ישראל

סימון דוידסון:  ואת כל זה אפשר היה למנוע

יהודה לנקרי: עוד מעט אני אדבר על העול הכלכלי לפי מחקרים בעולם

יהודה לנקרי:  יש מחקרים שנעשו מטעם ארגון הבריאות העולמי, אחת לכמה שנים בודקים הרגלים שונים בקרב ילדים, וזה של פרופסור יוסי הראל-פיש, שהיה בזמנו המדען הראשי - - -     

סימון דוידסון: אה, הוא היה פה שבוע שעבר

יהודה לנקרי:  המדען הראשי של הרשות הלאומית למלחמה בסמים, הוא מאוניברסיטת בר-אילן והוא מאוד בקיא בתחום

יהודה לנקרי:  כשהוא מדבר על שתיית הילולה, שתייה מופרזת, מדובר כאן על ילדים בכיתה ו', ח' ו-י' ששתו לפחות חמש מנות

יהודה לנקרי:  חמש מנות זאת הגדרה ישנה

יהודה לנקרי:  היום מדברים על ארבע מנות

יהודה לנקרי:  אנחנו רואים למשל כמה בנים וכמה בנות שתו ב-2019 ולאורך השנים, יש כאן רישומים

יהודה לנקרי:  אפשר לראות שב-2022 סך הכול כ-12

יהודה לנקרי: 5 אחוזים מהילדים, שתו שתיית הילולה

יהודה לנקרי:  כ-12

יהודה לנקרי: 5 אחוזים מהילדים בגילאים האלה, שתו בחודש האחרון כמות גדולה של אלכוהול

יהודה לנקרי:  אלה מספרים נוראיים

יהודה לנקרי:  זה מהארץ, המספרים האלה הם מישראל

סימון דוידסון: אתה רואה את הקפיצה הזאת בעקבות הקורונה?     

יהודה לנקרי: חלק מהמספרים הוא בעקבות הקורונה, כן

יהודה לנקרי:  ולכן, ארגון הבריאות העולמי אומר שמכיוון שאין כמות בטוחה של אלכוהול, אם אישה מתכננת היריון או נמצאת בהיריון או מנסה להיכנס להיריון, שלא תשתה אלכוהול

יהודה לנקרי:  אני רוצה להגיד איזו מילה שאולי נאמרה בישיבות כאן - - - לאלכוהול אין שום יתרון בריאותי

יהודה לנקרי:  זאת אומרת, פעם דיברו על החשיבות בקשר למחלות לב וכדומה, לאלכוהול אין שום יתרון בריאותי בשום דבר, הוא רק עושה צרות

יהודה לנקרי:       אנחנו עשינו מחקר בקרב נשים בישראל, תפסנו את הנשים האלה יום או יומיים אחרי הלידה בארבעה בתי יולדות, ושאלנו אותן כל מיני שאלות על מהלך ההיריון שלהן

יהודה לנקרי:  רצינו לברר את המודעות שלהן לגבי סיכון משתיית אלכוהול ולברר איזה מידע הן קיבלו מהרופאים

יהודה לנקרי:  מצאנו ש-22 אחוזים מהנשים סבורות שמותר לשתות, 15 אחוזים המשיכו לשתות וכאחוז אחד מהנשים שותות שתייה מסוכנת במהלך ההיריון

יהודה לנקרי:  אנחנו, בחודשים האלה, מסיימים מחקר דומה, אז היו 3000 נשים, היום קרוב ל-200 בבתי חולים "לניאדו", "בלינסון" ובעפולה, ואנחנו בודקים את הנושאים כדי לראות מה השתנה

יהודה לנקרי:      עולה עניין אימוצי ילדים

יהודה לנקרי:  עכשיו, אני רוצה להגיד שרוב הילדים שמגיעים מאימוץ בין-לאומי ומאימוץ ארצי הם תקינים

יהודה לנקרי:  ורוב המשפחות המאמצות הן תקינות - - -     

סימון דוידסון: את זה אתה יוכל להגיד על כל המדינות?     

יהודה לנקרי: רוב הילדים שמגיעים מאימוץ, הם תקינים

יהודה לנקרי:  רוב המשפחות המאמצות הן מאושרות

יהודה לנקרי:  רוב המשפחות

יהודה לנקרי:  שתיית אלכוהול אמנם נפוצה בארצות שבהן מביאים ילדים לאמוץ, אך הבעיות של ילדים שמביאים מאימוץ, הן לא רק מאלכוהול

יהודה לנקרי:  אני מוכרח להסביר את זה מפני שאימהות שמוסרות ילדים לאימוץ, הבעיה היא לא רק שתיינות, הבעיה היא שהן אוכלות נפש הרבה פעמים, הבעיה היא גם בנושא הקשר המוקדם עם הילד שהוא מוזנח, כי הילדים האלה נזרקים לפעמים למשל מספר שנים בבתי יולדות

יהודה לנקרי:  הם רעבים

יהודה לנקרי:  המוח שלנו נפגע כשאנחנו מורעבים במהלך ההיריון או אחרי כן

יהודה לנקרי:       זאת אומרת, הבעיות של הילדים הפגועים הן מגוונות ונעשה קצת אבל כשמכניסים את האימוץ על הפוקוס כאשר הבעיה היא בעיה כללית

יהודה לנקרי:  כמו ששמעתם, יש בעיה כללית בישראל של שתיית אלכוהול

יהודה לנקרי:  אמנם 50 אחוזים מ-200 משפחות שראיתי ב"שניידר" הן מאימוץ ילדים, אבל 50 אחוזים הן משפחות של ילדים שנולדו בארץ - - -     

סימון דוידסון: אני חוזר רגע לכתבה שראיתי

סימון דוידסון:  הנושא הזה התחיל מהנושא של האימוץ

סימון דוידסון:  לצערי, לא מדברים על מה שקורה בארץ ובעולם, זה קטסטרופה וצריך לטפל בזה

יהודה לנקרי: בשביל זה אני נמצא כאן, בשביל לתת את הפרופורציות הנכונות

יהודה לנקרי:  רוב הילדים שמגיעים מאימוץ הם תקינים

יהודה לנקרי:  יש להם הרבה פעמים בעיות קשב וריכוז שזה בסדר - - -     

סימון דוידסון: גם לי יש בעיות קשב וריכוז אבל זה לא אומר שאמא שלי שתתה וודקה

יהודה לנקרי: אנחנו צריכים ללמד את עצמנו שהבעיה היא כלל ארצית

יהודה לנקרי:  נשים צעירות ונורמטיביות שותות בארץ והן לא יודעות שזה מסוכן

יהודה לנקרי:  צריך להעביר את הפוקוס שלא יהיה רק במקום אחד - - -     

סימון דוידסון: את זה אני הבנתי טוב מאוד

סימון דוידסון:  נושא האימוץ, הרי בסוף משפחה שמשתוקקת כל כך לילד, זה החלום שלה, הרי הנשים האלו לא עושות את זה כי קל להן להביא ילדים, הן עושות את זה בלית ברירה

סימון דוידסון:  גם אם זה לא הרוב, גם אם זה מיעוט, צריך לראות למה זה קורה והאם אפשר בכלל למנוע שילד לא בריא בגלל אלכוהול יגיע - - -     

יהודה לנקרי: אני מבקש לא להיכנס לזה

יהודה לנקרי:  זה אחד מהתחומים שאמרת בהתחלה שלא נדבר עליהם

יהודה לנקרי:  אני מציע שלא ניכנס לנושא הזה - - -     

סימון דוידסון: רק תגיד לי האם יש איזשהו פתרון שבעתיד, משפחה שמקבלת לידיה את חלום חייה, שהתינוק לא יהיה לא בריא בגלל אלכוהול

יהודה לנקרי: אין פתרון לזה

יהודה לנקרי:  אי אפשר לאבחן את זה בגיל מוקדם

יהודה לנקרי:  אין לזה פתרון

יהודה לנקרי:  ואימוץ תמיד כרוך בסיכונים

יהודה לנקרי:  גם היריון רגיל אבל גם אימוץ

יהודה לנקרי:  כמו שאמרתי קודם, יש הרבה פקטורים שיכולים לפגוע בילד מאומץ ולא רק אלכוהול

יהודה לנקרי:  50 אחוזים מהילדים שאני רואה במרפאה שלי, הם ילדים שהם תוצרת הארץ, זה לא דווקא מאימוץ חו"ל

יהודה לנקרי:       עכשיו, לגבי מה שאני עושה במרפאת מש"ב

יהודה לנקרי:  מה הבעיות של הילדים האלה? הן בעיות בתחום בריאות הנפש

יהודה לנקרי:  מה הבעיות של ילדים שנפגעו מאלכוהול? יש הרבה מאוד בעיות תחום בריאות הנפש כמו חרדות, דיכאון וכל מיני מחלות

יהודה לנקרי:      מבחינת היבטים משפטיים

יהודה לנקרי:  למשל, ב-2007 מצאו שעשרה אחוזים מאוכלוסיית העשרים הבוגרים בקנדה, בכל יום נתון, סובלים מנזקי אלכוהול לעובר

יהודה לנקרי:  ב-1999 הראו שעשרה עד עשרים אחוזים מהילדים שנמצאים במסגרות שונות של מערכת אכיפה בקנדה, נפגעו מאלכוהול, והיסוכי שלהם לחלות הוא פי 19 מאשר בן אדם רגיל

יהודה לנקרי:  העריכו במחקר בקנדה שעד 40 אחוזים מהתיקים שמטפלים בהם, מורעבים אנשים מפגיעה באלכוהול

יהודה לנקרי:      עלויות

יהודה לנקרי:  בארצות הברית זה בערך עולה להם 250 מיליארד דולר כל שנה, לטפל בהיבטים החינוכיים, אבחוניים, במערכת המשפט וכדומה - - -     

סימון דוידסון: בתי הכולא גם

יהודה לנקרי: כשבקנדה זה עלה להם בזמנו, קרוב ל-10 מיליארד, כשהמניעה היא כמובן הרבה יותר זולה

יהודה לנקרי:  שוב אני אומר, מספיק שתהיה איזו הודעה בטלוויזיה, שלא עולה הרבה כסף - - -     

סימון דוידסון: אני חושב שהמספרים הרבה יותר גדולים

סימון דוידסון:  אני לא יודע אם מכניסים פה את ההורים שצריכים להפסיד ימי עבודה, ההשפעה היא קרדינלית על המשפחה

סימון דוידסון:  בתי עסקים שמתמוטטים, טיפולים פסיכולוגיים שההורים צריכים לקבל - - - אתה יכול להסביר איך רואים את זה?      

יהודה לנקרי: אותה קבוצה קטנה שיש להם את התסמונת מלאה, אנחנו מאבחנים את זה על ידי זה שאנחנו מסתכלים על הפנים שלהם, מודדים את היקפי הראש שלהם

יהודה לנקרי:  מה שאתם רואים במצגת מצד ימין, זו אילוסטרציה של מי שנפגע מאלכוהול בצורה מלאה

יהודה לנקרי:  העין קטנה, השפה עליונה רחבה יותר, יש מבנה שונה לאף, הראש קטן

יהודה לנקרי:  הגדילה שלהם - - - מורכבת

סימון דוידסון: הם נמוכים יותר

סימון דוידסון:  אבל לא נמוכים במידה של גמדים?     

יהודה לנקרי: לא, הם נמוכים יותר מהנורמה

יהודה לנקרי:  אבל שוב, צריך לראות את התמונה הכוללית

יהודה לנקרי:  האמא שתתה, יש לו ראש כזה שונה ורק ככה אפשר לשייך את זה לתסמונת

יהודה לנקרי:  כי אין לנו בדיקה שמאפשר למצוא את זה כמו שצריך

סימון דוידסון: זאת אומרת, אם היינו עושים בדיקה כזאת למשל באיסלנד לפני עשרים שנה, היינו מגלים הרבה מאוד ילדים כאלה

סימון דוידסון:  איסלנד הייתה מדינה שטופת אלכוהול בצורה דרמטית

סימון דוידסון:  גם אוקראינה ובכלל בברית המועצות - - -      

יהודה לנקרי: הם הולכים לאיבוד שם

יהודה לנקרי:  יש ילד קטן פיזית, אומרים לו ללכת למרפאה אנדוקרינית, יש לילד בעיות התנהגות, אומרים לו ללכת לפסיכיאטר - - -     

סימון דוידסון: מכל מדינת ישראל, רק ב"שניידר" יש טיפול או עזרה?     

יהודה לנקרי: אני רוצה להגיד שב"שניידר", המילה "טיפול", היא לא טובה

יהודה לנקרי:  אני עושה שם אבחון, אין לי שם צוות מטפל מכיוון שאף אחד לא טורח לתת תקציבים לעובדת סוציאלית - - -     

סימון דוידסון: זה חשוב מאוד

סימון דוידסון:  זאת אומרת שאם היה תקציב ממשרד הבריאות, אפשר היה לטפל ביותר ילדים?     

יהודה לנקרי: ברור

יהודה לנקרי:  עכשיו, אני רוצה להגיד עוד משהו לגבי טיפול

יהודה לנקרי:  הטיפול הוא טיפול לא ספציפי - - -     

סימון דוידסון: אתה תדבר על הטיפול? אולי נשאיר את זה - - -     

יהודה לנקרי: אני אגיד רק במשפט

יהודה לנקרי:  הטיפול הוא לא ספציפי, הבעיות הן ספציפיות

יהודה לנקרי:  אין טיפול ספציפי מיוחד, ואם יש הוא בוודאי לא קיים במדינת ישראל

סימון דוידסון: נגיד, "ריטלין" עוזר לילדים האלה?     

יהודה לנקרי: "ריטלין" לא, אבל משהו אחר מקבוצת התרופות כמו "ויוואנס" או "אטנט", טוב יותר

יהודה לנקרי:  את זה אני אומר מהניסיון של העולם

יהודה לנקרי:  אבל, זו לא הבעיה שלהם, בעיות קשב וריכוז, הרבה פעמים

יהודה לנקרי:  הבעיות יותר מורחבות ומורכבות

יהודה לנקרי:  תמיד צריך להיות צוות גדול ומקצועי אבל אין לנו תקציבים

יהודה לנקרי:  מדינת ישראל לא מתקצבת את זה

סימון דוידסון: מדינת ישראל בכלל מכירה את התופעה? מכירה ומגדירה את התופעה? תשמע, אם אנחנו מדברים על 190 ילדים בשנה שנולדים רק פה ועוד עשרות שמגיעים מחו"ל, מדובר פה על מספר גדול

יהודה לנקרי: יש פה נציג ממשרד הבריאות?      

סימון דוידסון: אנחנו נגיע אליו

יהודה לנקרי: עוד מעט הם יגידו מה הם עושים

סימון דוידסון: אתם מכירים בכלל בתופעה הזאת? משרד הבריאות

ניר שער: כן

יהודה לנקרי: טוב, אני כבר אמרתי להם כמה דברים בנושא הזה, אבל אנחנו לא ניכנס לעימות כרגע

סימון דוידסון: לא, אם אני אצטרך, אני אעזור למשרד הבריאות

סימון דוידסון:  לפעמים משרד הבריאות צריך עזרה

יהודה לנקרי: בסדר, אני לא רוצה לתפוס את הזמן של כולם

יהודה לנקרי:  במצגת פה ניתן לראות שאפשר למדוד גם את העיניים, יש מדידות מדויקות

יהודה לנקרי:  אז כ-40 אחוזים מהילדים שהיו אצלי, כ-40 אחוז, לא 50 אחוז כמו שאמרתי מקודם, הם ילידי הארץ

יהודה לנקרי:  כ-50 אחוזים יצאו ממבחנה של משהו בתחום קשת נזקי האלכוהול לעובר וכ-50 אחוזים לא

יהודה לנקרי:  זאת אומרת, גם אלה שבאים אליי עם מידע או עם חשיבה שהילד פגוע מאלכוהול, לא יוצאים עם האבחנה הזו

סימון דוידסון: אבל רוב הילדים שאני רואה, זה מחו"ל

סימון דוידסון:  44 אחוזים מרוסיה ו-10 אחוזים מאוקראינה, זה כבר הרוב

סימון דוידסון:  זה כבר 54 אחוזים מחו"ל

יהודה לנקרי: אוקיי, בסדר

יהודה לנקרי:  אמרתי ש-40 אחוזים הם ילידי הארץ

יהודה לנקרי:  אז אוקיי, לסיכום, מכיוון שאין כמות בטוחה של אלכוהול, ההמלצה היא לא לשתות אלכוהול בהיריון ובהנקה

יהודה לנקרי:  אם אישה מתכננת היריון או נמצאת בהיריון, שלא תשתה אלכוהול

יהודה לנקרי:  אבחון הפגיעה הוא מאוד מסובך ושנוי במחלקות, ולכן עיקר מאמץ צריך להיות בתוכניות מניעה

יהודה לנקרי:  תודה רבה

סימון דוידסון: אוקיי, תודה רבה לך אדוני

סימון דוידסון:  אנחנו נעבור לפרופסור אריאל טננבאום, רופא התפתחותי, מנהל היחידה למחלות כרוניות באגף הילדים בבית החולים "הדסה"

סימון דוידסון:  בבקשה, אדוני

אריאל טננבאום: שלום, תודה רבה לך אדוני ובוקר טוב

אריאל טננבאום:  קודם כל, האזכור הראשון של הנושא של האלכוהול ומניעה זה שמשון הגיבור

אריאל טננבאום:  זאת אומרת, נגש המלאך אל אמא שלו ואמר לה "אל תשתי מן הנסך"

אריאל טננבאום:  כלומר, ציטוט אפשר להביא מספר "שופטים"

אריאל טננבאום:  זאת אומרת, זה אצלנו

סימון דוידסון: אבל עדיין, זו תופעה שעדיין קיימת

אריאל טננבאום: עדיין קיימת וקיימת בכל המגזרים

אריאל טננבאום:  אני חושב שהכי קל לכולנו להגיד שזה תחום ששייך למכורות לאלכוהול, זה תחום ששייך לנשים שיושבות בכלא או שזה צרה של - - -     

סימון דוידסון: בוא, אני אגיד לך משהו, אני לא מתבייש להגיד את זה, אני אומר את זה בכל פורום ובגלל זה אני גם בוועדה הזאת

סימון דוידסון:  אני בן לאלכוהוליסט

סימון דוידסון:  אבא שלי היה רופא מרדים בכיר מאוד, איש מדהים

סימון דוידסון:  גם אמא שלי רופאה

סימון דוידסון:  ואבא שלי נפל לאלכוהול והיה שלוש שנים במצב הכי נוראי שיש

סימון דוידסון:  אני, כילד פרצתי לו לבית בלילות כדי להציל אותו

סימון דוידסון:  עד שברוך השם גמלתי אותו

סימון דוידסון:  אתמול הוא התקשר אליי ואמר לי שאתמול זה 22 שנים שהוא יבש

סימון דוידסון:  ומתוך עשרה אנשים שהיו אתו בקבוצה, שמונה מתו

סימון דוידסון:  אני יודע מה זה

סימון דוידסון:  אני חיי את זה, חייתי את זה

סימון דוידסון:  אני יודע מה זה אלכוהול ואני יודע מה זו התמכרות

סימון דוידסון:  ואני אגיד את זה לכולם, זה לא לאנשים מסכנים ברחובות, זה לא שכולם זונות, זה לא לאנשים שאין להם כסף, זה קורה גם לטובים שבטובים

סימון דוידסון:  בואו נשים את זה על השולחן, זה קורה לטובים שבטובים

סימון דוידסון:  ועכשיו אתה יכול להמשיך

אריאל טננבאום: קשה לי להמשיך אחרי זה

סימון דוידסון: אני לא מתבייש בזה שתדע לך

אריאל טננבאום: להיפך

סימון דוידסון: מהמקום הזה אני פועל, רק שתבין

אריאל טננבאום: מצוין

אריאל טננבאום:  שהילדות שלך יביאו נחת כמו שאתה הבאת נחת להורים שלך

אריאל טננבאום:  אני אתן דוגמא לעניין של מגזרים

אריאל טננבאום:  הכי קל, כמו שידידי ישי וקסלר אומר, "יהודיות שותות? מה פתאום, יהודיות לא שותות

אריאל טננבאום:  מוסלמיות לא שותות, חרדיות לא שותות, נוצריות קתוליות לא שותות"

אריאל טננבאום:  אז הכי קל זה לשים את הראש ולהגיד שזו לא צרה של ישראל, זה משהו שקורה אי שם במזרח

אריאל טננבאום:  וזה לא נכון בכלל

אריאל טננבאום:  בדיוק סיפרתי ליהודה על טיולים של סמינריסטיות, בנות 14 עד 16, חרדיות, יוצאות לטיולים ושותות

אריאל טננבאום:  למשל, הייתה אצלי במרפאה ילדה חרדית שאמרה שלא שתתה הרבה, רק חצי כוס

אריאל טננבאום:  חצי כוס של מה? היא אמרה לי וודקה

אריאל טננבאום:  חצי כוס של וודקה זה לא קצת, זה לא קצת לנערה בת 16

אריאל טננבאום:  אז השתייה קיימת בכל מקום

אריאל טננבאום:  אם אנחנו נגיד שזו בעיה שלהן, אז אנחנו נשים את זה שם, אבל זו בעיה של כולם וזה מאוד חשוב

אריאל טננבאום:      דובר על אימוץ בחו"ל ואני רוצה לדבר על אימוץ בארץ

אריאל טננבאום:  לנו יש מרפאה להערכת ילדים לקראת אימוץ

אריאל טננבאום:  בי"ח "הדסה" פועלים עם השירות למען הילד משנת 2005 וזיכינו לראות אולי 1400 או 1500 ילדים ישראלים בלבד

אריאל טננבאום:  כמו שאתה אומר, זה סל גדול של בעיות

אריאל טננבאום:  כמו שאתה אמרת, אם אלכוהול הייתה הבעיה היחידה, אבל יש נושא של סמים ושל רעב ופגות וחוסר מעקב בהיריון ועישון וחשיפה לכל כך הרבה חומרים שלפעמים אנחנו לא יודעים מאיפה באה כל הצרה הזאת

אריאל טננבאום:  כשאנחנו מקבלים ילד להערכה אצלנו ואנחנו כותבים הכול שחור על גבי לבן, כי לנו יש יתרון דרך אגב לעומת אימוץ מחו"ל, כי אנחנו יודעים כי יש עובדות סוציאליות וכדומה שחוקרות ורואות

אריאל טננבאום:  אז אנחנו מקבלים לפעמים מידע - - -     

סימון דוידסון: אבל אתה לא יכול למנוע

סימון דוידסון:  זאת אומרת, אתה מקבל מידע רק אחרי שהילד נולד

אריאל טננבאום: נכון מאוד

אריאל טננבאום:  לגבי הילד הספציפי הזה, לא

אריאל טננבאום:  אבל אני רוצה להוסיף לנושא של המניעה שגם תואר בחו"ל

אריאל טננבאום:  אם אתה אומר לאמא "תשמעי, אתה היית בהיריון ושתית ונולד לך ילד שהוא פגוע, אם את רוצה להיכנס שוב להיריון, תראי מה קרה ולכן אל תשתי בהיריון הבא"

אריאל טננבאום:  אז זה מצליח, היא לא שותה ונולד ילד בריא

אריאל טננבאום:  אז ההתערבות יכולה לבוא גם מאותה משפחה, מאותה יחידה, ולמנוע את זה שהילד הבא ייוולד עם תסמונת אלכוהול

אריאל טננבאום:  אז לא להתייאש

אריאל טננבאום:  גם אם כבר נולד ילד פגוע במשפחה, יכול להיות שיהיה יותר טוב

סימון דוידסון: הנקודה הזאת חשובה

סימון דוידסון:  אם מגיע אליך למרפאה ילד שהוא פגוע, אתה בודק וחוקר ואתה מבין שהאמא שתתה, ואז אתה מטפל באמא לקראת ההיריון הבא שלה

אריאל טננבאום: לחלוטין

סימון דוידסון: על ידי עובדת סוציאלית? מי עושה את זה?     

אריאל טננבאום: כן, יש שירות למען הילד, יש שירותי רווחה, יש אפילו - - -     

סימון דוידסון: יש פה נציגות ממשרד הרווחה?     

אווי זיו: אני מהמרכז הישראלי להתמכרויות ואני אשמח להתייחס

סימון דוידסון: אין בעיה, אני אתן לך זמן

סימון דוידסון:  יש לנו המון זמן

אריאל טננבאום: בנושא של האבחון, כמו שיהודה תיאר, יש אתגרים רבים לעשות את האבחון

אריאל טננבאום:  אנחנו עשינו ב"הדסה" פיילוט עם צוות, יש את פרופסור אנדראה ברגר, פסיכולוגית מ"בן-גוריון", ואת ליאת חן-הרבס שהיא מרפאה בעיסוק במכון לריפוי בעיסוק ב"אריאל", ויש גם את דוקטור סרגיי אלברדורושקוב

אריאל טננבאום:  יחד כצוות עשינו פיילוט של אבחון

אריאל טננבאום:  בסופו של דבר צריך לדבוק במדע

אריאל טננבאום:  כאשר באים ילדים שנראה לי שיש להם הפרעה בכתיבה כי אולי אמא שלהם שתתה ואין לנו מידע, אז אנחנו קצת תקועים

אריאל טננבאום:  אז יש דרכים שונות ויש יריבויות מסוימות בין הקנדים לאוסטרלים לאמריקאים לגבי איך לאבחן את זה בדיוק

אריאל טננבאום:  אנחנו תקועים

אריאל טננבאום:  הלוואי שהיו לנו בדיקות כלשהן, אין לנו

אריאל טננבאום:  ניסינו לאמץ שיטה מאוד מורכבת וקצת מסורבלת מוושינגטון בארה"ב, בה אנחנו ממש מצלמים את פנים, מודדים כל מיני דברים ומשתדלים להגיע לאבחון מאוד מסודר

אריאל טננבאום:  שם הם סוגרים מכון שלם ומשביתים אותו - - -     

סימון דוידסון: האם משהו השתפר ב-20 השנים האחרונות בנושא הזה?     

אריאל טננבאום: אז ברמה של האבחון, אני חושב שבסופו של דבר, לא לגמרי

אריאל טננבאום:  הכי קל זה כשאתה יודע

אריאל טננבאום:  הכי קל, כמו שתיארה לי מישהי שאימצה ילדים, שאמרה לי שהיא ראתה מול עיניה שהאמא הביולוגית שתתה אלכוהול

אריאל טננבאום:  אז כל מה שציפינו לראות, ראינו, ובכל זאת מכל מיני סיבות, האישה הזאת אימצה את שני הילדים של אותה אישה ששתתה

אריאל טננבאום:  אז זה הכי קל, זה כמו מתחת לפנס

אריאל טננבאום:  הרבה יותר מסובך כאשר ילד מגיע עם איזושהי בעיה כזו או אחרת, כמו שיהודה אמר, מסתובב אצל פסיכיאטר פה ושם

אריאל טננבאום:  עכשיו, כן יש דברים שהם יותר מאפיינים ילדות וילדים שנחשפו לאלכוהול

אריאל טננבאום:  למשל, עמידות לתרופות בכל הנושא של קשב וריכוז, משהו שם לא מגיב לגמרי

אריאל טננבאום:  או נושא של שיפוט, להבדיל בין טוב לרע - - -     

סימון דוידסון: זאת אומרת, מה שאתה אומר, שילד עם, איך אני אגדיר את זה? פגום? חולה? איך מגדירם את זה? ילד עם תסמונת - - -     

אריאל טננבאום: זה לאו דווקא תסמונת

אריאל טננבאום:  זה קשת נזקי אלכוהול

סימון דוידסון: אוקיי, אז ילד על קשת נזקי האלכוהול, יודעים שיש לו בעיות קשב, רובם יש להם בעיות קשב וריכוז, התרופות הרגילות שאנחנו נותנים לילדים עם קשב וריכוז, לא משפיעות על אותו ילד על הקשת?     

אריאל טננבאום: נכון, כנ"ל לגבי כל מיני התערבויות אחרות

סימון דוידסון: ואז מה אתה עושה? איך אתה מטפל בו?     

אריאל טננבאום: בסופו של דבר, אין התערבות

אריאל טננבאום:  הלוואי שהיה משהו

אריאל טננבאום:  הלוואי שהיה טיפול, תרופות, משהו

אריאל טננבאום:  הלוואי שהיה משהו שאפשר לתת שלוש פעמים ביום וזה יפתור את זה

אריאל טננבאום:  אבל אין כזה

אריאל טננבאום:  אני אלך רגע אחורה ואגיד שיש בישראל מערכת מפוארת של מכונים להתפתחות הילד, של קופות חולים ושאר הדברים, אז הדברים הסטנדרים של ריפוי בעיסוק, קלינאית תקשורת, פיזיותרפיה - - -     

סימון דוידסון: אה זה לא עוזר?     

אריאל טננבאום: בטח שזה עוזר

אריאל טננבאום:  אתה יודע מה דבר שהכי עוזר? אהבה

אריאל טננבאום:  בטח שאהבה

אריאל טננבאום:  הרי מה שהכי עוזר לעצב את הדמות של הילד מבחינת ההתנהגות, מבחינת מה שהוא רואה, מבחינת גישה לאחרים וכולה, זה מה שהוא קלט בבית - - -     

סימון דוידסון: שקט, שקט

סימון דוידסון:  אני מבקש

אריאל טננבאום: מה שאני רוצה להגיד זה ככה, אני יודע שהנושא פה הוא רגיש, יש כאן גברת מהשב"ס, והיא יודעת שבשב"ס יושבת רוצחת ויושבת מישהו שגנבה בקיוסק

אריאל טננבאום:  זאת אומרת, יש קשת עצומה של לקוחות שהגברת מטפלת בהן

אריאל טננבאום:  ככה גם אני, מטפל בקשת רחבה

אריאל טננבאום:  אסור לנו להתייאש

אריאל טננבאום:  יש ילדים שנפגעו מסמים, מאלכוהול, מפגות ועוד ילדים שנפגעו מכל מיני דברים

אריאל טננבאום:  ואני בטוח לחלוטין שהתערבויות שמרניות, סטנדרטיות, עם המון אהבה והכלה וכדומה, עשויות באמת לעזור לילדים עם כל הפגיעות שיש בעולם

אריאל טננבאום:  אני רופא התפתחותי, אני רואה את זה

אריאל טננבאום:  לא חייבם לגשת דווקא לנושא האלכוהול

אריאל טננבאום:  עכשיו, אני לא מבין מה האלטרנטיבה שלנו? הרי אין טיפול ספציפי

סימון דוידסון: אז זה כואב לשמוע שאין טיפול ספציפי ושלא הרבה השתנה במהלך השנים

סימון דוידסון:  עכשיו, לי נולד ילד כזה ואני מבין, כשהוא בן 4, שהוא פגוע מאלכוהול בהיריון

סימון דוידסון:  והוא הבן שלי ואני מת עליו והוא האהבה הכי גדולה שלי בעולם, ואני מוכן לעשות הכול בשבילו, מה אני עושה? למי אני פונה? איך אנחנו יכול להתמודד עם זה בכלל? אהבה, ברור שאני אוהב אותו, אני כל היום מחבק אותו ואוהב אותו, אבל הוא מרביץ לי ונושך אותי וכל היום משתגע ואני חסר אונים

סימון דוידסון:  מה אני עושה?     

אריאל טננבאום: אז זה מאוד מאוד מאתגר

אריאל טננבאום:  ואכן, במקרים הקיצוניים של התופעה הקיצונית בקשת, לחלק מהילדים אין ריפוי ואין טיפול

אריאל טננבאום:  זה נכון לגבי, אגב, קשת מאוד גדולה של הפרעות פסיכיאטריות, יש אנשים שיש להם סכיזופרניה ואתה נותן להם טיפול תרופתי ואז הם חוזרים ועובדים וחלק מאיתנו

אריאל טננבאום:  אבל יש אנשים שעמידים לטיפול

אריאל טננבאום:  זה נכון לגבי כל דבר

אריאל טננבאום:  נגיד, סרטן, יש כאלה שברוך השם מגיבים מצוין לטיפול תרופתי כזה או אחר ומבריאים

אריאל טננבאום:  וחלק לא

סימון דוידסון: בעולם, יש מקומות מיוחדים? נגיד, בקנדה יש מספרים מאוד גבוהים, האם בקנדה קיימים מרכזים שיודעים לעזור?     

אריאל טננבאום: יש מקומות כמו למשל בקנדה, באוסטרליה וכדומה, מקומות שבהם התושבים המקוריים של האזורים, שם האחוזים הם באמת על 50 או 70 אחוזים, ועדיין ההתערבויות הן מה שאנחנו יכולים להציע בישראל

אריאל טננבאום:  הם לא מציעים, ככל שאני יודע, שום דבר מיוחד

אריאל טננבאום:  ולכן, מאוד חשוב לדבוק במדע, כי לפעמים, אני חושב, שהייאוש והקושי שהוא אמיתי לחלוטין ואני מאוד מזדהה אתו ומשתדל לעזור ואני מבין, וקשה לי מאוד גם עם התסכול של המשפחות וכולה, מה שאני רוצה להגיד זה שצריך לדבוק במדע

אריאל טננבאום:  אתה לא יכול לתת לילד אקמול כי הוא לא יעזור, אז אתה לא תיתן אקמול

אריאל טננבאום:  זה גם אסור על פי חוק, אגב

אריאל טננבאום:  על פי חוק אסור לתת טיפול שאינו מאושר ורשום

אריאל טננבאום:  אין דבר כזה

אריאל טננבאום:  אסור לך להציע או לשווק או למכור טיפול שלא הוכחה תועלתו

אריאל טננבאום:  זה טוב בשביל מנוע אשליות וכל מיני מחשבות שווא לגבי התערבויות וטיפולים, אבל זה טוב ככה באופן כללי

אריאל טננבאום:       יש עוד דבר שאני רוצה להגיד שהוא חשוב

אריאל טננבאום:  כמו בביטוח הלאומי וכמו במכון להתפתחות הילד ובמקומות אחרים, אנחנו לא מטפלים לפי כותרת, אנחנו מטפלים לפי האתגר והבעיה שהילד מציג

אריאל טננבאום:  הרי אם אנחנו ניקח ילד עם תסמונת האלכוהול, ולילד אין שום בעיה פסיכיאטרית, אנחנו לא צריכים שפסיכיאטר יראה אותו

אריאל טננבאום:  אם התופעות שלו מסתכמות בלמשל, איחור התפתחותי מוטורי וקושי בכתיבה ובמספרים, אז הוא יקבל את הטיפול הספציפי הזה

אריאל טננבאום:  לא כל הילד עם קשת פגיעות האלכוהול, מציגים הפרעות התנהגות מאוד קשות

אריאל טננבאום:  להיפך, לחלקם יש בעיית תקשורת והם מאוד סגורים ומכונסים, הילדים האלה לא מסוכנים

אריאל טננבאום:  זאת אומרת, יש פה קשת מאוד מאוד רחבה

אריאל טננבאום:  אני חושב שעדיין צריך להמשיך את כל הנושא הזה של האבחון, והזכרתי את הפיילוט שאנחנו עושים ואנחנו מאוד מאוד מקווים להמשיך עם זה - - -     

סימון דוידסון: אני שומע את מה שאתה אומר, וקודם כל אני מודה לך על הכנות, אבל בסוף הייתי רוצה אחרי שעתיים דיון פה, שבאמת יהיה איזשהו פסיק של אור במנהרה, איזה חור קטן שאנשים שבאמת סובלים מזה, וזה באמת סבל גדול, אז שבאמת ישמעו בסיום הוועדה שיש איזשהו כיוון

סימון דוידסון:  עכשיו, כשאני שומע שב-20 עד 30 שנים האחרונות, לא השתנה הרבה, אז השאלה היא מה ישתנה ב-30 השנים הבאות

אריאל טננבאום: קודם כל, האנושות משתנה

אריאל טננבאום:  30-40 שנים ברפואה זה המון

אריאל טננבאום:  תוחלת החיים עולה

אריאל טננבאום:  הטיפולים, גם הקונבנציונליים הם יותר טובים

אריאל טננבאום:  הטיפולים התרופתיים, על כל הקשת, של הפרעות כאהל ואחרות, התפתחו

אריאל טננבאום:  הדברים האלה בהחלט מתפתחים ומתקדמים

אריאל טננבאום:  אני חושב שזה יהיה נהדר אם בישראל יהיו פריצות דרך והתערבויות שלא נראו במקומות אחרים ואשר הוכיחו את עצמן כמאוד יעילות

אריאל טננבאום:  אני מאוד אופטימי

אריאל טננבאום:  תמיד

אריאל טננבאום:  בכל דבר

אריאל טננבאום:  אז אני מאוד חיובי ואופטימי

אריאל טננבאום:       מה שאני חושב שמאוד חשוב זה לאבחן

אריאל טננבאום:  צריך לקחת את הילדים וצריך לעשות להם אבחנה מאוד מאוד סדורה, ומסודרת וספציפית

אריאל טננבאום:  לפעמים לתלות כל מיני דברים בכותרות וכולה, זה לא עוזר לאף אחד וזה לא מקדם

אריאל טננבאום:  אני מאוד בעד לקדם ולעשות את האבחנה כמו שצריך

אריאל טננבאום:  אנחנו ממשיכים ב"הדסה" וכך עוד נעשה

אריאל טננבאום:      אנחנו מדברים על זה שהאישה צריכה להבין ש

אריאל טננבאום:  יש קצת "הסגברה" (הסברה + גבר) כזאת

אריאל טננבאום:  "אישה תביני, אל תשתי"

אריאל טננבאום:  זה לא הולך ככה, יש כאן בעיה, בלהפיל את זה עליה, כי אני רואה את זה גם מכל מיני כיוונים

אריאל טננבאום:  זו אחריות מאוד גדולה להיות בהיריון, אבל בכל זאת, ההפלה על האישה את הנושא הזה היא גם בעיה

אריאל טננבאום:  מה שרציתי להגיד, זה שבסופו של דבר, ההסברה והידע הזה צריכים להיות גם בכל הצוותים הרפואיים, הפרה-רפואיים, מי שעוקב אחרי האישה, אחיות ב"טיפת חלב", גניקולוגיים וכל שאר הצוות, הם צריכים לדעת ולהיות מודעים

אריאל טננבאום:  ואני נחרד לפעמים, כשאישה אומרת לי, אני מלמד סטודנטיות ואז אישה אומרת שהרופא שלה אמר שחצי כוס זה בסדר

אריאל טננבאום:  כוס בלילה מידי פעם, אז אין שום בעיה

סימון דוידסון: לגבי הנושא הזה, משרד הבריאות צריך לענות לנו

סימון דוידסון:  האם יש את הידע הזה לצוות ולמורים שמלמדים

סימון דוידסון:  מהסקר שעשיתי בשבוע האחרון, רוב מוחלט, חושבים שכוס יין זה בסדר גמור לאישה בהיריון

אריאל טננבאום: אז אני על כל במה, כל ארגז, מדבר על זה ברפואת ילדים, ואני מקווה שגם הדיסציפלינות האחרות

אריאל טננבאום:  אם למשל, בואו ניקח פסיכיאטר, שרואה בחור בן 22 עם הפרעות כאלה ואחרות והוא לא מבין שהשורש של הדבר הזה הוא אלכוהול, זו בעיה

אריאל טננבאום:  כי ההתייחסות צריכה להיות אחרת

אריאל טננבאום:  תודה רבה

סימון דוידסון: אני מודה לך מאוד פרופסור

סימון דוידסון:  אתה רוצה להשלים משפט לפני שאנחנו עוברים לאורני?     

יהודה לנקרי: רציתי רק להגיד שיש שיפור במידע

יהודה לנקרי:  יש פסיכיאטרים שכן מפנים אלינו למרפאה, אנחנו מדברים איתם הרבה ומסבירים להם - - -     

סימון דוידסון: פסיכיאטרים? ורופאי ילדים?     

יהודה לנקרי: פה ושם כן, יש בסך הכול שיפור

יהודה לנקרי:  הטיפולים שהילדים מקבלים נמצאים בסל הבריאות

יהודה לנקרי:  אולי לא מספיק, כי יש בעיה כללית בסל הבריאות בנושא של קלינאיות תקשורת, ריפוי בעיסוק וכדומה - - -     

סימון דוידסון: גם יש חוסר בעובדים

סימון דוידסון:  חוסר אדיר

יהודה לנקרי: הטיפולים כולם נמצאים בסל

יהודה לנקרי:  ישנם כל מיני טיפולים שנויים במחלוקת שמכניסים משפחות להוצאות כספיות מאוד גדולות, על זה אני באופן אישי מאוד כועס

יהודה לנקרי:  למשל, יש בתי חולים שעושים כסף על תאי לחץ, שלדעתי זו שערורייה, אני רוצה שממש ישמעו את זה ויכתבו את זה בפרוטוקול

יהודה לנקרי:  טיפול בתא לחץ הוא שערורייה מפני שאין לזה שום אחיזה במציאות

יהודה לנקרי:  אני קורא לזה תרופה מחפשת מחלה

יהודה לנקרי:  הם מחפשים לעשות פרנסה טובה על משפחות - - -     

סימון דוידסון: אני רוצה להגיד לך משהו

סימון דוידסון:  יהודה, אחרי ששמעתי את פרופסור טננבאום, מהמשפטים שהוא אמר, אני מבין שבסוף, המשפחות מגיעות למצב שהן מחפשות כל דבר כדי לעזור לילדים, כי אין משהו מוכח שמצליח

סימון דוידסון:  ולכן, כשאתה במצב כזה, אתה אמרת שאתה מכיר גם את אמא שלי, כשאמא שלי חלתה והיה לה גידול, חיפשנו כל דבר כדי להציל אותה

סימון דוידסון:  אז אמרו שזה לא טוב אבל הלכנו לפרופסור אופיר והוא שלח אותנו וכן עשינו את זה

סימון דוידסון:  בסוף, אנשים נאחזים בכל דבר כדי לעזור לילדים שלהם

יהודה לנקרי: אז אני לא מוכן להיאחז בבתי חולים שפותחים כל מיני טיפולים שבכלל, אפילו לא שנויים במחלוקת, כי אין שום הוכחות לזה

יהודה לנקרי:  וזה מכניס משפחות להוצאות כספיות אדירות

יהודה לנקרי:  אני רוצה להגיד איזושהי הערה בקשר לביטוח לאומי - - -     

סימון דוידסון: רגע, אנחנו נחזור אליך

סימון דוידסון:  אני חייב לתת לאורני לדבר

סימון דוידסון:  אורני יושב ראש עמותת פאסד, עמותה לנפגעי תסמונת אלכוהול עוברי

סימון דוידסון:  בבקשה, אורני, הבמה שלך

אורני זקס: שלום, אני רוצה לקרוא קטע קצר בתור התחלה

אורני זקס:  לא תכננתי להביא אותו אבל אני אקרא אותו

אורני זקס:       "לכל הנוכחים בחדר, שלום רב, שמי אמא ביולוגית לילדה מתוקה שלוקה בתסמונת אלכוהול עוברית, אני לא אלכוהוליסטית ולא שותה על בסיס יומי

אורני זקס:  לרוע מזלי היו כמה אירועים שבהם שתיתי משקאות חריפים ספורים כשלא ידעתי שאני בהיריון

אורני זקס:  כאשר גיליתי על ההיריון בשבוע 6, כל מי שדיברתי אתו, רופאים, חברות, שללו סיכוי לתסמונת

אורני זקס:  מאוד פחדתי אך לא ידעתי את מה שאני יודעת היום

אורני זקס:  ביתי נולדה עם התסמונת המלאה

אורני זקס:  יש המון קשיים, ביניהם עיכוב התפתחותי רב-תחומי, תזזיתיות וחוסר שקט וצורך בתיווך תמידי

אורני זקס:  היא רק בת שנתיים, אינני יודעת מה צופה לנו העתיד

אורני זקס:  כמוני יש עוד הרבה

אורני זקס:  תרבות השתייה הולכת וגדלה, ורוב ההריונות לא מתוכננים

אורני זקס:  אני מבקשת בכל לשון של בקשה

אורני זקס:  תגבירו מודעות

אורני זקס:  תסמונת אלכוהול עוברית היא תסמונת קשה שכן האדם שלוקה בה פוגע בסביבתו, במשפחתו ובחברה כולה

אורני זקס:  את התסמונת הזו ניתן למנוע לחלוטין על ידי הגברת מודעות ואף מתן אפשרות בחירה קשה בפני אמא ששתתה, האם היא מודעת לנזקים שעשויים להיות לעובר

אורני זקס:  בבקשה, שלא יהיו עוד אימהות כמוני

אורני זקס:  בידכם הכוח להוביל לשינוי

אורני זקס: "     בשם האמא הזאת, ועוד אימהות רבות אחרות

אורני זקס:  מאות הורים והורות לילדים וילדות עם התסמונת, שאני מכירה מאות מהם באופן אישי, כיוון שבעשר השנים האחרונות זה עיקר עיסוקי בחיים

אורני זקס:  אני מלווה את המשפחות גם כקרימינולוגית, גם כאמא, וגם כאחת שהנושא הזה בוער בה

אורני זקס:  קשה מאוד לראות דבר כזה שכל הטיפולים וכל המומחים, אין צורך בהם

אורני זקס:  כולנו צריכים ללכת הבייתה, כי לא יהיה צורך בנו

אורני זקס:  כי מספיק שאישה בגיל הפוריות, שאיננה משתמשת באמצעי מניעה, לא תשתה אלכוהול

אורני זקס:  ואז התסמונת הזאת תיכחד יותר טוב מאשר שנכחדו מגפות שחורות וכל מיני מינים אחרים שהרפואה נאלצה לעבוד קשה ולהזיע בשבילם

אורני זקס:  באמת בידינו הכוח לעשות את זה

אורני זקס:       הדבר הראשון שאני רוצה להצביע עליו, כיוון שההסברים על התסמונת נעשו כל כך טוב, אז אני אדלג על החלק הזה, ואומר שיש לנו פרט או שניים שלא הוזכרו

אורני זקס:  כ-10 עד 15 אחוזים, תלוי איזה חוקר שואלים, מהנולדים עם התסמונת, נולדים עם תווי הפנים האופייניים, מספר דומה נולדים עם פגיעות מוחיות שניתן לראות אותן בצילומים ובבדיקות לא פולשניות

אורני זקס:  אבל, אנחנו בעיקר רואים שאין משמעות לחומרת הפגיעה ההתנהגותית או הסביבתית, ולקשר למאפיינים הפיזיולוגיים

אורני זקס:  יש לנו אחוזים ניכרים שסובלים מבעיות לבביות, מבעיות שיניים, בעיות ראייה, כליות, בעיות בשלד, מכל מיני בעיות

אורני זקס:  ואנחנו פשוט צריכים להסתכל על הדבר הזה, כל כך הרבה פגיעות, הדבר הראשון שצריך להיות בראש מעיינו, זה מניעה

אורני זקס:      לא צריך לקרות הדבר הזה

אורני זקס:  אישה בהיריון, זה כבר מאוחר מידי

אורני זקס:  היום אנחנו עושים מחקרים חדשים שהוזכרו כאן על ידי ד"ר סנצקי, שמדברים על זה שייתכן שגם פגיעה בזרע, יכולה להשפיע

אורני זקס:  אב שתיין, ששתה בארבעת הימים לפני האקט של ייצור ילד, זה יכול להשפיע

אורני זקס:  היום יש אפילו מחקרים חדשים שקראתי עליהם, בפולין, שמדברים על האפשרות של תורמת ביצית

אורני זקס:  גם באתר של משרד הבריאות, אגב, זה מוזכר

אורני זקס:  שלושה חודשים לפני ההיריון רצוי לא לתשות אלכוהול

אורני זקס:  אנחנו מדברים על זה שייתכן שיש אפילו פגיעה בביציות

אורני זקס:      אלה נושאים שעולים ומתחילים להיחקר

אורני זקס:  למדע יש הרבה יתרונות

אורני זקס:  כשהוא מצליח לכבוש איזה הר, אז זה שלו

אורני זקס:  למדע יש גם חסרונות, הוא מתקדם רק כשהוא מצליח לראות הכול בעיניים

אורני זקס:  דברים הרי נסתרים מהעין הרבה פעמים, מבחינת המדע, אז הם פחות קיימים

אורני זקס:  אבל, אם מישהו מכם צפה בסדרה הזאת ששודרה, והיא לא היחידה, אנחנו מדברים על זה שהתפיסה גם במדיה, וגם במציאות, רופאים שבאים ואומרים לנשים בהיריון שזה לא נורא כוסית פה ושם, אני רוצה להגיד לכם שכל מה שעולה לאישה לראש, עולה גם לעובר לראש

אורני זקס:  ההבדל הוא שלראש של אישה של מוח ששוקל שני ק"ג, בעוד שהמוח של העובר בשלב הזה עוד לא שוקל גרם

אורני זקס:  תאי האב, שעוד לא התחילו להתחלק, כבר נפגעים והם נפגעים ישירות

אורני זקס:  והנזק הוא בלתי הפיך

אורני זקס:       אישה פורייה שאינה משתמשת באמצעי מניעה, זה המשפט החשוב ביותר שיש לי להגיד לכם, חייבת לא לשתות אלכוהול

אורני זקס:  אנחנו מדברים על מניעה ועל זה שהרופאים גם צריכים לשמוע את האמירות האלה שאין כמות בטוחה בהיריון

אורני זקס:  כי אישה בהיריון ששתה כוסית אלכוהול ומרגישה משהו במוח יכולה לשתות שתי כוסות מים, יכולה לשתות כוס קפה, יכולה לצאת להתאוורר

אורני זקס:  תראו לי את העובר שאומר שהוא צריך רגע לצאת לסיבוב בחוץ באוויר הצח כדי לנקות את המוח מהכוסית ששתה

אורני זקס:  אליו לא מגיע האוורור הזה

אורני זקס:  הוא בעצם אלכוהוליסט בעל כורחו, והוא נולד עם תסמונת שבמידה רבה מדמה מצב קבוע של אלכוהוליסט

אורני זקס:  חוסר יכולת לקבל החלטות כמו שצריך, האונות הניהוליות במוח מושבתות

אורני זקס:       אמר לי פעם פרופסור קורן משפט יפה, "תראי, אנחנו כל הזמן מחפשים שיטות לאבחן ולדייק את האבחונים, בגלל שבעצם, תסמונת האלכוהול העוברית היא כמו ג'ירף

אורני זקס:  פעם שראית אחת, את יודעת לזהות אותה

אורני זקס:  אבל בין לזהות אותה לבין להוכיח מדעית מה זה ג'ירף

אורני זקס:  ידי הרפואה כבולות

אורני זקס:  היא חייבת לייצר, לא על סמך רושם כללי, אלא על סמך עובדות מדעיות בשטח

אורני זקס: "     ואנחנו רואים שמדינות גדולות כמו קנדה וכמו אנגליה, שאגב נמצאות בראש המחנה מבחינת חקר וטיפול בתסמונת האלכוהול העוברי, יש להם קונגרסים קבועים שאוספים חומרים במשך כל השנה, ומשווים כל הזמן את שיטות המחקר של האבחון והטיפול שלהם

אורני זקס:  לנו יש את ד"ר סנצקי וטננבאום, אבל אנחנו מאוד עניים בזה

אורני זקס:  אבל, יש מה לעשות

אורני זקס:  קודם כל צריך באמת לשפר את שיטות האבחון ולקדם את האבחון

אורני זקס:  יש בישראל 45 או 46 מרפאות להתפתחות הילד

אורני זקס:  באחת מהן יושב אדם שיודע לאבחן ומקבל אנשים לצורך כך

אורני זקס:  אין לנו בעצם שום אבחון על ידי המדינה, של התסמונת - - -     

סימון דוידסון: ומה יקרה כשד"ר סנצקי יצא לפנסיה?     

יהודה לנקרי: אני כבר בפנסיה

אורני זקס: זו בדיוק השאלה

סימון דוידסון: אני מקווה שמשרד הבריאות ידע לענות על זה

יהודה לנקרי: אני מחפש הרבה זמן יורש ב"שניידר"

יהודה לנקרי:  אני לא רוצה להיות מאלה שאחרי שהולכים - - -      

אורני זקס: עכשיו, אני אקים את המומחים שיושבים פה ואגיד שכיוון שאני, בניגוד למחקר המדעי, נמצאת בשטח ומכירה את האנשים, הטיפול הטוב ביותר שכבר בשנת 2005 יש עליו ספרות רפואית ומדידות ממוחשבות ומדעיות שהוכיחו את ההצלחה שלו, הוא הטיפול בתא לחץ היפרברי

אורני זקס:  הטיפולים האלה, ויש לנו עדויות של הורים, יש לנו היום עשרות רבות של הורים

אורני זקס:  ואכן, עוברת השמועה בין ההורים בקבוצות השונות, אומרים בשקט אחד לשני, "אם אתה מגיע אליו אל תגיד לו שעשית טיפול בתא לחץ", וזה בדיוק העניין

אורני זקס:  צריך להיזהר מאוד עם השלילה המוחלטת של משהו שאנחנו לא יודעים שהוא לא עוזר

אורני זקס:  כי אנחנו יודעים שהוא עוזר

סימון דוידסון: באופן אישי? יש לך ילדה שמאובחנת?     

אורני זקס: באופן אישי, ובאופן שיטתי

אורני זקס:  יש לי ילדה בת 25 ואני, לבקשתה, דווקא עליה לא אספר, למרות שהיא אחת משתי הילדות החלוצות בארץ

אורני זקס:  מכיוון שעליה אני לא יכולה לספר באנונימיות, אני אספר באופן כללי, על עשרות ילדים, שיש לנו אוסף של מחקר עליהם, לא שזה נעשה מתוך מחקר, אצלי במגירה

אורני זקס:  אתה יודע איך אומרים מחקר בעברית, הרי? מחקר בעברית זה כסף

אורני זקס:  כשאנחנו רוצים לפרסם את המחקר הזה, אנחנו יושבים עם נתונים של מעל 60 משפחות שהילדים שלהן - - -     

יהודה לנקרי: מהעולם יש מחקרים? סליחה שאני מפריע

אורני זקס: יש מחקרים מהעולם

אורני זקס:  אני מעבירה לך עכשיו מחקרים שפורסמו

סימון דוידסון: תעבירי לו אחר כך

סימון דוידסון:  אנחנו שומעים אתכם

אורני זקס: אני רוצה להגיד שקודם כל, המציאות לפעמים, אתה יודע, לא נעשה מחקר מעולם שמוכיח שלילדים יש חום כאשר צומחות להן שיניים - - -     

יהודה לנקרי: נעשה מחקר כזה

אורני זקס: כשאני הגעתי עם הבת שלי ל"טיפת חלב" ושאלתי למה יש לה חום, אז הרופא שם אמר לי שעברו 25 שנים ואף פעם לא עשו על זה מחקר אבל שהוא יודע בוודאות שזה נכון

אורני זקס:  אז זה אותו דבר פה, אני יכולה להגיד לך קודם כל שזה נכון

אורני זקס:  מבין כ-70 הורים שלקחו את הילדים שלהם לטיפולים בתא לחץ בישראל, מעל 60 נשבעים שזה שינה את חייהם מקצה לקצה

סימון דוידסון: מאיזו בחינה? תסבירי

אורני זקס: ירידה ברמת האלימות, עלייה בקשב, התפתחות ביכולת הלמידה

אורני זקס:  בעיקר, ושוב אני אומרת - - -     

סימון דוידסון: יותר רוגע?     

אורני זקס: רוגע זה מוגזם להגיד

אורני זקס:  אבל פחות ההיפך מרוגע

אורני זקס:  ואני רוצה להגיד, זה הדבר החשוב ביותר שיש לנו

אורני זקס:  לילדים יש המון בעיות, יש להם חוסר יכולת לעצור בעד רצון מסוים, לכן הם מגיעים לגניבות וכל מיני בעיות

אורני זקס:  אבל, רמת האלימות היא הבעיה הגדולה שלהם ושל החברה

אורני זקס:  הירידה ברמת האלימות ובסטרס של ילדים בעקבות הטיפולים בתא לחץ, ויש לנו כבר עדויות, כולל עשרות הורים, אני שוב אומרת, עדויות כתובות, אנחנו רוצים לפנות לוועדת סל הבריאות ולבקש שיהיו תאי לחץ שיהיו מוכרים להתוויות שונות - - -     

סימון דוידסון: כן, אבל אם אין דברים מוכחים וידועים, משרד הבריאות לא יהיה חלק מהעניין

אורני זקס: זה ביצה ותרנגולת

אורני זקס:  אחד הדברים המעניינים שוועדת הסל מאשרת, זה להסתמך על עדויות ולא רק על מחקרים

אורני זקס:  ויש לנו המוני עדויות של הורים, שהילדים שלהם עברו את הטיפול וחייהם השתנו

אורני זקס:  זה ברמה שנערים ונערות שהיו לקוחות קבועים של שב"ס, ובעיקר נערות, הנערים הופכים להיות אלימים ופוגעים, הנערות הופכות להיות קורבנות בדרך כלל, ואנחנו יודעים שרוב מי שיושבות בנווה תרצה הן קורבנות בעצם

אורני זקס:  ולכן, אני אומרת שוב, אנחנו רואים שבעקבות הטיפולים האלה, השינוי הוא מהותי

אורני זקס:  נערות שהיו רצידיוויסטיות (מועדות לעבירות חוזרות), ואני אומרת את זה בתור קרימינולוגית, מכירה את הצד הזה לפני ולפנים

אורני זקס:  החזרתיות של ההסתבכות שלהן, ארבעה חודשים של טיפולים בתא לחץ, ומאותו רגע אנחנו רואים אפס אשפוזים פסיכיאטרים

אורני זקס:  אפס סיבוכים עם המשטרה

אורני זקס:  ואני מדברת איתך על טווח של חמש שנים - - -     

סימון דוידסון: אוקיי

סימון דוידסון:  בואי נתקדם רק

אורני זקס: אנחנו לא רואים תועלות אחרות - - -     

סימון דוידסון: אורני, בואי נתקדם

סימון דוידסון:  הבנו את תא הלחץ

אורני זקס: מעבר לתא לחץ, אנחנו רואים טיפול באמצעות "CBD" שזה קנאביס ללא השפעה פסיכו-אקטיבית, כמו שנותנים גם לאפילפטיים, ונותנים גם לאוטיסטים, זה עושה נפלאות גם לילדים שלנו

אורני זקס:  רק שזה עדיין לא מוכר בסל הבריאות מחמת זה שאנחנו עדיין תסמונת שקופה ויתומה

אורני זקס:  ושוב, הנכים השקופים שנתונים להמון הפרעות שלא מפריעות לסביבה ולכן לא שומעים עליהן, לא זוכים לטיפול

אורני זקס:  היום אנחנו עדים להתפתחות של טיפול בקנדה, בעזרת משהו שנקרא מוח חיצוני, ואת זה היינו רוצים שיוכנס לכל מכוני התפתחות הילד ולכל המקומות שהיום מתעסקים בעבודה עם ילדים - - -     

סימון דוידסון: קודם כל שהרופאים יבינו שיש דבר כזה וידעו לאבחן ולשלוח לאיזשהו טיפול

סימון דוידסון:  זה לא קורה עדיין

אורני זקס: משרד הבריאות הכיר את זה כתסמונת התפתחותית סומטית, אבל מעבר לזה, אישר לילדים עד גיל 18 טיפולים חינם בכל המכונים, למי שיש לו את התסמונת המלאה

אורני זקס:  ההגדרה של התסמונת המלאה, היא מאוד שנויה במחלקות

אורני זקס:  שוב אני אומרת, כיוון שמה זה מלאה, זה שיש את תווי הפנים, זה לא אומר שזו ההפרעה המלאה, כי יכול להיות שהמצב ההתנהגותי שלהם והרפואי שלהם יותר טוב מילדים אחרים שאין להם תווי פנים

אורני זקס:  אתמול ליוויתי מהכולא בחורה להוסטל, ואנני מסתכלת טוב טוב על הפנים שלה ואין לה שום סימן, אבל זה אחד המקרים הקשים ביותר שאני מכירה

אורני זקס:  אמרתי, אני מכירה את החבר'ה אלה כל כך טוב, גם כשמגיע אליך מישהו - - -     

סימון דוידסון: אני רק מבקש

סימון דוידסון:  כשיהודה דיבר, אף אחד לא הפריע

סימון דוידסון:  כשאחרים מדברים, אתה לא תדבר גם

סימון דוידסון:  כל אחד שיגיד את דבריו בתורו, אם יש מישהו שרוצה להגיד משהו, שירשום נקודות ואני אתן לכם את זכות הדיבור

אורני זקס: ולכן, יש לנו סל שיקום של משרד הבריאות וגם אליו אנחנו רוצים לפנות ולהגיד, ארבעת הצעדים שלנו, יש תוכניות של 12 צעדים, הצעד הראשון הוא שצריך לזכור שתסמונת האלכוהול העוברי היא לאו דווקא של ילדים מאומצים, ולאו דווקא של אלכוהוליסטיות

אורני זקס:  יש נשים שלא ידעו ושתו תוך כדי ההיריון או ההנקה

אורני זקס:  ההסברה של הנושא, ואני אומרת שוב, לא צריך לחשוב פה על פתרונות מימון, כל אדם שנולד עם תסמונת אלכוהול עוברי, עולה למדינה כ-2 מיליון דולר עודפים לעומת אדם רגיל, במשך כל חייו

אורני זקס:  לכן, אם יהיה קמפיין רציני ורחב שירוץ כל שנה, גם אם יעלה המון, וימנע 10 לידות של ילדים עם תסמונת אלכוהול עוברי, זה יעלה פחות למדינה

אורני זקס:  אין פה שאלה בכלל של פתרונות מימון

אורני זקס:  ואני חושבת שיש פה הסכמה רחבה על זה מסביב לשולחן

אורני זקס:      אבחון מוקדם ככל האפשר, עד גיל 24 המוח מתפתח, עד גיל 24 אפשר להשפיע

אורני זקס:  העבודה עם תאי לחץ, עם CBD, עם חינוך נכון, ואהבה זה נורא חשוב לכל אחד, אבל אהבה זה אחד הדברים שהכי פחות עוזרים לתסמונת הזאת

אורני זקס:  הדבר שהכי עוזר לתסמונת הזאת זה חוקים ברורים

אורני זקס:  חוקים ברורים, מפני שקשה להם לזכור את החוקים במוח

אורני זקס:  מה שאתה לומד בפעם אחת, למשל על העיגול הזה עם הפס הלבן באמצע, שזה אומר "אין כניסה"

אורני זקס:  בתסמונת האלכוהול העוברי, גם אחרי 16 פעמים, הוא לא מצליח לזכור את זה

אורני זקס:  גם אם הוא מתכוון לזכור

סימון דוידסון: ומאיזה גיל את רואה את זה? כאמא

אורני זקס: זה מתחיל מגיל אפס וחלון ההזדמנויות שלנו נסגר בגיל 24, כשהמוח מפסיק לגדול

אורני זקס:  עד אז כל הטיפולים צריכים להינתן ביד רחבה כי החברה כולה גם נפגעת מזה, לא רק אנחנו כמשפחות, לא רק העסקים שלנו, לא רק הילדים האחרים שלנו, לא רק השכנים והחברים שלנו

אורני זקס:  אלא המדינה כולה נפגעת כי הם מהווים 25 אחוזים מהלקוחות בכלא, 25 אחוזים בערך מהלקוחות של המחלקות הפסיכיאטריות הסגורות

אורני זקס:  אני מדברת איתך על אשפוזים לאורך שנים בפנימיות פוסט-אשפוזיות ובמחלקות פסיכיאטריות

אורני זקס:  יש לנו ילדים שמאושפזים - - -     

סימון דוידסון: אורני, יש לנו עוד 45 דקות לדין ואני מבקש מאוד שתהיה פה נציגות, אם זה בזום, אני רוצה שאמא או אבא יספרו כדי שאנחנו ומי שמאזין לנו, יבינו מה זה להיות הורים לילד עם תסמונת האלכוהול המלאה

סימון דוידסון:  שרית גפן, בבקשה

שרית גפן: אני נורא נורא נורא מתרגשת

שרית גפן:  אני כתבתי דברים מראש ואני מצטערת אם אני אחנק

שרית גפן:  מה זה אומר להיות אמא לילדה עם פאסד

שרית גפן:  זה החלום בשיבורו

שרית גפן:  אני תמיד רציתי להיות אמא, אני חליתי בסרטן, ואז איבדתי את היכולת להרות והלכתי לאימוץ - - -     

סימון דוידסון: אל תספרי לי על תהליך האימוץ

סימון דוידסון:  תספרי לי מה זה להיות אמא לילד עם פאסד

שרית גפן: אני לא מספרת על תהליך האימוץ, אני רק אומרת שהבת שלי אומצה

שרית גפן:  אני לא נכנסת לתהליך האימוץ

שרית גפן:  מהרגע הראשון שהבאתי את הבת שלי, היא הייתה במעקב של התפתחות הילד, היה רופא שליווה אותנו מהרגע הראשון

שרית גפן:  ואין טיפול שלא עשינו

שרית גפן:  היא הייתה בריפוי בעיסוק, היא הייתה אצל קלינאית תקשורת, היא הייתה ברכיבה טיפולית, הייתה בהוראה מקדמת והוראה משלבת וכל דבר אחר

שרית גפן:  אין דבר שלא עשינו

שרית גפן:  החיים שלי, מהרגע שהבת שלי הגיעה לארץ, התהפכו

סימון דוידסון: באיזה גיל היא הגיעה?     

שרית גפן: היא הגיעה בגיל שנה ושבוע

שרית גפן:  מאוד צעירה יחסית

שרית גפן:  לא משנה מה עשינו, לא משנה מה נסינו

שרית גפן:  ניסינו "ריטלין", "קונצרטה", נסינו פ ה וניסינו שם

שרית גפן:  לא משנה מה

שרית גפן:  היה ברור שמשהו לא בסדר

שרית גפן:  אז אמרו לי שיש לה עיכוב התפתחותי כי היא נולדה פגה ויש לה עיכוב התפתחותי כי היא הייתה שנה בבית ילדים

שרית גפן:  באיזשהו שלב, אחרי הרבה שנים, בגיל 10, הגענו לאבחון אצל ד"ר - - -     

סימון דוידסון: מה קורה בכל השנים האלה? מה זה אומר ביום-יום?     

שרית גפן: זה אומר שבגן היא לא מצליחה לדבר, אז הדרך שלה לתקשר היא בלהרביץ, בלנשוך, בלהכות

שרית גפן:  ואז מתברר שיש לה בעיות באוזניים, ואנחנו עושים ניתוח ואז עוד ניתוח, ואז מתברר שזה בכלל לא תופעה אופיינית לילדים על הקשת, שיש להם בעיות אוזניים ובעיות שיניים

שרית גפן:  ואז, בגיל 11 או 12 היינו צריכים ללכת לניתוח בהרדמה מלאה כדי שיוציאו לה ניבים כלואים

שרית גפן:  ועד היום, יש לה שיני חלב, הילדה בת 18 וחודש - - -     

סימון דוידסון: זו תופעה של התסמונת?     

שרית גפן: זה חלק מהתופעות שאנחנו מזהים בתסמונת, שאנחנו רואים את זה במחקרים בעולם

שרית גפן:  ואני התחלתי לבדוק גם מה קורה בעולם, כדי שאני לא אהיה רק בעולמי הצר כעולם נמלה מה שנקרא

שרית גפן:  וזה אומר, שבהתחלה בכיתה רגילה היא נמצאת עם סייעת ו"ריטלין" וכל התרופות להפרעת קשב כי עוד לא ידענו שהיא עם אלכוהול עוברי

שרית גפן:  במקביל הייתה גם רכיבה טיפולית וטיפול פסיכולוגי כי היא הרטיבה עד גיל מאוחר

שרית גפן:  וזה אומר שבהמשך יש לנו כל הזמן ריפוי בעיסוק והוראה מקדמת, והתקציבים, וזה שאני כל היום נוסעת ומסיעה פעם לרכיבה טיפולית ופעם ריפוי בעיסוק, פעם לקלינאית תקשורת, אין, החיים שלי, אני פשוט עובדת בלטפל

שרית גפן:  אני עובדת בלטפל

שרית גפן:  שלא נדבר על מה זה אומר על היכולת שלי להשתכר - - -     

סימון דוידסון: בת כמה הילדה היום?     

שרית גפן: היום היא בת 18 וחודש, והילדה, לצערי הרב נמצאת בפנימייה

סימון דוידסון: מאיזה גיל היא בפנימייה

שרית גפן:  היא בפנימייה מגיל 15 וחצי

שרית גפן:  אני, שאהבתי אותה, אני אוהבת אותה, אתה אומר לי - - - סליחה - - -     

סימון דוידסון: את לא פונה לאף אחד

שרית גפן: מדברים פה על לאהוב

שרית גפן:  בתי יחידתי אשר אהבתי, אני הייתי צריכה להוציא אותה מהבית

שרית גפן:  להוציא אותה מהבית! ילדה שהיא כל עולמי ואי אפשר היה להחזיק אותה בבית יותר

שרית גפן:  היא הרסה את הבית

שרית גפן:  היא שברה דברים

שרית גפן:  היא פגעה בי פיזית

שרית גפן:  היא בדתה עליי שאני מכה אותה

שרית גפן:  היא בדתה עליי שאני מרביצה לה

שרית גפן:  אני הגעתי להיחקר במשטרה כי היא סיפרה, כי היה לה רעיון שזה יאפשר לה להסתובב ברחובות עוד קצת - - -     

סימון דוידסון: בפנימייה, היא נמצאת במסגרת מיוחדת?     

שרית גפן: יש פנימייה אחת בארץ, בבני ארזים, שיודעת לעזור לילדים עם אלכוהול עוברי, כי הם עובדים עם סוג של, לא נעים להגיד, סוג של אילוף

שרית גפן:  וזה עוזר

שרית גפן:  הבת שלי היום פועלת אחרת

שרית גפן:  הבת שלי היום מתנהגת אחרת, אבל, וזזה אבל נורא גדול, אני לא יודעת מה יקרה בעוד שלושה חודשים כשהיא תצא מהפנימייה

שרית גפן:  וחמור מזה, אני לא יודעת מה יקרה, אחרי 120 שנים שלי

שרית גפן:  כי אני היום המוח החיצוני, ואני מנהלת לה את הכספים, ואני קובעת לה הכול, אני לוקחת אותה באוטובוס - - -     

סימון דוידסון: סליחה שאני קוטע אותך

סימון דוידסון:  יש הרבה מאוד הורים שיש להם ילדים עם אוטיזם למשל, אבל המדינה יודעת לטפל ולתמוך וגם לתקצב

סימון דוידסון:  הנושא הזה של אלכוהול עוברי, הילדים האלה שקופים

סימון דוידסון:  אף אחד לא רואה אותם

שרית גפן: חד משמעית

שרית גפן:  הבת שלי בעצמה אומרת "אמא אני נראית כמו כולם" ושואלת למה

סימון דוידסון: לבת שלך יש את התופעות של המראה החיצוני?     

שרית גפן: לבת שלי יש חלק מהתופעות של המראה החיצוני

שרית גפן:  חלק

שרית גפן:  אתה יודע, היא כמו כל בת 18 עם ציפורניים והחלקה ובגדים, הכול - - -     

סימון דוידסון: היא לא באה הביתה אף פעם או בסופי שבוע?     

שרית גפן: היא באה הבייתה בסופי שבוע ובזכות מה שהיא עברה בפנימייה, היא יותר אסופה

שרית גפן:  הילדה הייתה נעלמת, הייתה מתחברת לחבר'ה עם סמים - - -     

סימון דוידסון: ובפנימייה הזאת יש ילדים עם בעיות של סמים?     

שרית גפן: זה פנימייה פוסט-אשפוזית

שרית גפן:  היום בגדול אתה יכול לחלק את זה לילדים עם אוטיזם ברמות שונות של תפקוד

שרית גפן:  יש הרבה מאוד ילדים עם אלכוהול עוברי שהגיעו לשם, והם יודעים לתת מענה

שרית גפן:  עצם הכוללים, אתה יודע, מקודם אורני דיברה על להבין שעיגול עם קו לבן זה "אין כניסה", הבת שלי החליטה שהיא רוצה ללמוד תיאוריה, היא הולכת להתחיל בשבוע הבא את הקורס החמישי שלה ללימודי תיאוריה

שרית גפן:  כי אין דבר שאני אחסוך ממנה ואין דבר שאני לא אעשה כדי שהיא תהיה עצמאית - - -      

סימון דוידסון: מותר להם לנהוג ולקבל רישיון?     

שרית גפן: מותר לה לנהוג, כן

שרית גפן:  היא לא מקבלת תרופות פסיכיאטריות או משהו, כי אין שום דבר שיעזור

שרית גפן:  היא נורא רוצה להתגייס, היא קיבלה פטור אוטומטי והיא ורצה להתגייס, ועדיין זה לא מובן מאליו

סימון דוידסון: תודה שרית

סימון דוידסון:  סליחה שאני עוצר אותך

סימון דוידסון:  משרד הבריאות, ניר בבקשה - - -     

אורני זקס: אני אשמח לסיום, להוסיף עוד משפט אחד

אורני זקס:  אני רוצה לקרוא עוד קטע אחד קצר מעדות של אמא - - -     

שרית גפן: אני רוצה להוסיף משפט אחד

שרית גפן:  להבין שילדה בת 18 לא יודעת לקרוא שעון

שרית גפן:  היא לא יודעת להתנהל עם כסף

שרית גפן:  היא לא יודעת לתכנן מהיום למחר

שרית גפן:  וזה אומר שכשהיא תצא מהפנימייה, היא לא תדע לנסוע באוטובוס לבד, והיא לא תדע להגיע בזמן, אלא אם אנחנו מכוונים לה שעון מעורר בטלפון וגם אז, היא לא תמיד זוכרת לשמוע את הצלצול

שרית גפן:  אבל אני צריכה לשים את השעון המעורר, היא לא יודעת לעשות את זה לבד

שרית גפן:  היא יודעת טכנית לעשות את זה, אבל היא לא זוכרת

סימון דוידסון: סליחה שאני מכניס פה משהו בפוליטיקה, זה לא פוליטי

סימון דוידסון:  לפני 12 שנים, כשקמה המפלגה שלנו ובפעם הראשונה שפגשתי את יאיר, מישהו שאל אותו למה הוא הולך לפוליטיקה

סימון דוידסון:  אז הוא אמר "אני הבנתי שאני לא יכול למות"

סימון דוידסון:  שאלו אותו מה זאת אומרת

סימון דוידסון:  הוא אמר שאם הוא ימות, לא יהיה מי שידאג לילדה שלו, ואז התחיל כל נושא הטיפול בילדים עם אוטיזם

סימון דוידסון:  זה מתחבר בעצם להורים שהם לא יכולים למות, כי מי ידאג לילדים האלה שלהם

אורני זקס: אבל זה דווקא שאנחנו כאוכלוסייה מאובחנת, מתים הכי צעירים, מתגרשים הכי הרבה וחולים הכי הרבה

סימון דוידסון: בגלל כל התהליך הזה

אורני זקס: "החיים עם שני ילדים עם פאסד כוללים קשיים בלתי נגמרים, התקפי זעם בלתי נשלטים

אורני זקס:  הבן הקטן עם התקפי אלימות, אי אפשר לדעת מתי ואיפה זה יתפרץ

אורני זקס:  מי האדם הבא שישפוט את ההתנהגות שלי כאמא

אורני זקס:  זה שבר כלכלי אדיר

אורני זקס:  אני לא יכולה לעבוד במשרה מלאה ותוך כדי לרוץ מטיפול לטיפול ולשמור עליהם

אורני זקס:  לקויות בכל תחום קיים, קריאה, כתיבה, התנהגות, ריכוז, מוטוריקה, חוסר הבנת מצבים חברתיים, חוסר הבנת זמן, חוסר הבנת ערך הכסף

אורני זקס:  גם הרס וחורבן בגדים, נעליים, ציוד בית ספר, ניידים, מחשבים, טאבלטים, רהיטים וקירות

אורני זקס:  גניבות אינסופיות, שקרים, חוסר אמון מוחלט בכל מילה שיוצאת מ פה

אורני זקס:  משקרים על מה שאפשר וגם על מה שלא, אין יכולת הבחנה

אורני זקס:  הבן הצעיר הסתבך עם החוק, נעצר מספר פעמים בגין הטרדות מיניות

אורני זקס:  חוסר הבנה ושמירה על כללי התנהגות ברשתות החברתיות

אורני זקס:  שנה של קצין מבחן

אורני זקס:  כתוצאה מכל הקשיים קרסתי פיזית, חליתי בסכרת, כרתו לי חלקים מכף הרגל, כרתו חצי עין

אורני זקס:  השמיעה והראייה מתדרדרים, הכוליות במצב קשה, אני בדרך לדיאליזה

אורני זקס:       בני הצעיר אומץ בארץ בגיל שלושה חודשים ממוצא אתיופי

אורני זקס:  בגיל 14 פגש את אימו ברשתות החברתיות והיא סיפרה כי היא שתתה, לא ידעה כלל על ההיריון כחצי שנה

אורני זקס:  שניהם עברו אבחונים פסיכו-דידקטיים ופסיכו-דיאגנוסטיים, שניהם היו שנים בטיפולים

אורני זקס:       ביוני 2021 רכשתי במאמץ כלכלי רב, תא לחץ ביתי

אורני זקס:  לשלם על מחזורי טיפול בבית חולים ציבורי לא יכולתי בגלל הסכום הנדרש

אורני זקס:  בניי החלו טיפולים יומיים, אחרי חודשיים התחלנו לראות שיפור

אורני זקס:  הגדול, בן 22, החל לקראו ספרים ואנציקלופדיות בתחום העניין שלו, מרצונו

אורני זקס:  הוא היה מתקשה מאוד בקריאה, הוא היה משקיע מאמץ ניכר בפיענוח אותיות ולא היה מצליח להתרכז בטקסט

אורני זקס:  הוא ציין שהוא מרוכז יותר

אורני זקס:  נעלמו התפרצויות הזעם

אורני זקס:  הוא החל במערכת יחסים זוגית

אורני זקס:  הצליח לחסוך מהמשכורת על מנת לצאת לטייל

אורני זקס:       בן ה-17 הפסיק את התקפי האלימות לחלוטין

אורני זקס:  הפסיק לחלוטין עם הטרדות מיניות

אורני זקס:  נעלמו התקפי הזעם

אורני זקס:  אצלו היו התנהגויות קשות יותר ואצלו ניכר שיפור עצום

אורני זקס:  הוא מצליח ללמוד וכנראה יעבור בגרויות

אורני זקס:  מעולם לא כתב בכל שנות לימודיו

אורני זקס:  הוא משתפר ובונה מערכות יחסים עם בני גילו

אורני זקס:  הפאסד לא נעלם, אך ניתן לתקשר איתם

אורני זקס:  הם מתנהלים בצורה סבירה בחברה

אורני זקס: "     

סימון דוידסון: תודה רבה

סימון דוידסון:  משרד הבריאות, ניר שער, בבקשה

ניר שער: שלום וברכה

ניר שער:  ליבי איתך והרבה הרבה כוח

ניר שער:  אני רוצה להתחיל באיזושהי בשורה שאולי חלקכם מכירים וחלקכם לא

ניר שער:  יש תרופה שנקראת "סלינקרו" שנכנסה לסל, וזו תרופה שמטפלת במי שמכור לאלכוהול

ניר שער:  ניתן לקבל אותה דרך משרד הבריאות וזה עוזר המון

ניר שער:  משרד הבריאות, המחלקה שלנו, מחלקת ההתמכרויות, מטפלת בנושא של גמילה ברחבי הארץ, בשיתוף פעולה יחד עם הרווח במספר יחידות, וכן במניעה ואתור מוקדם ופרסומים ברשתות החברתיות

ניר שער:  זה הדבר העיקרי שהמחלקה שלנו עושה

ניר שער:  נמצאת איתנו גם כאן בזום פרופסור דיאב-ציטרין, שתוכל לפרט יותר על הפעולות שנמצאות בתחום הטרטולוגי

סימון דוידסון: אני לא יודע מי יכול לענות לי על השאלות, אבל הייתי רוצה לשמוע מפרופסור דיאב-ציטרין, שלום ובוקר טוב

אורנה דיאב-ציטרין: בוקר טוב

אורנה דיאב-ציטרין:  אני רוצה קודם כל לתקן את מה שנאמר קודם

אורנה דיאב-ציטרין:  יש 120 יחידות מוכרות להתפתחות הילד ו-40 מכונים להתפתחות הילד, רשמתי את זה בצ'אט

אורנה דיאב-ציטרין:  אני גם לא מקבלת את הקביעה שמשרד הבריאות לא עושה כלום, שנאמרה על ידי ד"ר סנצקי

אורנה דיאב-ציטרין:  משרד הבריאות עושה הרבה, עושה הרבה למודעות

אורנה דיאב-ציטרין:  אנחנו שותפים, מרצים באוניברסיטאות שונות מעל 25 שנים על הנושא

אורנה דיאב-ציטרין:  מודעות קיימת

אורנה דיאב-ציטרין:  גם אבחונים קיימים

אורנה דיאב-ציטרין:  יש את יום האלכוהול הבינלאומי שד"ר פאולה רושקה, שמנהלת את המחלקה להתמכרויות הייתה שותפה עם הרשות למלחמה בסמים

אורנה דיאב-ציטרין:  אנחנו נתנו שם הרצאות, גם אני לפחות שלוש פעמים, גם מנהלת המחלקה ד"ר הדר ירדני, וגם ד"ר טלי שחר אשכנזי

אורנה דיאב-ציטרין:       אנחנו מלמדים מרפאות בעיסוק במשך שנים, בקורס של תואר שני, סיעוד מעל 20 שנים, רוקחים קליניים

אורנה דיאב-ציטרין:  נעשית עבודה לא קטנה על מודעות

אורנה דיאב-ציטרין:  אני אשמח להתייחס לדברים ספציפיים

סימון דוידסון: פרופסור, קודם כל, אם הכול היה כזה ורוד, לא היינו יושבים פה - - -     

אורנה דיאב-ציטרין: נאמר שהכול ורוד?     

סימון דוידסון: לא, קודם כל, כל הכבוד על מה שעושים אבל תמיד רוצים לעשות יותר - - -     

אורנה דיאב-ציטרין: נכון

אורנה דיאב-ציטרין:  שכחתי להתייחס לעוד נקודה

אורנה דיאב-ציטרין:  אלינו פונים בין 15,000 ל-25,000 פעמים בשנה, לגבי היריון, הנקה, תכנון היריון

אורנה דיאב-ציטרין:  אחנו שואלים באופן מובנה כל אחת האם היא מעשנת, שותה או משתמשת בסמים, ויש לנו חלון הזדמנויות, הרבה פעמים עוד לפני היריון, לדבר על הסיכונים

אורנה דיאב-ציטרין:  מודעים לזה, אנחנו נכנסים לשם

אורנה דיאב-ציטרין:  אבל, לידות בשנה יש רק 190,000, זה רק בכל זאת קצה קצהו

אורנה דיאב-ציטרין:  אני, לקראת הדיון היום, בדקתי מספרים

אורנה דיאב-ציטרין:  למשל, בשנת 2020, היו לנו 154 שאלות ספציפיות על אלכוהול, ב-2021 94 שאלות, ב-2022 78 שאלות על אלכוהול בהיריון

אורנה דיאב-ציטרין:  לא תמיד הן שתו, אבל הן שאלו על זה או שאנחנו חשבנו שזה נהיה משמעותי בתשאול הראשוני שהוא תשאול יזום

אורנה דיאב-ציטרין:  אין לי ספק שיש יותר מה לעשות, ואנחנו גם נשמח לעשות את זה

סימון דוידסון: האם כל המידע הזה עובר בכל השפות?     

אורני זקס: במקרה אצלנו, יש לנו הנגשה בערבית, ברוסית, באנגלית, בעברית

אורני זקס:  יש לנו בצוות סך הכול שתיים וחצי נשים, אבל כל השפות האלה מכוסות

אורני זקס:  עם אמהרית לפעמים יש בעיה, אבל זה מיעוט

אורני זקס:  אבל, אני חושבת שהיה ראוי גם בנושא הזה גם להנגיש בשפה הזו

אורני זקס:  אין לנו בשלב הזה תגרום

אורני זקס:  קרה לי כבר שדיברתי עם מישהי שהבת שלה הייתה צריכה לתרגם בשבילה

סימון דוידסון: אוקיי, תודה רבה פרופסור

סימון דוידסון:  אנחנו נעבור לפרופסור טל בירון, מההסתדרות הרפואית בישראל, בבקשה

טל בירון: בוקר טוב, תודה על זכות הדיבור, אני לא אגזול הרבה זמן

טל בירון:  אני אדבר על נושא של מודעות

טל בירון:  בחברה לרפואת אם ועובר שהיא חברת בת של איגוד לגניקולוגים ומיילדות, חלק מההסתדרות הרפואית, יש לנו שני ניירות עמדה שעוסקים בנושא, והמטרה שלהם היא להנגיש את המידע על איסור שימוש באלכוהול, לרופאים

טל בירון:  הבעיה שלנו לא מתמקדת בנייר עמדה או בעמדה שלנו, כי העמדה שלנו היא מאוד ברורה, איסור מוחלט של אלכוהול

טל בירון:  הבעייתיות שלנו מתמקדת בשני דברים

טל בירון:      מעטות ובודדות הנשים שבאות לייעוץ טרום הריוני, ובדרך כלל הן לא קבוצת הנשים ששותות אלכוהול

טל בירון:  ולכן, הרבה מאוד פעמים אנחנו פוגשים את הנשים בתחילת היריון

טל בירון:  כשאישה בתחילת היריון מספרת לנו שהיא שתתה אלכוהול, אין לנו הרבה מה לעשות למעט האזהרה של לא לשתות יותר אלכוהול

טל בירון:  להציע לה הפסקת היריון בגלל סיכון, זה ללכת רחוק מידי

טל בירון:  אז זאת בעיה אחת

טל בירון:  ולכן, הדגש הוא על מניעה, מניעה ומניעה

טל בירון:  אני כן מאמינה שבחינוך אנחנו יכולים למנוע

טל בירון:      אז כמו שיודעים לעשות פרסום על כך שמי ששותה לא נוהג ועל עישון ועל עוד הרבה מאוד דברים אחרים, אני חושבת שצריך להציף את המודעות של הציבור בכל הרשתות החברתיות, בכל דרך אפשרית

טל בירון:  זה דורש תקציב שיווק ומודעת לנושא הזה, ולנו כחברה אין את היכולת לשווק החוצה בצורה מסיבית

טל בירון:  אני כן חושבת שזה משהו שקל ליישם אותו

טל בירון:  אני חושבת שאולי זה לא ישפיע על כל האוכלוסיות לצערי, אבל על חלק גדול מהאוכלוסיות בטח

טל בירון:  לדור הצעיר צריך לשווק, לא בטלוויזיה ובעיתונות, אלא באופן שבו הם צורכים מידע, שזה ברשתות החברתיות

טל בירון:  אני חושבת שזה כן יכול לעשות את השינוי

טל בירון:  כאן נמצאת האופטימיות שלי

סימון דוידסון: אז יש לי שאלה

סימון דוידסון:  את פשוט העלית את זה

סימון דוידסון:  זה נכון שהמניעה זה הדבר המרכזי שאנחנו צריכים לטפל בו

סימון דוידסון:  האם בדקתם באיזושהי צורה, גם מבחינה תקציבית, על מה מדובר? על סדרי גודל

סימון דוידסון:  נגיד ומדינת ישראל תרצה להשקיע עכשיו ולהגיע להישגים גדולים בנושא של מניעה

סימון דוידסון:  האם הגעתם לנתונים האלה?     

טל בירון: אין לי את הנתונים האלה

טל בירון:  אני רק אומר שאפילו בייעוץ ראשון של היריון, צריך לקחת בחשבון שפוגש רופא אישה ל-10 דקות והוא אמור לתת לה ייעוץ על המון דברים שקשורים להיריון

טל בירון:  אנחנו מדברים על אלכוהול, וזה באמת מאוד חשוב, אבל יש לו המון דבירם לדבר עליהם, והיכולת של הרופא להעביר את כל המידע ב-10 דקות, היא מאוד מוגבלת

טל בירון:  ולכן, הפרסום והשיווק דורשים תשומת לב מיוחדת

טל בירון:  תודה רבה לכם

סימון דוידסון: אוקיי תודה רבה לך

סימון דוידסון:  ניר, אתה רוצה להשלים עוד משהו? - - -     

אורני זקס: למרות שאין להם זמן, הרבה פעמים הם מוצאים את הזמן למשפט "חצי כוסית פה ושם זה לא נורא"

אורני זקס:  באותו זמן בדיוק יכלו להגיד לה "אל תגעי באלכוהול לעולם"

סימון דוידסון: אוקיי

סימון דוידסון:  כן, בבקשה

אווי זיו: אווי זיו, מהמרכז הישראלי להתמכרויות ומהמחלקה לתחלואה כפולה בבית חולים "לב השרון"

אווי זיו:  אני בעצם פוגשת את המטופלים בקצה השני בתוך המחלקות לתחלואה כפולה, אבל אני רוצה להיות מאוד מאוד ממוקדת, אין לנו הרבה זמן, אני רוצה להציג את תוכנית "SBIRT" (מודל זהירו"ת = זיהוי, התערבות ראשונית ותכנון טיפול)

אווי זיו:  מה שאנחנו רוצים לעשות, אנחנו רוצים לקחת את אותן 10 דקות שרופא נשים או רופא משפחה פוגש את המטופלות האלה, להעצים אותן ולהגביר את תחושת המסוגלות של הרופאים

אווי זיו:  לעשות התערבות מספיק ממוקדת והשפעה מספיק רחבה רוחבית וארצית - - -     

סימון דוידסון: אני מדברים רק על רופאים או גם על אחיות?     

אווי זיו: אז ככה, קודם כל אנחנו יצרנו קשר עם קופת חולים מסוימת ואנחנו וכבר התחלנו בהכשרה של מתמחים ברפואת משפחה, עם מודל "SBIRT"

אווי זיו:  מודל "SBIRT", אנחנו קיבלנו גיבוי והטמעה של המודל הזה בארץ, לפי הנתונים של הארץ זה טיפה משתנה

אווי זיו:  כל התערבות שלנו מלווה במחקר

אווי זיו:  ברגע שאנחנו מגבירים את המסוגלות של רופא משפחה להשפיע על שתיית אלכוהול, אז אנחנו נראה את התוצאות בהמשך

אווי זיו:  אנחנו מתכוונים להכשיר גם את העובדים הסוציאליים

אווי זיו:  אנחנו רוצים ממש להגיע לכל הקהלים בארץ

אווי זיו:  המודל הזה הוא קודם כל איזשהו מבט פנורמי על התמכרות, בהתערבויות מאוד מאוד קצרות

אווי זיו:  בהמשך, תהיה התערבות ממוקדת, הגברת מוטיבציה

אווי זיו:       לא מספיק להגיד לאישה פשוט להפסיק לשתות, זה לא עובד ככה

אווי זיו:  יש התערבויות מאוד ממוקדות, שאלות ספציפיות לפי הגישה המוטיבציונית איך לעשות את זה

אווי זיו:  ורופא משפחה או רופאת נשים שמזהים שיש איזושהי בעיה לפי שלוש שאלות של "ODC", אני לא אכנס לפירוט של המודל, או שהם עושים התערבות ממוקדת קצרה בתוך המרפאה שלהם, או שהם מפנים את המטופלת להמשך טיפול אצל עובד סוציאלי

סימון דוידסון: משרד הבריאות, אתם מכירים את הנושא הזה?     

ניר שער: כן

ניר שער:  התחום של ההתמכרויות עובר בחלקו לקופות החולים ואנחנו מפתחים את ההדרכה שם, שם הם יעשו חלק מההכשרה

ניר שער:  אנחנו עובדים על זה מאוד מאוד חזק

סימון דוידסון: רגע, המרכז הישראלי להתמכרויות זה מה שיש בנתניה?      

ניר שער: כן

סימון דוידסון: אה הייתי שם, מדהים

אווי זיו: כן, בזה אנחנו עוסקים עכשיו

אווי זיו:  המסר שלנו הוא שאנחנו בעצם רוצים לטפל באנשים שמתמודדים עם הפרעת שימוש, ושלא ייווצר מצב שאדם שמגיע עם הפרעת שימוש מגיע למרפאת רופא והרופא אומר שזו התמכרות או הפרעת שימוש ולא נוגע בזה וממשיך הלאה

אווי זיו:  אנחנו רוצים שהטיפול בהתמכרות והפרעת שימוש יהיה ב"מיינסטרים" של קופות החולים

אווי זיו:  זה דבר אחד

אווי זיו:      הדבר השני, אם לא שואלים, אז לא יודעים

אווי זיו:  אנחנו ורצים ללמד את הרופאים איך לנצל את אותן 10 הדקות האלה

אווי זיו:  זה מדע מאוד מדויק

אווי זיו:  המודל הזה מאוד מדויק

אווי זיו:  הוא הוכח בעולם ואנחנו מטמיעים אותו בארץ ואנחנו גם מלווים את זה במחקר

סימון דוידסון: אני אגיד לכם, אני תוך כדי מנסה לחשוב

סימון דוידסון:  לצערי, אנשים מבינים רק בהפחדה

סימון דוידסון:  האם לא הייתה איזו מחשבה, בנושא של מניעה למשל, גם עם העמותה, ברגע שמייצרים פחד, למשל הכתבה עשתה הד גדול כי רואים את הדבר הדרמטי הזה

סימון דוידסון:  אם לא רואים בעיניים את הסבל והתופעות של זה, זה לא עובד, אנשים שותים לצערנו, אבל גם כשאתה בא לבן אדם ששותה ואתה אומר לו לא לשתות, זה לא שהוא לא ישתה

סימון דוידסון:  הוא יפסיק לשתות או לא יתחיל לשתות אם תהיה איזושהי הפחדה

סימון דוידסון:  זאת אומרת, אם אישה שנמצאת לקראת ההיריון והיא תפסיק לשתות לגמרי, זה דבר נהדר, זה העתיד של העובר שלה בסוף

סימון דוידסון:  אבל, אם הרופא יגיד לה "אל תשתי כי זה לא טוב", זה אחד, אבל אם הוא יגיד לה "אל תשתי כי את יכולה להגיע למצב הזה ואני אראה לך מה קורה לעובר שאמא שלו שתתה וכמה זה נורא", אז היא נבהלת

סימון דוידסון:  השאלה אם זה בתוך ה - - -     

אווי זיו: אנחנו מלמדי את הרופאים בגישה מאוד ספציפית

אווי זיו:  אנחנו אומרים להם בדיוק מה לשאול

אווי זיו:  איזה משפטים לשאול

ניר שער: זה חלק מהפרסום שנעשה ברשתות החברתיות ביום-יום

סימון דוידסון: יש פה, "כשאת שותה גם העובר שלך שותה"     

ניר שער: נכון

סימון דוידסון:  "כשאת בהיריון, אפילו טיפת אלכוהול היא סכנה חמורה לעובר"

ניר שער: נכון     

סימון דוידסון:  זה מעולה, אבל זה לא מפחיד - - -     

קריאה: אולי אותך זה לא מפחיד

סימון דוידסון:  זה ביום האלכוהול יצא, בינואר, נכון?     

קריאה: ב-09

קריאה: 09 זה היום הבינלאומי לאלכוהול

סימון דוידסון: יום האלכוהול היה כבר?     

קריאה: לא, ב-09

קריאה: 09

סימון דוידסון: אוקיי, סליחה שעצרי אותך גבירתי

אווי זיו: אני אמרתי שאנחנו רוצים למזער את הנזק, אז הפחדה לא הוכחה כפעולה מועילה בטווח הרחוק, אולי היא עובדת בטווח הקצר

אווי זיו:  לרוב, אנשים די סומכים על רופאי המשפחה שלהם ועל רופאי הנשים

אווי זיו:  זאת אומרת, אני סומכת על רופא השיניים שלי ועל רופא הנשים שלי, הם מלווים אותי שנים ארוכות

אווי זיו:  אנחנו רוצים שיהיה קשר אישי בין הרופא למטופלת

אווי זיו:  אמנם רק ב-10 הדקות האלה, אבל אנחנו רוצים שיהיה קשר אישי בין רופא הנשים לבין אותה אישה

אווי זיו:  ויש דרכים להגביר מוטיבציה עם משפטים מאוד ספציפיים

אווי זיו:  אני לא אכנס לפרטים כרגע אבל זה מלווה במחקר

סימון דוידסון: תודה רבה

סימון דוידסון:  משרד הרווחה בבקשה

ענת שגב: שלום, אני ענת שגב ממשרד הרווחה, שירות לטיפול בהתמכרויות

ענת שגב:  בעצם, המשרד נותן את המענה הפסיכו-סוציאלי עבור מכורים, מטופלים שנמצאים על רצף ההתמכרויות

ענת שגב:  גם נוער, גם צעירים, גם מבוגרים ומבוגרות

ענת שגב:  בעצם אלינו הם מגיעים טרם גמילה ואז בעצם הם יופנו לאחר אבחון וכל מה שצריך לעשות, הם יופנו לגמילה באשפוזיות של משרד הבריאות, או שהם יגיעו אחרי גמילה לטיפול

ענת שגב:  שוב, כחלק מהטיפול, נשים בהיריון למשל, כמובן שיהיה איזשהו תהליך של הסברה כחלק מתהליך הטיפול

ענת שגב:  אנחנו מטפלים באוכלוסיות על רצף הסיכון והתמכרות זה חלק מהעניין

סימון דוידסון: יש איזושהי עזרה של המשרד למשפחות שמטפלות בילדים עם התסמונת המלאה? ביטוח לאומי או אולי משהו שאת יודעת עליו

ענת שגב: פחות ידוע לנו

סימון דוידסון: אוקיי, יש משהו שאת יודעת עליו, שרית?     

שרית גפן: עקרונית, אנחנו צריכים להגיש בקשה לנכות, אבל בניגוד לאוטיזם, שמוכר אוטומטית, אצלנו זה הולך על הצורך בהשגחה

שרית גפן:  כלומר, אני צריכה להוכיח שהבת שלי זקוקה להשגחה צמודה, ולפי זה אני אקבל אחוזי נכות

שרית גפן:  שוב, בנכות כללית, זה עוד יותר מורכב

שרית גפן:  כי בגיל 18 נגמרת נכות של ילד, וחלק מהקטע של הילדים על קשת נזקי האלכוהול, זה שהכול אצלי בסדר, מה הבעיה, אני לא נכה

סימון דוידסון: אוקיי, יש לך משהו להוסיף, ענת?     

ענת שגב: אני רק אומרת, כשיש נשים בתוך הטיפול, אם זה נערות או צעירות שנמצאות בהיריון, אז יוסבר העניין של ההשלכות והמשמעויות

ענת שגב:  ומעבר לזה - - -     

סימון דוידסון: חשבתי שתהיה לכם איזושהי אמירה לגבי אותן משפחות שבהן כבר הילדים נולדו והם צריכים לטפל בהם

סימון דוידסון:  זה לא פשוט

סימון דוידסון:  זה לא חיים קלים

סימון דוידסון:  אני לא חושב שמשרד הרווחה עוזר

סימון דוידסון:  אני אדבר עם השר על הנושא הזה, אני בטוח שלא דיברו על זה עדיין

סימון דוידסון:  תודה

יהודה לנקרי: אני יכול להגיד משהו על ביטוח לאומי?     

סימון דוידסון:  כן, בבקשה

יהודה לנקרי: זה מאוד עקרוני

יהודה לנקרי:  הביטוח הלאומי עובד על פי חוק הכנסת

יהודה לנקרי:  כשמישהו דאג בכנסת שכל הילדים שיש להם אוטיזם, יקבלו עזרה, אז הם מקבלים גמלה

יהודה לנקרי:  אפשר להתווכח, אנחנו הרופאים מתווכחים אם זה תקין או לא תקין לכל כך הרבה אנשים שלחלק באמת קשה וחלק לא

יהודה לנקרי:  אם ביטוח לאומי - - -     

סימון דוידסון: זה שונה מאוטיזם

סימון דוידסון:  אני לא חשוב שזה על אותו - - -     

יהודה לנקרי: אני אגיד לך למה זה שונה

יהודה לנקרי:  מפני שאין בעיה לאבחן את אלה עם תסמונת האלכוהול העוברי המלאה ולתת להם גמלה, אין שום בעיה, אבל זה יהיה מיעוט שבמיעוט

יהודה לנקרי:  לא סתם הם גם קיבלו הכרה כילדים סומטיים שמגיע להם טיפולים בלי סוף

יהודה לנקרי:  כי זה מיעוט שבמיעוט

יהודה לנקרי:  הבעיה באמת תהיה לשכנע את ביטוח לאומי, לתת לקבוצה יותר גדולה, שם קשה יותר האבחנה, זה מאוד בעייתי

סימון דוידסון: אוקיי, תודה רבה

סימון דוידסון:  שב"ס, טלי, בבקשה

סימון דוידסון:  את ראש שיקום וטיפול בכלא "נווה תרצה"

טלי צוברי: נכון, תודה רבה

טלי צוברי:  אני קודם כל אגיד שהדיון הוא באמת מאוד חשוב ומשמעותי בעיניי

טלי צוברי:  אנחנו לא מתעסקים עם הדברים האלה, המון דברים פה הם חדשים לי, אני חייבת לומר

טלי צוברי:  אני כן אגיד שהאוכלוסייה בכלא היא מאוד מגוונת והאתגר השיקומי הוא מאוד גדול - - -     

סימון דוידסון: על איזה מספרים מדובר, בנוגע לנשים עם תסמונת שמגיעות אליכם לכלא?     

טלי צוברי: אין לנו פילוח כזה

סימון דוידסון: אבל אתם יודעים אם מגיעה אישה אליכם לכלא עם תסמונת? זאת אומרת, אתם יודעים מה התופעות? יודעים לזהות?     

טלי צוברי: אני אומרת שוב, לא

טלי צוברי:  כן בא התשאול של האסירות, וכל אסירה עוברת איזושהי שיחת היכרות בה אנחנו נשאל על אירועים חריגים לאורך הילדות שלה

טלי צוברי:  לפעמים אנחנו נשאל גם אם היא זוכרת משהו, אם סיפרו לה משהו על ההיריון שלה

טלי צוברי:  אנחנו כן נגיע לשם, אבל לא בהכרח שאנחנו נמפה בכלל את המידע הזה

טלי צוברי:  אנחנו מסתכלים על הצרכים שלה, אנחנו בונים איזשהו סל טיפולי

טלי צוברי:  הבעיות של נשים בכלא הן מאוד רחבות, וכמעט אינסופיות, אפשר להגיד

טלי צוברי:  יש לנו איזשהו סל רחב מאוד של מענים, שמתייחס גם להיבטים הטיפוליים, גם להשלמת השכלה, גם להיבטים של תעסוקה - - -     

סימון דוידסון: כן, אבל כשאישה מגיעה עם התסמונת הזאת, אני לא חושב שהטיפול בה הוא כמו טיפול באדם רגיל

סימון דוידסון:  זאת אומרת, היא מגיבה אחרת, היא מתנהגת אחרת, התופעות של הזעם וההתפרצויות הן שונות

טלי צוברי: אני אגיד באופן כללי

טלי צוברי:  נשים מגיעות לכלא, לרוב בגלל נסיבות חיים מאוד מורכבות וקשות, ורובן עם רקע של טראומה מינית קשה לאורך הילדות שלהן

טלי צוברי:  המיקוד שלנו יהיה דווקא סביב התחום הזה

טלי צוברי:  אני חייבת לומר שאנחנו לא עושים פילוח כזה

סימון דוידסון: אני מציע, גם בשביל שירות בתי הסוהר, לשבת עם אנשי מקצוע, עם אנשים שמתעסקים בזה ומטפלים בזה, כדי באמת להבין קודם כל שאלה אנשים אחרים ושונים

סימון דוידסון:  התופעות שלהם, לא בגלל שנולדו לתוך סביבה לא טובה, הם נולדו עם מחלה

סימון דוידסון:  אני רואה את זה כמחלה

סימון דוידסון:  נכון, אדוניי המלומדים? זו מחלה

יהודה לנקרי: גם צריכים להבין שהטיפול הוא כזה, אתם צריכים לדעת את זה שהשיקום לאנשים שיושבים בכלא בגין אלכוהול, הוא שונה מאחרים

יהודה לנקרי:  זאת אומרת, כל הנושא שמישהו צריך להדריך אותם ולהוביל אותם כגורם חיצוני, הם לא ניתנים לשיקום, ואתם חייבים לדעת את זה

אורני זקס: זו אמירה שמאוד קשה לי איתה כאשת טיפול - - -     

יהודה לנקרי: אתם חייבים לדעת שזה עולם שונה לגמרי - - -     

טלי צוברי: תהי בטוחה שלנו קשה יותר אבל זאת אמירה נכונה

יהודה לנקרי: זה עולם שונה לגמרי

סימון דוידסון: זו אמירה קשה אבל היא - - -     

יהודה לנקרי: ולכן, כלא לא יעזור

יהודה לנקרי:  כלא לא עוזר להם

יהודה לנקרי:  הגיעו כבר למסקנה במדינות שמתעסקות בזה, כלא לא עוזר לאנשים - - -     

סימון דוידסון: הבעיה היא שאנחנו לא יודעים מה כן עוזר

יהודה לנקרי: כלא לא עוזר מפני שהוא לא מונע מהם

יהודה לנקרי:  הם ייכנסו ב"אין כניסה" 20 פעמים והם לא ילמדו לקח

אורני זקס: וזה לא באשמתם

אורני זקס:  זה לא כי הם רעים

אורני זקס:  זאת המחלה

יהודה לנקרי: ברור שזה לא באשמתם

אריאל טננבאום: אם יורשה לי

סימון דוידסון: כן, בבקשה

סימון דוידסון:  ממש בדקה כי אנחנו צריכים להגיע כבר לשלבי סיום

אריאל טננבאום: אז בכל זאת, בקול אופטימי יותר, ואני חולק עליכם

אריאל טננבאום:  אני חושב שההתערבויות הן התערבויות מאוד מאוד חשובות

אריאל טננבאום:  אני חושב שהגברת מוכיחה את הטענתי ואנחנו באותה קבוצה

אריאל טננבאום:  אני אסביר

אריאל טננבאום:  יש 500,000 עד 600,000 ילדים בבתי ילדים ברוסיה, כרגע

אריאל טננבאום:  אלה שהגיעו לארץ בנסיבות כאלה ואחרות, זכו בפייס

אריאל טננבאום:  מצבם כל כך הרבה יותר טוב מאשר הילדים שנמצאים בבתי יתומים במדינות כאלה ואחרות

אריאל טננבאום:  וזה נכון גם לגבי ילדי אומנה שמסתובבים בארה"ב, ילדי אומנה שמסתובבים במקסיקו, ובכל מיני מדינות גדולות שבהן המספרים הם בלתי נתפסים

אריאל טננבאום:    הילדים שאומצו והגיעו למשפחה טובה ומיטיבה, שנלחמת, עובדת ופועלת למענם, הרי ברור שהילדה שלך נמצאת במצב שבו היא נמצאת בזכותך, את עשית כל כך הרבה

אריאל טננבאום:  אהבה זה הרבה דברים

אריאל טננבאום:  אהבה זה הרבה דברים, אני לא אומר שרק אהבה במובן הרגיל

אריאל טננבאום:  אני חושב שמסגרות וגבולות ואהבה וחום ובית ומודלים מתקנים של התנהגות, הם מאוד מאוד משמעותיים - - -     

סימון דוידסון: משרד החינוך, את רוצה להגיד משהו? - - - אה, אני אתן לו להשלים, סליחה

אריאל טננבאום: רק להגיד שכן יש אפשרויות - - -     

סימון דוידסון: אני מסכים איתך

סימון דוידסון:  אבל, אבל, אבל ויכול להיות שאני אגיד פה משהו קשה

סימון דוידסון:  אנחנו כהורים, האישה נכנסת להיריון, ואנחנו עושים הכול, את כל הבדיקות בדרך, כדי שהעובר שייוולד יהיה עובר בריא

סימון דוידסון:  אנחנו עושים הכול

סימון דוידסון:  שקיפות, ואם צריך, איך זה נקרא, בדיקת מי שפיר, ודואגים ובאמת עושים הכול, הכול, הכול, כדי שהעובר יהיה בריא

סימון דוידסון:  ואם היה אפשר לעשות בדיקה לגילוי התסמונת הזאת בזמן ההיריון, אז היינו מפסיקים את ההיריון

סימון דוידסון:  נכון?     

שרית גפן: חלק מההורים, אולי

סימון דוידסון: לא, השאלה היא כזאת; אם אני עושה, אם אשתי עושה בדיקה ומגלים בבדיקה תסמונת דאון, נכון?     

שרית גפן: חלק מההורים יבחרו להפסיק היריון וחלק מההורים יבחרו להמשיך

סימון דוידסון: העניין הוא שאי אפשר לגלות את התסמונת הזאת בבדיקה כלשהי בזמן ההיריון

סימון דוידסון:  אין דרך לעשות את זה

אריאל טננבאום: אז האלכוהול עלול גם לגרום למומים גופניים מאוד משמעותיים, כך שלפעמים, נדיר, בסקירת מערכות ניתן לגלות מומים מאוד משמעותיים

אריאל טננבאום:  אני רק רוצה לעמוד על זכותה של האישה לקבל החלטות, כן?     

סימון דוידסון: חד משמעית

סימון דוידסון:  ההחלטה היא חד משמעית של האישה, לכל דבר ועניין

סימון דוידסון:  אבל אם היה אפשר לבדוק את זה, אז האישה הייתה מחליטה כן או לא

סימון דוידסון:  זו החלטה שלה - - - כי אמרת לגבי אימוץ

סימון דוידסון:  אני לא חושב שיש משיהו שרוצה לאמץ בעולם, ילד שהוא לא בריא

אריאל טננבאום: אני חולק עליך לחלוטין

סימון דוידסון: אתה חולק עליי?     

אריאל טננבאום: אנשים עומדים בתור בישראל לאמץ ילדים עם תסמונת דאון - - -     

סימון דוידסון: אז אני חולק, אוקיי, אז למדתי

אריאל טננבאום: הגישה לאימוץ היא שאנשים עושים את זה כחסד - - -     

סימון דוידסון: אבל הרוב רוצים ילד בריא נכון?     

יהודה לנקרי: גם הרופא שעושה את סקירת המערכות ויראה דברים חריגים לא ידע במה מדובר

סימון דוידסון: אוקיי, לפני שנסיים, משרד החינוך, במילה בבקשה, האם יש במשרד החינוך איזושהי מילה לנערות בנות 17 או 18, האם מדברים איתן בכלל על נושא השתייה, אלכוהול והיריון?     

רותי תוינה: קודם כל תודה

רותי תוינה:  הזמן קצר, אני אגיד שתי מילים

רותי תוינה:  על שתיית אלכוהול אנחנו מדברים, על חומרים, על תרופות, על מה כדאי ומה לא כדאי להכניס לגוף, על הנושאים האלה אנחנו מדבירם מכיתה ב'

רותי תוינה:  על אלכוהול ספציפית מתחילים לדבר בכיתה ה' וממשיכים עד כיתה י"ב

רותי תוינה:  אני מייצגת את משרד החינוך אבל אני ממונה על היחידה למניעת שימוש בסמים, אלכוהול וטבק, ואין לי ספק שלאור מה ששמעתי כאן, זה רק מחזק את הצורך שלנו להמשיך לעשות הסברה וחינוך והרבה מידע אני למדתי כאן

רותי תוינה:  אני למדתי כאן הרבה היום

רותי תוינה:  בקרב בנות בוגרות כהכנה לחיים, בנות ובנים, זאת אומרת, כולם צריכים לדעת יותר על הדבר הזה

רותי תוינה:  והם יודעים, יש לנו מידע, יש לי איגרות, יש לנו, אבל כמו בכל דבר, זה תמיד הבחירה לגבי מה אנחנו עושים ומה אנחנו פחות עושים

רותי תוינה:  על שולחנה של יועצת בבית ספר מונחים הרבה מאוד נושאים

רותי תוינה:  על שולחנו של שפי מונחים הרבה נושאים

רותי תוינה:  על שולחנו של המשרד מונחים הרבה נושאים

רותי תוינה:  אבל כן, יש לנו תפקיד בחינוך והסברה

אורני זקס: לנו יש תוכנית הסברה לבתי ספר, להיות מורה לילד עם פאסד, ויש לנו תוכני הסברה על איך לאתר ילד כזה בכית ולהפנות אותו ליועצות, למורות ולצוותים חינוכיים בכלל

אורני זקס:  נשמח אם תזמינו אותנו

רותי תוינה: אין מידע, אפילו לא בהצהרת בריאות שהורים שולחים על ילדים, נכון? לפני טיולים או בתחילת כל שנה

רותי תוינה:  אין אפשרת לקבל מידע כזה

רותי תוינה:  גם אם ההורים, בדרך כלל אני מאמינה שהם לא כל כך בקלות ירצו להגיד - - -     

אורני זקס: תראי, מורות פונות להורים ואומרות על זה שהילד לא יודע לקרוא או לא מצליח במשהו אחר ומציעות לפנות לאבחון נוירולוגי - - -     

סימון דוידסון: סליחה, אני חייב להיות בעוד דיון חשוב אחר כך ואנחנו חייבים לסיים

סימון דוידסון:  עשינו דיון ארוך מאוד

סוזן בן עזרא: רשות הביטחון הקיבלתי במשרד לביטחון פנים עוד לא דיברה

סימון דוידסון: את רוצה להגיד משהו?     

סוזן בן עזרא: מאוד

סוזן בן עזרא:  אני סוזן בן עזרא, ממלאת מקום מנהלת תחום בכיר מניעה

סוזן בן עזרא:  אני עוסקת בתחום יותר מ-14 שנים, ביחד עם סנצקי התחלנו את כל התהליך ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול

סוזן בן עזרא:  היום אנחנו הרשות לביטחון קהילתי

סימון דוידסון: איפה המשרד היום? איפה אתם יושבים?     

סוזן בן עזרא: המשרד לביטחון פנים

סוזן בן עזרא:  אני יודעת איזו רשות אני ואני יודעת מה אנחנו עושים כי אנחנו בתוך התחום הזה הרבה שנים וכן נמצאים בתהליך לקדם גם את נושא המודעות והחינוך, אם זה באוניברסיטאות ביחד עם משרד הבריאות

סוזן בן עזרא:  ימי העיון שאנחנו עושים ב-09

סוזן בן עזרא: 09

סוזן בן עזרא:  כל שנה אנחנו עובדים בנושא הזה

סוזן בן עזרא:  בנוסף, ממנים מחקרים באוניברסיטאות, שנעשים בשנים האחרונות

סוזן בן עזרא:  יש מספר מחקרים שמימנו כבר בנושא של אלכוהול עוברי

סוזן בן עזרא:  בנוסף, אנחנו גם מימנו את הפיילוט האחרון שעליו פרופסור טננבאום שיתף בתחילת דבריו

סוזן בן עזרא:       מה שחשוב לי, שמתוך אותם הדברים, אנחנו עושים את שני הדברים הבאים

סוזן בן עזרא:  אחד, אנחנו מכשירם את המנהלים היישוביים שלנו, ויש לנו מנהלים יישוביים ביותר מ-220 ישובים, אנחנו מכשירים אותם מידי שנה לעשות פעילויות קהילתיות בתוך הקהילה שלהם ולהעביר מידע של מניעה והסברה, אם זה לאנשי מקצוע ואם זה לקהילה הרחבה

סוזן בן עזרא:      הדבר השני, בעבר היינו עושים קמפיין בכל 09

סוזן בן עזרא: 09, ולצערי כרגע, היום עם כל השינויים, ואתם יודעים כמה שינויים תקציבים היו בשנים האחרונות, לא היה קמפיין בשנים האחרונות, אבל לפני כן בכל 09

סוזן בן עזרא: 09 היה קמפיין שהרשות מימנה

סוזן בן עזרא:       בנוסף לזה שאני מדברת על מניעה ומודעות שאנחנו מעלים גם בקרב מקצוע וגם בקרב הקהילה, אנחנו פועלים גם בנושאים של אבחון וטיפול

סוזן בן עזרא:  יש את הפיילוט שעשינו שממנו למדנו המון בשנה האחרונה

סוזן בן עזרא:  אנחנו כן נפגשים ב-30

סוזן בן עזרא: 03, ויש פה כבר מספר אנשים שאני רואה שאינם מוזמנים ואנחנו נזמין אותם אלינו לוועדה

סוזן בן עזרא:  אנחנו עשים ישיבה בין-משרדית מאוד גדולה, יהיו בה נציגים ממשרד הרווחה, ומשרד הבריאות

סוזן בן עזרא:  ממשרד הרווחה מגיעים ממספר מחלקות ואגפים

סוזן בן עזרא:  ואנחנו כן רוצים לשבת ביחד ב-30

סוזן בן עזרא: 03 ואנחנו ננסה לראות איך אנחנו מקדמים גם את נושא האבחון וגם את נושא הטיפול בתוך מכוני התפתחות הילד

סוזן בן עזרא:      הרשות הקצתה כסך לזה ב-2023

סוזן בן עזרא:  אני עוד לא רוצה לנקוב בסכומים כי עוד לא קיבלנו אישורים תקציביים

סוזן בן עזרא:  אבל, הקצבנו לזה סכום נאה מאוד

סוזן בן עזרא:  וב-2024, כי התקציב עכשיו הוא לשנתיים, הקצבנו כפול

סוזן בן עזרא:  זאת אומרת, שיש לנו תהליך שבו אנחנו ורצים כן להיכנס לנושא האבחון והטיפול ברמה הארצית

סוזן בן עזרא:  אנחנו כן נעזור ונתכלל כגוף מתכלל, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם המשרדים, משרד הבריאות ומשרד הרווחה - - -     

סימון דוידסון: עם עמותות אתם עובדים?     

סוזן בן עזרא: את עמותת פאסד, אני מכירה דרך גבי (גבריאלה) מטרני שהיא אם שבהחלט מובילה המון בתחום הזה

סוזן בן עזרא:  אז אנחנו גם נשב, אורני ואני - - -     

סימון דוידסון: אני ממש ממליץ שתשבו ביחד, הם הכלי הכי חשוב בנושא של הסברה

סימון דוידסון:  תודה רבה לך, מודה לך מאוד

סימון דוידסון:  אז בואו נתחיל ככה - - -     

קריאה: יש אווירה של אופטימיות קצת

סימון דוידסון: כן

סימון דוידסון:  אני קודם כל רוצה להודות שוב, אני מודה לחבר הכנסת בועז ביסמוט, על האפשרות

סימון דוידסון:  הוא יושב ראש הוועדה, הוא אחראי על החדר הזה, אז אני רוצה להודות לו על האפשרות לקיים את הדיון הזה בנושא הזה

סימון דוידסון:  ושוב, אני אומר שלפעמים, אתם יודעים, החיים עוברים, וחלק מהאנשים במדינה, במקומות מסוימים ומקרים מסוימים, הם די שקופים

סימון דוידסון:  ואנחנו לא וראים מה קורה בצד ימין ושמאל שלנו, עד שזה לא מגיע איכשהו בצורה תקשורתית, לאוזניים של האזרחים

סימון דוידסון:  בסוף, אנחנו אזרחים, גם 120 האנשים שיושבים פה כחברי כנסת, הם אזרחים

סימון דוידסון:  ואני מודה ומתוודה שעד לפני חודש לא הכרתי, לא ידעתי, לא שמעתי על התופעה, על התסמונת הזאת, ובאמת על הכאב הגדול של כל כך הרבה משפחות במדינת ישראל

סימון דוידסון:      אז אני שמח להגיד לכם שיש לפחות אחד מתוך 120 שהכניס את זה ללב שלו

סימון דוידסון:  אני הקול שלכם ואני באמת, יחד עם חברי, חבר הכנסת ביסמוט, נעשה אם צריך, דיון המשך, ואנחנו נעמוד על הדברים ונבדוק שדברים בהחלט דנים במשרדים המסוימים ומתקדמים כמו שאנחנו רוצים

אורני זקס: אם באמת נכנסת לפינה של דיני נפשות, אני רוצה להגיד לכם שאנחנו, ההורים, אבל גם החברה בישראל כולה צריכה להיות אסירת תודה לכם

סימון דוידסון: תודה לכם

סימון דוידסון:  בסוף, את יודעת, אתם עוברים תהליך של 25 שנים

סימון דוידסון:  בת כמה הילדה שלך? בת 25

סימון דוידסון:  25 שנים

סימון דוידסון:  שנים לא פשוטות, בואו נגדיר את זה ככה

סימון דוידסון:  ואני עדין

סימון דוידסון:  קודם כל, אם אני מגדיר, אחרי שעתיים של דיון, אני רוצה להגיד כותרת אחת מרכזית וברורה וחד משמעית, ובלי שום פסיק לא ימינה ולא שמאלה - נשים יקרות, אסור לשתות אלכוהול בזמן ההיריון ובתהליך שבו אתן בכלל חושבות על להיכנס להיריון

סימון דוידסון:  הדבר הזה יכול לגרום לעובר שלכן לנזק שאין לו תיקון

סימון דוידסון:  אין לו מרפא

סימון דוידסון:  יש לו רק התמודדות

סימון דוידסון:  וההתמודדות היא קשה

סימון דוידסון:  ושמענו על כל מיני שדברים שאומרים שזה עוזר וההוא עוזר, אתם תחפשו הכול בעולם

סימון דוידסון:  אם תגלי מחר, שבהר הכי גבוה בעולם, החמצן שם, אפילו בעשר שניות של נשימת האוויר הזה, החמצן הזה יעזור, את מחר בבוקר תיקחי תיק, תתחילי לטפס לפסגה של ההר ותיקחי שלוק מהאוויר כי זה מה שיעזור

סימון דוידסון:  אתן תעשו הכול כי זה הילד שלכן

סימון דוידסון:      ואנחנו, רובנו פה הורים לילדים ואנחנו יודעים מה זה כשקצת כואבת לו האוזן

סימון דוידסון:  וכשאי אפשר להתמודד עם הכעס של הילד, ועם ההתנהגות של הילד, וזה בבית הספר וזה עם החברים וזה ביכולת לשבור דברים בבית ולא לשלוט בילד

סימון דוידסון:  והוא אומר דברים נוראיים והוא מגיע בסוף, כמו שהבנו גם, לא עלינו, למעצר

סימון דוידסון:  וגם בבית הסוהר לא יודעים להתמודד אתו כי לא מכירים את התופעה הזאת ולא יודעים מה לעשות אתו

סימון דוידסון:  ושמעתי את המומחים, שבית הסוהר אפילו עוזר, וזה לא יעזור אם יכלאו אותו שם גם חמישים שנים

סימון דוידסון:      אז קודם כל, בואו נבין שהדברים הרגילים שעוזרים לאנשים נורמטיביים, לא עוזרים לילדים עם התופעה בזאת

סימון דוידסון:  זה לא עוזר

סימון דוידסון:  שמענו על מרכז שכן עוזר, על פנימייה מסוימת שבה יודעים איך להתנהג עם הילדים

סימון דוידסון:  אני אוציא מכתב לרשות בתי הסוהר, בוא אבקש לחשוב על דרך אחרת, לחשוב אולי להתנהל בצורה שונה עם האנשים האלה

סימון דוידסון:  זה לא פשוט וזה לא יקרה ביום אחד

סימון דוידסון:       אז אחרי שאמרתי את מה שאמרתי, הדבר המרכזי זה הסברה

סימון דוידסון:  הסברה, הסברה, הסברה

סימון דוידסון:  וההסברה תגרום למניעה

סימון דוידסון:  ככל שנשים במדינת ישראל, יותר ויותר יבינו שגם הכוסית או כוס היין האדום, שחושבים כמה זה בריא, כוס פעם ביום, שזה עוזר וזה טוב, זה לא עוזר וזה לא טוב

סימון דוידסון:  הן צריכות לדעת את זה

סימון דוידסון:  אני לא ידעתי את זה

סימון דוידסון:  אז בנושא הזה צריך לחשוב איך אנחנו מטפלים ואנחנו נעמוד מול הרשות, כדי לעזור לכם

סימון דוידסון:  לעזור לכולנו

סימון דוידסון:  לראות איך זה קורה, ואני במאת ממליץ שאורני, העמותה תשב יחד עם הרשות, כדי לראות איך עושים את הדברים בצורה יותר טובה

סימון דוידסון:       בנושא של משרד הבריאות

סימון דוידסון:  אני חושב שצריכים לחזק יותר את הנושא של הביקור הראשוני אצל הרופא

סימון דוידסון:  לפעמים זה גם אחות, זה לא מגיע ישר לרופא

סימון דוידסון:  הביקור הראשוני, הדמות הרפאית הראשונה שפוגשת בחורה בת 23 או 24 או 30, לא משנה באיזה גיל, שהיא חושבת על היריון, הדבר הראשון שצריך להגיד לה, "גבירתי", או "עלמה יקרה, את מרגע זה לא שותה אלכוהול

סימון דוידסון:  לא שותה

סימון דוידסון:  לא כוס יין ולא שוט

סימון דוידסון:  את לא שותה אלכוהול כי זה יזיק לעובר שלך"

סימון דוידסון:  זה חייב להיות בהסבר לצוות שמטפל באנשים

סימון דוידסון:       אנחנו נבדוק מתי נוכל לעשות המשך לדיון הזה, אבל אני חושב שמיצינו הרבה מאוד דברים

סימון דוידסון:  היה מאוד מעניין

סימון דוידסון:  אני מודה לכל מי שהגיע לפה

סימון דוידסון:  אני מאחל גם להורים שנמצאים בזום, או מי ששומע אותנו, מאחל לכם שתהיה תקווה ואיזשהו אור בקצה המנהרה, למרות שאין איזו בשורה שאני יכול להגיד שמחר בבוקר הילדים שלכם יהיו בלי התסמונת הזאת, כי הם ימשיכו להיות עם התסמונת הזאת

סימון דוידסון:  אני רק יכול לחבק אתכם ולגיד לכם שנעשה מה שאפשר כדי לעזור

סימון דוידסון:  ותודה רבה לכל האנשים שהגיעו, היה מאוד מעניין ונמשיך לעקוב בנושא

סימון דוידסון:  תודה רבה, שיהיה יום טוב