הוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 2, 2023-02-21 00:00

מירב כהן: תודה רבה לכל מי שהגיע לדיון המאוד חשוב הזה

מירב כהן:  אני ממש מתכבדת לפתוח את הישיבה הראשונה של הוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה, ולפני שאנחנו נצלול לסדר היום חשוב לי לקבל את אורחי הכבוד שלנו לדיון הזה

מירב כהן:  בחרנו הפעם להזמין שלושה שורדים ושורדות, שאני רוצה לפתוח איתם את הוועדה

מירב כהן:  רות ברלינגר, תמר לנדאו ומרדכי הראלי

מירב כהן:  הם אורחי הכבוד שלנו היום ואני מזמינה אתכם לקבל אותם ברוכים הבאים

מירב כהן:      רות, תמר ומרדכי גם אולי יקריאו קטע קצר על עצמם כדי שנכיר ונשמע עם מי יש לנו את הכבוד

מירב כהן:  בסוף הוועדה הזו באה לשרת את שורדי השואה

מירב כהן:  יש לנו זכות היסטורית לכנס את הוועדה הזו

מירב כהן:  קודם כל מעולם לא הייתה ועדה כזו בכנסת ישראל ואני ממש מרגישה שיש לי זכות גדולה להתניע את זה

מירב כהן:  וגם בסוף יש לנו אחריות גדולה כי זאת המשמרת האחרונה, שורדי השואה מתבגרים לנו, ויש לנו עוד שנים ספורות לשרת אותם ובסוף זו תכלית הוועדה 

מירב כהן:  וזה גם היה לנו חשוב לפתוח את הדיון עם לשמוע את השורדים בעצמם כי אני חושבת שזה ישרה את האווירה ואת הדחיפות ואת החשיבות שאנחנו רוצים לתת לדברים

רות ברלינגר: (מדברת בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי):     שמי רות ברלינגר

רות ברלינגר:  נולדתי בוורשה שבפולין ואני מצטערת שהעברית שלי עדיין ברמה מאוד נמוכה, אז אני צריכה לעבור לשפה אחרת, שתהיה אנגלית

רות ברלינגר:  נולדתי בוורשה ואני ביליתי את השנים הראשונות של ילדותי עם הוריי האוהבים והפיקחים, ואז הכול הגיע לסיום כשהמלחמה התחילה

רות ברלינגר:      כידוע, הגטו בוורשה הוקם שנה לאחר תחילת המלחמה, וכל יהודי ורשה נאלצו להיכנס לגטו והם היו כ-350,000 איש, מצטופפים במקום די קטן, וזה היה הלם נוראי לכולנו

רות ברלינגר:  בגלל שהיה כל כך צפוף, זה יצר הרבה מחלות ומגיפות, זה היה מאוד מלוכלך ומהר מאוד גם התחלנו לגווע ברעב

רות ברלינגר:  היינו תלויים לחלוטין במה שהגרמנים אמרו לנו לעשות

רות ברלינגר:  מעולם לא הייתה לנו אופציה כלשהי

רות ברלינגר:  את הזמן שבין גיל 9 לגיל 12 ביליתי בגטו עד תחילת המרד

רות ברלינגר:  זה הכול לעת עתה

תמר לנדאו:   שלום לכולם, שמי תמר לנדאו

תמר לנדאו:  אני נולדתי בשלזיה שזה היה גרמניה על גבול פולין

תמר לנדאו:  החיים שלי בבית כמובן היו נפלאים אבל כל זה נגמר עם ליל הבדולח ב-38' הכל נגמר

תמר לנדאו:  הבית, ההורים שלי האחים

תמר לנדאו:  אני, הבכורה של המשפחה, נותרתי בחיים

תמר לנדאו:  עברתי את כל מהמורות ואסונות שקרו לאותם האנשים שהיום נקראים שורדים

תמר לנדאו:       אני נשלחתי בזכות איזו בת דודה שעמדתי בתור

תמר לנדאו:  זה היה בגטו בפולניה ששלחו לפי תורים ילדים, זקנים כאלה שיכולים לעבוד

תמר לנדאו:  וכמובן חונכתי בבית די ייקי והלכתי לעמוד בשורה של הילדים

תמר לנדאו:  באה הבת-דודה וסחבה אותי מהשורה ובזכות זה באתי למחנה הריכוז כילדה בת 11 וחצי

תמר לנדאו:      עבודה קשה מאוד ומה שאנחנו חוגגים, יום השואה הבינלאומי בינואר, עם שחרור אושוויץ באה שוב גזרה חדשה וכל המחנה גורש לצעדת מוות שארכה 42 יום

תמר לנדאו:  תשאלו איך ילדה קטנה כזו נשארה בחיים ויודעת אפילו כמה ימים הצעדה הייתה

תמר לנדאו:  יש ספר נהדר מאת פרופ' מרטין גילברט שכתב את אטלס השואה ושם מתואר כל מחנה ריכוז ועל כן אני יכולה להגיד שאחרי המלחמה השתחררתי בברגן בלזן אחרי הצעדה הנוראה

תמר לנדאו:       הייתי מאוד חולה אבל בברגן בלזן פגשתי את בעלי לעתיד, שמחה לנדאו

תמר לנדאו:  אדם נהדר שנולד בברלין והיה מוסתר שם במשך שלוש שנים

תמר לנדאו:  שמחה לנדאו עשה רבות בארץ, היה יו"ר המועצה להשכלה גבוהה, היה בשגרירות בגרמניה למרות עברו הקשה

תמר לנדאו:  אם מישהו יודע מה זה היה באוצר בשנות החמישים, נערי פטנטים

תמר לנדאו:  אז שמחה לנדאו היה בין מקימי אגף התקציבים המהולל בירושלים

תמר לנדאו:  זהו

מירב כהן: אנחנו עוברים למרדכי הראלי שהוא גם שורד שואה אבל גם אקטיביסט בקשר יומיומי

מרדכי אלגרבלי: שלום לכולם, שמי מרדכי הראלי, אני ניצול שואה בן 90, יליד ברטיסלבה, צ'כוסלובקיה דאז

מרדכי אלגרבלי:  בשבילי בעצם השואה והרדיפות התחילו באותו יום שהתחילה מלחמת העולם השנייה

מרדכי אלגרבלי:  ב-1 לספטמבר 1939

מרדכי אלגרבלי:  אני הייתי צריך להתחיל ללמוד

מרדכי אלגרבלי:  זאת הייתה שנה ראשונה

מרדכי אלגרבלי:  כיתה א'

מרדכי אלגרבלי:  אני זוכר איך הלכתי עם אמא שלי, מכתת רגליים מבית ספר לבית ספר ובכל מקום אמרו לנו "מצטערים גברת אנחנו לא מקבלים ילדים יהודים לבית ספר"

מרדכי אלגרבלי:       לא הייתה ברירה, בסופו של דבר, בית הספר היחידי שיכלתי להתקבל אליו היה בית ספר יהודי שהיה רחוק מאוד כל המשפחה הייתה צריכה לעבור לעבור דירה לתוך הגטו קרוב לבית ספר ואני בבית ספר היהודי הזה למדתי שלוש שנים עד לכיתה ג'

מרדכי אלגרבלי:  יש לי עד היום צילום שלנו של המחזור של כיתה ג' מיוני 1942

מרדכי אלגרבלי:  אנחנו בצילום הזה שלושים וחמישה ילדים, עם מורה

מרדכי אלגרבלי:  מתוך כל ה-35 עם המורה חזרנו אחרי המלחמה, אחרי השואה, רק ארבעה ילדים

מרדכי אלגרבלי:  אני ועוד שלושה

מרדכי אלגרבלי:       שרדנו את השואה קצת בעזרת מזל, קצת בעזרת העובדה שאבא שלי היה עובד רכבת, היה מומחה, מהנדס רכבות

מרדכי אלגרבלי:  הנאצים והמקומיים - המשת"פים הסלובקיים - היו זקוקים ליהודים בהרבה עמדות מפתח, גם רופאים וגם מהנדסים ובמידה מסוימת היינו מוגנים אבל רק מהבחינה הזאת שלא לקחו אותנו לאושוויץ

מרדכי אלגרבלי:  כל יתר הגזרות חלו עלינו

מרדכי אלגרבלי:       עברנו דירה כמה פעמים

מרדכי אלגרבלי:  לקראת שנה לפני סוף המלחמה ב-44' כשגרמניה הנאצית התחילה להתמוטט ולפרפר אחרי ניסיון ההתנקשות בהיטלר, שכשל לצערי, הגרמנים החליטו שהם לא סומכים יותר על משתפי הפעולה שלהם ברחבי אירופה

מרדכי אלגרבלי:  לא סומכים יותר על הרומנים, לא סומכים יותר על האיטלקים, לא סומכים יותר על ההונגרים, הסלובקים

מרדכי אלגרבלי:  הם פלשו לכל המדינות האלה והשתלטו עליהן

מרדכי אלגרבלי:  וזה כמובן גם השפיע על אותם היהודים המעטים שנשארו: "סליחה, ביהודים אנחנו יודעים איך לטפל אתם זוזו הצידה"

מרדכי אלגרבלי:      בספטמבר 1944 הצטוו כל יהודי ברטיסלבה שעוד נשארו שם, זאת הייתה האליטה: מהנדסים, ורופאים, והצטוו להתייצב עם תרמיל גב כדי לעלות על הרכבת לאושוויץ, לא פחות ולא יותר

מרדכי אלגרבלי:  אבל אבא שלי אמר אנחנו לא הולכים לשם אנחנו הולכים להסתתר ואנחנו הסתתרנו בין היתר אצל משפחה שהסתירה אותנו, שגרה קרוב לפסי הרכבת הפרטיזנים הסלובקים שלחמו בגרמנים ניסו לפוצץ שם גשר ולא הצליחו

מרדכי אלגרבלי:  התוצאה הייתה שהמקום שבו אנחנו הסתתרנו מסביב שרץ גרמנים, ואנחנו ישבנו ממש בפחד אימים שכל רגע יגלו את המסתור שלנו

מרדכי אלגרבלי:       יותר מאוחר זה כבר היה חודשיים חודש וחצי לפני סוף המלחמה, גילו את המסתור שלנו

מרדכי אלגרבלי:  וזו גם פרשה מעניינת שאולי בהיסטוריה צריך לדבר עליה

מרדכי אלגרבלי:  תאוות הנקם הנוראית שהיית לגרמנים ומשתפי הפעולה כלפי היהודים

מרדכי אלגרבלי:  הם ידעו שהכל מתמוטט

מרדכי אלגרבלי:  אנחנו היינו בברטיסלבה

מרדכי אלגרבלי:  העיר הייתה מופצצת

מרדכי אלגרבלי:  בלי מים וחשמל

מרדכי אלגרבלי:  אבל בעיר הסתובבו עדין חוליות של הנאצים שחיפשו אולי עוד איזה יהודי מסתתר פה

מרדכי אלגרבלי:  ואנחנו נתפוס אותו

מרדכי אלגרבלי:  ובאמת ככה עלו עלינו

מרדכי אלגרבלי:  ותפסו את אמא שלי כשהיא יצאה מהבית

מרדכי אלגרבלי:  היו לה תעודות מזויפות

מרדכי אלגרבלי:  ולרוע מזלה אחד מהחוליה שחיפשה יהודים הכיר אותה, היה שכן שלה, מלפני השואה

מרדכי אלגרבלי:  הוא אמר 'גברת אל תספרי לי סיפורים, את יהודייה מלוכלכת', וקרע את התעודה שלה לגזרים

מרדכי אלגרבלי:  נכנסו לבית שבו הסתתרנו ולקחו אותנו למטה שלהם

מרדכי אלגרבלי:  הרביצו לנו והתעללו באמי, ובאבא שלי

מרדכי אלגרבלי:  דם זרם ממנו

מרדכי אלגרבלי:  ואני כילד בן 11 ראיתי את כל זה

מרדכי אלגרבלי:       ובסוף כנראה שהייתה הוראה מלמעלה לשמור על כמה יהודים כי אולי נצטרך אותם כקלף מיקוח

מרדכי אלגרבלי:  ואז לקחו אותנו למחנה ריכוז שהיה מין מחנה מעבר

מרדכי אלגרבלי:  הצבא האדום היה כבר 150 קילומטר מברטיסלבה, ועדיין היה חשוב להם לתפוס את היהודי האחרון

מרדכי אלגרבלי:  בסוף הגענו למחנה טרייזינשטאט, שם דרך אגב הוצעדו כל צעדות המוות שהוזכרו כאן

מרדכי אלגרבלי:  זאת הייתה נקודת הריכוז כי שם הגרמנים חשבו להשמיד את היהודים שעוד נותרו, גם אם יפסידו במלחמה

מרדכי אלגרבלי:      המעגל נפתח ב-1 לספטמבר 1939

מרדכי אלגרבלי:  המעגל גם נגמר ב-9 במאי 1945, בסוף המלחמה, כשהצבא האדום שחרר אותנו

מרדכי אלגרבלי:  אני זוכר חייל יהודי רוכב על אופנוע, עם מקלע ורודף אחרי הגרמנים

מרדכי אלגרבלי:  אנחנו יהודים שראינו את זה התנפלנו עליו בנשיקות וחיבוקים כי זה היה בשבילינו מחזה שסימן את השחרור

מרדכי אלגרבלי:  חייל יהודי רודף אחרי גרמנים

מירב כהן: תודה מרדכי

מירב כהן:  אתה תשוב וגם תדבר בחלק היותר אופרטיבי של הישיבה

מירב כהן:  אנחנו רצינו לפתוח בלהציג אתכם כי אנחנו חושבים כשניגשים לקדם פתרונות למען השורדים והשורדות

מירב כהן:       אז צריך תמיד גם את החלק יותר של הזיכרון, הנצחה הטקסיות וגם את החלק הפרקטי

מירב כהן:  זה שני דברים שצריך כל הזמן ביחד לחשוב עליהם כי זו לא סתם משימה זו לא סתם תוכנית עבודה שאנחנו צריכים לצאת איתה מכאן

מירב כהן:  זו תוכנית עבודה עם נשמה גדולה, חשיבות לאומית וזיכרון גדול

מירב כהן:       בממשלה האחרונה לי הייתה הזכות להיות במשרד לשוויון חברתי ועשינו לא מעט למען השורדים והשורדות

מירב כהן:  לא מעט אבל בטח לא מספיק

מירב כהן:  צריך להמשיך את המגמה הזו

מירב כהן:  היה לנו זמן קצר לי לפעול

מירב כהן:  אנחנו באמת התמקדנו באיך אנחנו ממגרים את תופעת העוני בקרב שורדי השואה

מירב כהן:  יש הרי שתי קבוצות: האחת שמקבלת קצבה חודשית, אחת מקבלת רק מענק שנתי

מירב כהן:  ומאוד מאוד השתדלנו להתמקד גם באלה שמצבם הכלכלי לא מספיק טוב

מירב כהן:  והעלינו קצבאות ומענקים על ידי תקציבי המדינה, אבל גם הבאנו הרבה מאוד כספים מהעולם

מירב כהן:  כשסוכמים אותם התקציבים האלה מגיעים ל-2

מירב כהן: 5 מיליארד ש"ח

מירב כהן:  שזה דבר מאוד משמעותי אבל צריך להמשיך את זה

מירב כהן:  זה לא מספיק

מירב כהן:      אני מקווה שמתוך הוועדה הזו אנחנו נייצר שגרת עבודה שבמסגרתה הקואליציה והאופוזיציה ישתפו פעולה יחד כדי לקדם פתרונות למען השורדים

מירב כהן:  זו באמת סוגיה שצריכה להיות מעל הפוליטיקה

מירב כהן:       הדיון היום מטרתו בעצם למפות את הנושאים שאתם כארגונים חושבים שצריכים להתמקד בהם במסגרת הוועדה

מירב כהן:  אנחנו נתכנס על בסיס שבועי ויש לי כבר שלד, תוכנית עבודה, שבניתי יחד עם הצוות שלי

מירב כהן:  על איך אנחנו עכשיו נערכים לדיוני תקציב ואיך אנחנו ממגרים את העוני וסוגיית הוועדות הרפואיות ואיך מטפלים בלימודי השואה במערכת החינוך והנצחה ויש הרבה מאוד נושאים

מירב כהן:      אבל מה שאני רוצה לשמוע היום עם ממכם האורחים והאורחות, זה אתם כמומחים מהפוזיציה שלכם עם הנתונים ומה שאתם למדתם בארגונים שלכם מה לשיטתכם צריך להיות מונח על שולחן הוועדה

מירב כהן:  זו ישיבת התנעה הראשונה שמטרתה לקבל את הנושאים שאתם חושבים שאנחנו נדרש אליהם

מירב כהן:      אני אגיד שסדר היום הוא סוער

מירב כהן:  וכשהדברים הם מאוד סוערים מבחינה פוליטית וציבורית וכו' תמיד הנושאים החברתיים נדחקים לשוליים

מירב כהן:  הכוונה שלנו זה לכנס את הוועדה הזו על בסיס שבועי עם משימות, עם אקשן אייטמס שאנחנו יוצאים איתם ולא לאפשר לסדר היום פשוט לדחוק לשוליים את הסוגיות הכל כך חשובות האלה כי אין לנו אין לנו את הפריבילגיה לבזבז זמן

מירב כהן:  יש לנו שנים ספורות להמשיך לשרת את שורדי השואה הזמן קצר והמלאכה מאוד מאוד מרובה ולכן אנחנו נשתדל להיות כמה שיותר פרקטים ואופרטיביים ולהביא פתרונות תוך פרק זמן קצר והיום אני פשוט מזמינה אתכם לשתף אותי בתובנות שלכם מהניסיון המקצועי שלכם

מירב כהן:       אז קודם כל יש איתנו חברי כנסת, שלושה חברי כנסת שהצטרפו אני מודה לכם - סימון דוידסון, יבגני סובה ויוסף טייב

מירב כהן:  תודה רבה שהגעתם

מירב כהן:  אנחנו נפתח עם מצגת קצרה של הרשות לשורדי שואה שתעשה לנו ככה יישור קו, מה המצב היום מבחינת השורדים כמה שורדים יש מה מצבם וכו'

מירב כהן:  לאחר מכן אנחנו נפתח את זה להתייחסויות ואנחנו נעשה פינג פונג: פעם חבר כנסת, פעם נציג ארגון

מירב כהן:  כאשר יש לי היום מגבלה כי המליאה נפתחת בשעה 16:00, ועד 16:00 אנחנו חייבים לפנות את האולם

מירב כהן:  אז אנחנו ניתן לכולם להתייחס רק אני אצטרך את שיתוף הפעולה שלכם שתדברו בצורה כמה שיותר תמציתית וקולעת

מירב כהן:       אז אנחנו נפתח עם ע"ד רונית רוזין, מנהלת הרשות לזכויות ניצולי השואה, תודה רבה

מירב כהן:  גם גלי היועצת המשפטית כאן, תודה על העבודה הקשה שלכם במשך כל השנה והבמה שלכם, אנא בקצרה

יבגני סובה: אני רק רציתי להגיד משפט לפני המצגת

יבגני סובה:  אני מודה לך גם על העבודה שלך בממשלה הקודמת שהיינו יחד בממשלה, עשית עבודה נהדרת באמת

יבגני סובה:  ואני מודה לכם על הוועדה הזאת

יבגני סובה:  אני לא חבר ועדה אבל באתי באמת לכבד ולברך את הנוכחים

יבגני סובה:  אני רוצה רק להגיד שהנרטיב שאני מקדם בכנסת מזה ארבע שנים כנכד לניצולת שואה, סבתא שלי היום היא בת 92, וגם כנכד לקצין בצבא האדום, שנפצע כמה פעמים והלך לעולמו לפני 11 שנה וזכה גם לעלות לישראל

יבגני סובה:       אני תמיד אומר שזה לא רק זיכרון של השואה אלא גם זיכרון של הגבורה

יבגני סובה:  למעלה ממיליון וחצי חיילים יהודים נלחמו בצבאות של הקואליציה נגד הנאצים, אם זה בארצות הברית אם זה בצבא אדום אם זה אפילו ביישוב היהודי, היו 67 אלף אנשים שהתנדבו ונלחמו נגד הנאצים

יבגני סובה:       וכשאנחנו אומרים שמדינת ישראל קמה אחרי השואה, שלוש שנים לאחר סיום המלחמה, עדיין למדינת ישראל יש את הזכות על הגבורה ועל הניצחון הגדול הזה ב-45

יבגני סובה:  כי העם היהודי שילם את המחיר הכי יקר לא בגלל הקורבנות 6,000,000, אלא ביחס לחיילים יהודים שנפלו בקרבות נגד הנאצים בכל הזירות של המלחמה, אם זה במזרח אירופה עם זה בגרמניה וגם אם זה במערב, אם זה בנורמנדי, בכל חזית שהייתה במלחמה הזאת נגד הצורר הנאצי

יבגני סובה:       ולכן לנו יש את הזכות הזו הזכות הזאת גם לשמור על הזיכרון שואה וגם לקדם את הנושא של הגבורה וככה אני עושה בכנסת

יבגני סובה:  ושוב תודה לכם, אני מאחל לכם בריאות, אריכות ימים זה מה שחשוב, ותמשיכו לספר לנו את הסיפור

יבגני סובה:  אני מספר את זה לילדיי, אנחנו נספר את זה גם לדורות הבאים ונעשה כל מה שצריך לעשות כאן בכנסת ישראל

יבגני סובה:  אנחנו נעשה ונשתדל לעשות מה שאנחנו יכולים תודה לכם

יבגני סובה:  ואני מתנצל שאני הולך לוועדת חוץ וביטחון

רונית רוזין: תודה לתמר, רות ומרדכי שהגיעו

רונית רוזין:  תודה על הסיפורים החשובים

רונית רוזין:  אני אדבר על זכויות ניצולי השואה כרגע, לא על הנושא של הנצחה

רונית רוזין:  הרשות היא הגוף הממשלתי שמטפל בכל זכויות ניצולי השואה מתוך ראייה הוליסטית של הזכויות הפיזיות נפשיות וחברתיות

רונית רוזין:      הטיפול בפרט, אני אמנם אראה מספרים אבל אנחנו לא עוסקים במספרים, אנחנו עוסקים בפרט, בניצול השואה ואיך לדאוג לרווחתו

רונית רוזין:  כל עוד יש ניצולי שואה זו המשימה שלנו, משימה לאומית לדאוג שיחיו את חייהם ברווחה ולא בבדידות ולא בעוני ולא במצוקה

רונית רוזין:  וגם כשיהיו פה עשרה ניצולי שואה, אז פחות עוסקת במספרים ויותר בפרט

רונית רוזין:       אבל זו הייתה ההקדמה לפני המספרים, אבל בכל זאת ביקשתם מספרים: היום יש איתנו 150,600 ניצולי שואה לפי חוקי מדינת ישראל

רונית רוזין:  יש לנו גם אלמנים ואלמנות שזה מגדיל את האוכלוסיה שאנחנו מטפלים בה בעוד 17,800

רונית רוזין:  הגיל הממוצע היום הוא 85

רונית רוזין: 7

רונית רוזין:  ותקציב הרשות ב-2022 הוא 5

רונית רוזין: 6 מיליארד ש"ח

רונית רוזין:  התפלגות האוכלוסייה וחברת הכנסת דיברה על כך: יש 47,000 מקבלי תגמול חודשי, 55,000 מקבלי מענק שנתי ועוד 45,000 נפגעי התנכלויות על רקע אנטישמי, יוצאי צפון אפריקה ועיראק

רונית רוזין:       אמרתי עוד 17 אלף אלמנים ואלמנות, חבר הכנסת דיבר על לוחמים, נשארו איתנו 310, אנחנו באיזה קול קורא עכשיו גם לעולים חדשים מאוקראינה, יוצאי לנינגרד, לבדוק אם יש עוד נכי לחימה שלא הוכרו אצלנו וגם בתהליך הזה המספרים קצת גדלים גם היום

רונית רוזין:  ומעט מאוד מקבלי הרנטה מגרמניה

רונית רוזין:  חתך אוכלוסייה - אז היום יש לנו הרבה יותר יוצאי חבר העמים, ברית המועצות לשעבר, זה החלק הארי של האוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה היום ופחות יוצאי פולין ומדינות אירופה

רונית רוזין:  וגם כמובן בתוך אותה אוכלוסייה יוצאי צפון אפריקה עיראק

רונית רוזין:      אנחנו מדברים היום על האתגר שלנו בראשות בשנים הבאות וגם בשנים האחרונות, האתגר שלנו להתאים את השירותים שאנחנו נותנים לניצולי השואה לצרכים המשתנים שלהם בהתאם לגיל

רונית רוזין:  ניצולי השואה שלנו היום מבוגרים יותר

רונית רוזין:  יש לנו הרבה יותר ניצולי שואה סיעודיים

רונית רוזין:  אנחנו מדברים על ניצולים שמקבלים תשע שעות סיעוד מהרשות

רונית רוזין:  רק על ה-9 שעות סיעוד, זה יותר משליש מניצולי השואה, אבל אחוז ניצולי השואה של דרגות כאלה ואחרות של סיעוד, שזקוקים לעובדים זרים שזקוקים לסיוע בבית זו אוכלוסיה שהולכת וגדלה

רונית רוזין:  והסיפור של הסיעוד הוא סיפור מרכזי מאוד בהוויה שלנו ברשות לזכויות ניצולי השואה ובטיפול

רונית רוזין:  ובתוך הסיעוד נכנס הסיפור של תשושי נפש ודמנטיים

רונית רוזין:      וכשמדברים על כל הדברים האלה זה סיפור הזיקנה, אבל כשזה זיקנה של ניצולי שואה המורכבות הנפשית הרבה יותר גדולה ואם אנחנו מדברים על דמנציה - אמרה לי אחת המטפלות שעובדות איתנו שדמנציה לניצול שואה זה כמו תאונת דרכים

רונית רוזין:  כי אם דמנציה מחזירה ניצול שואה אל הילדות שלו והילדות היא מאוד קשה, אז אנחנו צריכים להחזיר אותו לאותן חוויות נעימות מהבית ולמצוא את הפתרונות שכן לגרום לו לא לחזור לשם אלא לחזור אולי לימים של הילדות למוזיקה

רונית רוזין:       והסיפור בהקשר הזה שאני רוצה לספר אותו זה סיפור על אותה ניצולת שואה שפגשנו במרכז של שער מנשה שזה בית חולים פסיכיאטרי שיש שם הוסטל לניצולי שואה

רונית רוזין:  כשהלכנו במסדרון שמענו שירה ביידיש והגענו לחדר טיפולים וישבה שם ניצולת שואה סיעודית ודמנטית כשהמטפל שלה משמיע לה ביוטיוב שירים ביידיש, והיא מחייכת ושמחה והיא צוחקת

רונית רוזין:  וזו דוגמה לאתגרים, למצוא פתרונות שיעשו טוב

רונית רוזין:  גם בשנים האלה ולכל מי שאיתנו

רונית רוזין:      הפעילות שלנו מאוד רחבה בכל המישורים

רונית רוזין:  יש את הנושא של תגמולים ומענקים

רונית רוזין:  שירותי סיעוד דיברתי על זה טיפולים רפואיים ופטור מתשלום לתרופות יש לנו פרויקטים לרווחת הניצולים, של 'עכשיו זה הזמן', זה פרויקט של התנדבות להפגת בדידות, ויש גם פרויקטים נוספים של החברים שלנו פה בחדר

רונית רוזין:  וככל שנגיע ליותר, אנחנו לא מתחרים אחד בשני אנחנו עובדים יחד כל הגופים בשביל להגיע לכמה שיותר ניצולים הביתה, כי התפיסה היום היא כשיש יותר ניצולים סיעודיים ויותר רתוקים לביתם השירות צריך להגיע עד הבית וגם מיצוי זכויות עד הבית

רונית רוזין:      רק בעניין הזה אני אגדי שמיצוי זכויות שאנחנו מפעילים עד הבית יש לנו 1500 ביקורי בית בחודש רק במיצוי זכויות זה לא כולל טיפולים נפשיים שמתבצעים בבתים

רונית רוזין:  מספר הזכאים שלנו, זה הגרף, הגרף גדל כתוצאה מהוספת אוכלוסיות שדיברתי עליהם

רונית רוזין:  תקציב הרשות עלו לאורך השנים

רונית רוזין:  שלשו את עצמם בזכות בנות עבודה אינטנסיבית של הרשות בוועדת כספים ברשותו של חבר הכנסת גפני ועומדים היום על 5

רונית רוזין: 6 מיליארד ש"ח

רונית רוזין:       אם אנחנו מדברים על האבנים הגדולות בתקציב הרשות אז כמובן יש את הנושא של התגמולים החודשיים שזה 60 אחוזים

רונית רוזין:  יש את המענקים השנתיים שני הרכיבים הגדולים אחרי התגמולים הכסף שמשולם לניצולים זה נושא של הסיעוד והטיפולים הרפואיים

רונית רוזין:       אני לא אכנס לנושא של הסכומים, אני אכנס לנושא של התמיכות במשפט כי הרשות תומכת בפעילות של הרבה מהחברים שאנחנו רואים כאן היום, ואנחנו תומכים בהנגשת דיור, מסלול של הנגשה

רונית רוזין:  יש לנו תמיכה במוסדות ציבור בתחום הסיוע במועדונים שיקומיים טיפוליים, בקבוצות טיפוליות, בהתערבות סוציאלית פרטנית ולחצני מצוקה ושירותי הסעה

רונית רוזין:       אנחנו רוצים ונשמח לשמוע בוועדה הזאת רעיונות להרחבת ערוצי התמיכה שלנו בהתאם לצרכים המשתנים - איפה נכון וכדאי להשקיע את הכסף של התמיכה ונשמח

רונית רוזין:  ואנחנו מברכים על הוועדה לסיוע לקדם הליכי חקיקה מיטיבים שלפעמים לא כרוכים בעלויות תקציביות גדולות אבל מאוד מסייעים לפרט

רונית רוזין:  אז תודה רבה

מירב כהן: מצוין אני כבר מרימה את הכפפה

מירב כהן:  תעבירו לנו צרכים ואנחנו נתרגם את זה ונשתמש בוועדה ובחברים שיושבים בה מי קואליציה מי באופוזיציה כדי לקדם בשמחה רבה

מירב כהן:      אז אנחנו נעשה עכשיו פינג פונג בין חברי כנסת שהגיעו לבין אורחים, אז חבר הכנסת סימון דוידסון, רק אם אפשר בקצרה

מירב כהן:  תודה

סימון דוידסון: תודה רבה, קודם כל אני רוצה לברך את חברתי מירב כהן על ההשתדלות האמיתית להשיג את הוועדה הזאת

סימון דוידסון:  אני יודע כמה זה היה חשוב לך כמה נאבקת וזה חשוב לכולנו שאת נמצאת בראש הוועדה

סימון דוידסון:  היה לי חשוב להיות חבר בוועדה, עשינו סוויץ' וויתרתי על ועדה אחרת כדי להיות פה כי אני מרגיש חוב

סימון דוידסון:  חוב גדול מאוד לאמא שלי חוב לסבתא שלי כאחד שהוא דור שני למשפחה שכולה נספתה בשואה, למרות שאתם לא רואים שאני כזה אבל אני נולדתי בליטא, ועלינו לארץ ב-1972 וכל משפחתנו נספתה בקובנה

סימון דוידסון:       וחשוב לי מאוד להיות פה חשוב לי מאוד קודם כל לדאוג לכל מי שנמצא בחיים, שהחיים שלו יהיו טובים יותר, אבל חשוב לי גם מאוד שכל ילד במדינת ישראל לדורי דורות יזכור את הסיפור שלכם, של סבתא שלי וסבא שלי, ושכל אדם שנרצח על האדמה המקוללת או האדמות המקוללות באירופה

סימון דוידסון:  אני אעשה ככל יכולתי כדי לעזור קודם כל למירב ולוועדה הזאתי בהיבט הפוליטי וללחוץ גם לגבי התקציבים וגם לגבי זה שבמשרד החינוך ידאגו כל שנה שכל נער וכל נערה במדינת ישראל ילמדו ויזכרו את השואה

סימון דוידסון:      אני רואה את כולם שהגיעו לבניין הזה החשוב, הזה למרות שאנחנו נמצאים בימים מאוד מאוד קשים אבל זה הדבר החשוב מכל, יותר חשוב מכל דבר שקורה בבניין

סימון דוידסון:  תודה רבה לכולם

מירב כהן: תודה סימון

מירב כהן:  חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל , יו"ר מרכז הארגונים, הבמה שלך

קולט אביטל: תודה רבה גבירתי וגם אני רוצה לברך באמת מכל הלב, מכיוון שוועדה כמו זו שאת עומדת עכשיו בראשה הייתה דרושה

קולט אביטל:  אמנם הייתה פה עמותה והיה פה לובי, אבל רק ועדה כזו היא יכולה להשיג וגם להעביר חקיקה אז חלק מהדברים שאנחנו נזדקק דרך הוועדה הזאת זה תיקון חלק מהחוקים שבגינם קיימות גם בעיות

קולט אביטל:       אני רוצה לעלות במהירות שלוש קטגוריות של בעיות שאני מאמינה שנצטרך לטפל בהן

קולט אביטל:  העניין הראשון זה נושא הגימלאות ומה שזכאים הניצולים לקבל

קולט אביטל:  הגמלה הבסיסית מתעדכנת בערך פעם בשנה באיזה 60 ש"ח וזה אין לזה שום חשיבות, ה-60 ש"ח האלה הם לעג לרש

קולט אביטל:  הנושא השני, בנוגע לגימלאות זאת העובדה שאנשים שהם בהשלמת הכנסה ומקבלים איזה שהיא תוספת מקזזים מהם את הביטוח הלאומי ובסופו של דבר יד אחת נותנת ויד אחת לוקחת

מירב כהן: אגב, והגברת אביטל, זאת הסיבה שכשהגדלנו את המענק השנתי סירבתי להפוך אותו לקצבה חודשית, כי פחדתי שאני אתן ביד אחת ואקח ביד אחרת

קולט אביטל: זה בדיוק מה שקורה

מירב כהן: אבל זה שינוי רוחב

מירב כהן:  זה לא רק לשורדי השואה

קולט אביטל: נכון אבל אנחנו חייבים איך שהוא לנסות לראות אם יש איזה תיקון בחוק

קולט אביטל:  ודבר שלישי נושא שטיפלת בו ועדיין אין לו פתרון ואנחנו חייבים להמשיך לנסות למצוא פתרון זה כל אותה קבוצה של אנשים שאומנם הצלחת להגדיל את ההכנסה פעם בשנה אבל עדיין זה לא מספיק, ואני מדברת על 55,000 יוצאי חבר העמים

קולט אביטל:  זה נושא אחד

קולט אביטל:      נושא שני זה הנושא של השירותים, כשמבחינתנו שני דברים הם בעלי עדיפות

קולט אביטל:  הראשון הוא נושא הבריאות ,בעיקר אפשרות מוגדלת לטיפולים בבית, והשני הוא כמובן שעות הסיעוד

קולט אביטל:  הנושא השלישי ואני מנסה באמת להעלות אותו מאוד מהר זה כל הנושא של הארגונים של ניצולי השואה

קולט אביטל:       אנחנו נמצאים, למרות שיש ממשלה כבר נדמה לי חודשיים עוד מעט, אנחנו עדיין באוויר כשחלקנו או חלק מאיתנו, מפעילותנו אמורה להיות אצל סגן-השר מקלב אבל בשלב זה יתר הדברים הוא בעיקר תוכניות העבודה והמימון יישאר במה שהיה פעם המשרד לשוויון חברתי

קולט אביטל:  נאמר לנו שאנחנו בדרך לפתרון שגם הנושא של ההקצבות שלנו אם בכלל יש הקצבות כאלה וזה גם זה סיפור, תגענה אצל סגן-השר, אבל כל נושא ההנצחה ויתר התקציבים, זאת אומרת כל יתר הארגונים יישארו בטיפול אצל השר שיקלי

קולט אביטל:       כרגע כל הפיצול הזה, כל הבלבול הזה, כל העובדה שמייבשים אותנו ואנחנו לא יכולים לתת את השירותים לניצולי השואה

קולט אביטל:  ומרכז הארגונים המורכב מ-56 ארגונים, אנחנו נותנים שירותים לארגונים אבל אנחנו גם נותנים ושירותים פרטניים בפנסיות ליוצאי פולין וליוצאי רומניה

קולט אביטל:  ואנחנו אם הדבר הזה לא ישתנה בעוד שבועיים נצטרך לסגור את המרכז

קולט אביטל:  זה כל מה שרציתי להגיד

קולט אביטל:  תודה רבה

מירב כהן:  דברים חשובים אז את בעצם אומרת שמאז שהורכבה הממשלה את לא יודעת מי הכתובת, זאת אומרת מבחינה ארגונית את לא יודעת למי את פונה?     

קולט אביטל: לא

קולט אביטל:  היום יש לנו אחרי הישיבה כאן פגישה עם הסגן השר מקלב, אבל אני מבינה שנומינלית אנחנו אצלו מבחינה תקציבית אנחנו במקום אחר

קולט אביטל:  זה נקרא משרד התפוצות בעצם

סימון דוידסון: גברת אביטל זה לא רק את והנושא הזה באוויר

סימון דוידסון:  כל המדינה נמצאת באוויר

סימון דוידסון:  כל המשרדים מפורקים

קולט אביטל: טוב אם אני הייתי אומרת את זה אתם אומרים שאני שמאלנית

מירב כהן: חברת הכנסת והשרה לשעבר לימור לבנת, יושבת ראש הקרן לרווחת שורדי השואה

לימור לבנת: תודה רבה לך חברת הכנסת מירב כהן

לימור לבנת:  קודם כל אני רוצה להצטרף לברכות על כך שאת יזמת ואת עומדת בראש הוועדה החשובה הזאת

לימור לבנת:  לא הייתה ועדה כזאת אף-פעם בכנסת למיטב זכרוני - והזיכרון שלי די ארוך בכל מה שנוגע לכנסת

לימור לבנת:  והוועדה באמת חשובה מאוד, משום שהיא יכולה באמת לסייע מאוד כאן מעבר לשדולה, שחשובה בפני עצמה, אבל לא הרי שדולה כהרי הכנסת וכאן אפשר יהיה, אני מקווה, באמת לעשות דברים שקשורים גם בחקיקה מעבר, על אף שהיא לא ועדה סטטוטורית אבל בכל זאת, לקדם

מירב כהן: לא קבועה, אבל החוזקה שלה זה שהממשלה נציגי הממשלה מחויבים להגיע לספק תשובות

לימור לבנת: כן

לימור לבנת:  אבל היא לא ועדה סטטוטורית, לכן אמרתי את זה

לימור לבנת:  אבל אפשר לדחוף בכל זאת יותר מאשר שדולה ואני יודעת מה המחויבות שלך לנושא הזה וגם מחויבויות של ח"כים אחרים

לימור לבנת:  אני רוצה לומר כמה מילים על הקרן לרווחת נפגעי השואה

לימור לבנת:  אני עצמי עומדת בראש הקרן הזאת בדיוק מאז שפרשתי מהחיים הפוליטיים ב-2015, בהתנדבות כמובן, אם יש צורך להזכיר את זה, ואני רוצה להגיד מספר מילים על הקרן לרווחת נפגעי השואה

לימור לבנת:       הקרן מציינת 29 שנים לקיומה

לימור לבנת:  שנה הבאה אנחנו נציין 30 שנה

לימור לבנת:  כבר די הרבה זמן וזה הרבה שנים

לימור לבנת:  והיא הוקמה בשעתו על ידי ניצולי שואה למען ניצולי שואה אני אגיד בסוגריים שהקרן לא עוסקת בהנצחת השואה

לימור לבנת:  יש גורמים אחרים שעוסקים בזה וטוב שכך וחייב שיהיה

לימור לבנת:  יד ושם וגורמים אחרים

לימור לבנת:  אנחנו עוסקים בעצם במתן סיוע לאותם שורדי שואה שזקוקים לסיוע ושמה שיש לה או מה שהם שמקבלים לא מספיק להם לצורכי מחייתם, לצרכים הרפואיים שלהם והצרכים האחרים שלהם

לימור לבנת:  ולצערנו יש עדיין כאלה לא מעט כאלה

לימור לבנת:  חלק מהם הם יוצאי ארצות חבר העמים לשעבר כפי שאמרה חברתי חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל, והשגרירה לשעבר, ואכן יש כאלה

לימור לבנת:       אנחנו בקרן טיפלנו בשנת 2022 ב-81,000 ניצולי שואה באפיקים שונים והפער המרכזי זה 60,000, 61,000 ניצולים שקיבלו מאיתנו, באמצעותנו סיעוד ארוך טווח, כלומר תוספת של 9 שעות סיעוד שבועיות מעבר למה שהם מקבלים מהביטוח הלאומי

לימור לבנת:  כל זה במימון של הרשות לזכויות ניצולי שואה, משרד האוצר, חלק במימון ועידת התביעות

לימור לבנת:  רוב הכסף במימון הרשות, האוצר וגם במימון ועידת התביעות

לימור לבנת:  ואנחנו בעצם עוסקים במלאכה הזאת של אספקת 9 שעות הסיעוד השבועיות הנוספות

לימור לבנת:  כאמור ב-2022 זה היה למעלה 60,000 ניצולי שואה

לימור לבנת:       מעבר לזה אנחנו מגייסים תרומות ב-2022, מדובר ב-14,000,000 ש"ח של תרומות בכסף שאנחנו אספנו מעבר לתרומות בשווה כסף שאנחנו גייסנו כדי לאפשר לניצולים עוד סיוע באמצעות אפיקים אחרים ונוספים למה שאמרתי קודם לסיוע הזה

לימור לבנת:      למעלה מ-10,000 ניצולי שואה מקבלים מאיתנו לחצני מצוקה שהם ממש מצילי חיים אני לא יודעת אם צריך להסביר את זה

לימור לבנת:  זה מובן לכל אחד לדעתי

לימור לבנת:  יש לנו כ-4,000 מתנדבים בקרן, אפילו קצת יותר מ-4,000 אני חושבת

לימור לבנת:  למעלה מ-4,000 מתנדבים, שכל אחד מהם לקח על עצמו לבוא לפחות לשעתיים שבועיות אצל ניצול שואה לפחות לשנה, לאותו ניצול כמובן או ניצולה, לפחות לשנה

לימור לבנת:  יש גם כאלה שהם לא באים דווקא לשעתיים האלה, הם על פי קריאה מגיעים כדי להביא תרופות אם צריך או לתת שירותים כאלה ואחרים כפי שנדרש

סימון דוידסון:  ואתם עושים את הקישור בין המתנדב לניצול השואה?     

לימור לבנת: כן אנחנו גם מדריכים אותם הם עוברים אצלנו הדרכה ואנחנו מחברים אותם

לימור לבנת:  אנחנו פעילים ב- 791 ישובים ברחבי הארץ

לימור לבנת:  אנחנו ממש לאורכה ורוחבה של המדינה

לימור לבנת:  אנחנו מספקים "חיים בכבוד" כלומר הנגשה סיעודית, פתיחת חדרי אמבטיה ושירותים שיתאימו להליכונים, לכיסאות גלגלים, הפיכת אמבטיות למקלחונים וכו'

לימור לבנת:  שורה ארוכה מאוד אבל כרגע אני מבינה את קוצר הזמן אז אני לא אפרט כרגע את כל אפיקי הסיוע שונים שאנחנו נותנים

לימור לבנת:      אבל אני רוצה רק ברשותך, חברת הכנסת מירב כהן, אני רוצה בכל זאת שתי נקודות להדגיש בכל זאת של מה שחסר ולא קיים, חסר הרבה דברים אבל מה עוד חסר ולא קיים

לימור לבנת:  מוצרי ספיגה - אין שום גוף או גורם שנותן מוצרי ספיגה שמאוד חסרים לניצולים והקשישים באמת, והם כולם קשישים כבר

קריאה: יש לנו רק לניצולים שמוכרים בדמנציה, אנחנו נותנים תשלום כספי לצורך מוצרי ספיגה

לימור לבנת: אבל זה על חשבון שעות הסיעוד

קריאה: לא

קריאה:  זה סל נפרד אבל רק לחולי דמנציה

לימור לבנת: אבל אחרים צריכים לממן את זה אם הם רוצים בהפחתת שעות סיעוד, או רבע שעה או חצי שעת סיעוד או משהו כזה

לימור לבנת:  אנחנו מרגישים שזה לא נכון שהם יצטרכו לממן זה בצורה הזאת וראוי שהם יקבלו לזה מימון מיוחד מאיזשהו תקציב מיוחד

לימור לבנת:       הדבר השני הוא הנחה בתעריף החשמל

לימור לבנת:  אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות מהקרן לסיוע מיידי שיש לנו אצלנו

לימור לבנת:  זו קרן שאנחנו ממנים אותה מתרומות, ופונים אלינו אנשים עם חשבונות חשמל שהם לא יכולים לשלם אותם

לימור לבנת:  הם לא יכולים לחמם את הדירה בחורף ולא יכולים לקרר אותה בקיץ

מירב כהן: מענק חימום לא פותר את הבעיה

מירב כהן:  ה-580 ש"ח

לימור לבנת: ואנחנו משלמים להם את חשבונות החשמל שהם מקבלים כי הם לא יכולים לשלם חשבון חשמל

לימור לבנת:  בעניין הזה יש הנחה מסוימת למעגל הראשון

לימור לבנת:  אין הנחה למי שהוא לא מעגל ראשון

לימור לבנת:  אנחנו, אגב, באיזשהו הסדר עם חברת חשמל אנחנו מעבירים להם כסף, לחברת החשמל, כדי שלא יגיע למצב שבו מנתקים למישהו חשמל חלילה, ובאמצעות זה אנחנו משלמים לאותם אלה שפונים אלינו, אם אנחנו מגיעים למסקנה שאכן הם ראויים לתשלום הזה למימון הזה באמצעותנו, אבל הכל זה מתרומות

מירב כהן: אני רושמת לי ואכניס לנושאים של הוועדה

לימור לבנת: זה חלק מזה יש עוד

לימור לבנת:  אבל אנחנו עוד בוודאי ניפגש

מירב כהן: זה הולך להיות כל שבוע

מירב כהן:  נשמח לראות אותך

לימור לבנת: אני פרשתי מהכנסת מירב

תמר לנדאו:  לימור לבנת, הבאת פרח לניצול, לתמר לנדאו, לפני שש שנים בבית מוזס ואני זוכרת את זה בהתרגשות נפלאה

מירב כהן: תראי מה פרח יכול לעשות

לימור לבנת: אנחנו עושים את זה בכל יום עצמאות, ביחד עם - - תודה רבה לך ריגשת אותי מאוד יש לי דמעות בעיניים

מירב כהן: אני אתן לח"כ בליאק ואז אנחנו נעבור ללובי המיליון

ולדימיר בליאק: תודה רבה

ולדימיר בליאק:  קודם כל אני רוצה לברך אותך על הקמת הוועדה החשובה הזאת אני יודע עד כמה זה חשוב לך ואני מכיר את המחויבות שלך גם בתפקיד הקודם במסגרת המשרד לשוויון חברתי שמאוד חבל עליו אבל עשינו דברים, בעיקר את, אבל גם אנחנו ביחד קידמנו הרבה מאוד פרויקטים לרווחת השורדים

ולדימיר בליאק:       אני שייך לקבוצה של חברי כנסת שנכנסה לחיים הפוליטיים לפני עשור ולא נותנת לנושא הזה לרדת מסדר היום

ולדימיר בליאק:  ואני רוצה לומר שאנחנו גם נמשיך

ולדימיר בליאק:  אנחנו מבינים, לצערי, שאין לנו הרבה זמן

ולדימיר בליאק:  אבל במסגרת הזמן שיש לנו אנחנו בהחלט נעשה הכל בין אם זה באופוזיציה ובין אם זה בקואליציה כדי לסייע

ולדימיר בליאק:  יש לנו עוד מעט אתגר לא פשוט בתקציב אז בואו נעבוד ביחד ואני יכול להבטיח שאני כמרכז האופוזיציה היום בוועדת הכספים, אנחנו נעשה הכל כדי לדאוג לתקציבים ואנחנו צריכים את התקציבים

ולדימיר בליאק:  תודה רבה

מירב כהן: מחר אנחנו נקדיש לזה את הדיון אז חשוב שתהיה מחר

אלקס ריף: שלום לכולם, משפט עלינו, לובי המיליון זאת עמותה שמקדמת זכויות וצרכים של ישראלים דוברי רוסית מול מקבלי ההחלטות

אלקס ריף:  דור הילדים של העולים רוצה לדאוג להורים ולסבים ולסבתות

אלקס ריף:       אז אני אתחיל להגיד תודה רבה על הוועדה ועל הדאגה ארוכת השנים שלך לנושא

אלקס ריף:  נאמר כאן בכמה מקומות שיותר משליש מניצולי השואה החיים כיום הם דוברי רוסית

אלקס ריף:  לצערי אבל אנחנו לא רואים את ההשקעה הזאת מגולמת בתקציבים לדוברי רוסית ניצולי השואה

אלקס ריף:       זה מתחיל קודם מהעבודה, זה מתחיל מהכל אבל זה אפילו מתחיל מקצבאות

אלקס ריף:  הקצבאות הנמוכות

אלקס ריף:  אנחנו יודעים שיש היום 50,000 ניצולי שואה שלא מקבלים הבטחת הכנסה, יכול להיות אפילו פחות

אלקס ריף:  זה מספרים לא מעודכנים, זה מהקדנציה שלך עדיין, ואנחנו יודעים שרובם הם דוברי רוסית כלומר רוב ניצולי השואה החיים כיום במדינת ישראל הם דוברי רוסית

אלקס ריף:       אנחנו גם רואים את זה בארגונים שלכם כן, יש כאן הרבה

אלקס ריף:  הארגונים של ניצולי שואה ואני מבקשת כל אחד ואחד מכם לבדוק - לכמה ניצולי שואה דוברי רוסית אתם נותנים שרות

אלקס ריף:  אנחנו פעם עשינו בדיקה כזאת שאלנו כל מיני ארגונים איזה שירותים יש להם בשפה הרוסית ואנחנו חזרנו לזה שהתשובה היא מעט מאוד

אלקס ריף:  וכשאין פסיכולוג דובר רוסית ואין טיפול נפשי ואין מעטפת חברתית דוברת רוסית, בגדול לניצולי השואה דוברי הרוסית - זה לא רלוונטי

אלקס ריף:       ולכן אנחנו שוב באים ואומרים יש בעיה עם הציבור הזה

אלקס ריף:  הציבור הזה, צריך להסתכל עליו מלמעלה

אלקס ריף:  אני יודעת שעם חלקכם אפילו עשינו שיחות וראינו שאתם לא מצליחים לגייס מתנדבים, שקשה לכם להביא אנשים שיפנו לאוכלוסייה, יש בעיה

אלקס ריף:      זאת אוכלוסייה, שצריך לעשות כאן חשיבה אסטרטגית מעמיקה

אלקס ריף:  א', בנושא של בדידות

אלקס ריף:  הג'וינט עשה מחקר מאוד גדול וראה שהבדידות אצל דוברי הרוסית המבוגרים חמורה יותר

אלקס ריף:  שיש יותר סיכוי לקשישים דוברי רוסית להיות בודדים

אלקס ריף:  ולא יודעים מה לתת מענה

אלקס ריף:  צריך להבין רגע איך נותנים מענה לבדידות של ניצולי שואה

אלקס ריף:  צריך לדבר על הנגשת זכויות

אלקס ריף:  אנחנו יודעים שרוב שירותי הממשלה והזכויות לא מתורגמים לרוסית

אלקס ריף:  בזכות ח"כ בליאק, וגם בתמיכה שלך ועזרה וקידום, אני יודעת, מיליון שקל עבר לתרגום אתר 'כל זכות'

אלקס ריף:       אבל אנחנו יודעים שזה רק ההתחלה

אלקס ריף:  רק 1,500 עמודים, זה לא מספיק אפילו בשביל לתרגם את כל הנושאים של הקשישים

אלקס ריף:  יש עדיין המון עבודה בהנגשת זכויות

מירב כהן:  זה כבר בתוכנית עבודה טובה כיוון שאני מכירה את הנושא

אלקס ריף: משפט אחרון ובזה אני אסכם

אלקס ריף:  ואפילו מבחינת מי שיושב בחדר

אלקס ריף:  יושב כאן אברהם מ'חזית הכבוד'

אלקס ריף:  חשוב לתת גם קול לניצולי השואה דוברי הרוסית לפחות בשליש מהמקום, כי אנחנו יודעים שקשה להם העברית וחשוב שקולם ישמע ושנעשה את המאמץ האקסטרה הזה

אלקס ריף:  תודה רבה

מירב כהן: תודה לך

מירב כהן:  הנושא באמת ידוע

מירב כהן:  כשהייתי במשרד לשוויון חברתי שינינו מהקצה לקצה את מבחני התמיכה, ובאמת הצלחנו להגיע גם פעם ראשונה לארגונים שלא עמדו בתנאי הסף קודם, ומעניקים שירותים ברוסית

מירב כהן:  ובאמת הבעיה היא גדולה וזה כבר בתוכנית העבודה ונקדיש לזה דיון בפני עצמו

לימור לבנת: אגב אצלנו יש גם רכזות עובדות רוסית, גם שירות ברוסית גם עו"ס ברוסית

מירב כהן: נעשה מיפוי של מה קיים ואז נחדד את החסר ומשם נתקדם

אורלי פרומן: צהרים טובים

אורלי פרומן:  גם אני רוצה להודות על הוועדה החשובה שמתכנסת כאן היום ותודה רבה לרשות על כל העבודה שהם עושים למען ניצולי שואה

אורלי פרומן:  אנחנו רואים את השיפור, את הזכויות שקודמו בשנים האחרונות וזה באמת מבורך

אורלי פרומן:      עמותת 'אביב לניצולי שואה' זו עמותה שנותנת סיוע במיצוי זכויות לניצולי שואה, ללא כל תשלום, העמותה פועלת כ-15 שנה ונתנו סיוע לעשרות אלפי ניצולי שואה

אורלי פרומן:  למרות כל השינויים והעדכונים שנעשו בשנים האחרונות עדיין יש מספר נושאים שאנחנו חושבים שיש מקום לקדם אותם ולעשות השוואת תנאים

אורלי פרומן:       הנושא הראשון ואני מצטרפת למה שאמרו כאן אנשי לובי המיליון זה הנושא של ניצולי השואה עולי ברית המועצות שאנחנו ממליצים, אנחנו רואים את זה הרבה שנים, לביטול שנת העלייה, בנושא של קבלת הקצבאות

אורלי פרומן:  שקבלת קצבה תינתן על פי מי שנרדף ועל פי סיפור הרדיפה ולא על פי שנת העלייה לארץ

אורלי פרומן:  מפה נוכל להכניס לתוך מעגל מקבלי הקצבאות הרבה מאוד מהמגזר הרוסי שאילו היו עולים לארץ לפני 1953 הם היו זכאים לקבל קצבה

אורלי פרומן:       הנושא השני שאנחנו רוצים להמליץ עליו זה הנושא של ביטול מעגל ראשון ושני בתוך מקבלי הקצבאות

אורלי פרומן:  יש היום בסך הכל 47,000 מקבלי קצבאות, וגם פה עושים איזושהי חלוקה שלדעתי כבר היום היא מזוייפת בין מי שהיה במעגל ראשון ומי שהיה מעגל שני

אורלי פרומן:  ואנחנו מדברים פה על כמות כל כך קטנה של אנשים

אורלי פרומן:  זה גם יוצר מצבים אבסורדיים, שהיום ניצולי שואה שהיו בעבודות הכפייה בטוניס מוכרים כמעגל ראשון אבל אנשים שהיו באירופה בבריחה לאורך השנים לא מוכרים כמעגל ראשון ועדיין לא זכאים להוצאות רפואיות, השתתפות בהוצאות רפואיות, כמו מי שזכאי במעגל הראשון

אורלי פרומן:       אוכלוסייה נוספת שאמנם היא קטנה ולצערנו הרב היא הולכת וקטנה, זו אוכלוסייה של מקבלי ה-BEG

אורלי פרומן:  נכון שנעשו בשנים האחרונות הרבה מאוד זה מהלכים בשביל לשפר את הזכויות שלהם עדיין יש דברים שהם לא זכאים כמו מקבלי הקצבאות, אם זה השתתפות של אלמנים - - -     הדבר האחרון שאנחנו רוצים לבקש זה של השלמת הכנסה

אורלי פרומן:  לבטל את ה-50 אחוזי נכות למקבלי השלמת הכנסה

אורלי פרומן:  אם ניצול שואה שמקבל קצבה, ושוב אנחנו מדברים על סך הכל 47,000 ניצולי שואה, אם הוא חי מתחת לקו העוני והוא זקוק לכסף זה לא כל כך משנה אם יש לו 40 אחוזי נכות או למעלה מ-50 אחוזי נכות

אורלי פרומן:  אנחנו מבקשים שניצולי שואה שחיים בעוני, וחיים עם הכנסה של מתחת ל-10,400 ש"ח - לתת להם את השלמת ההכנסה על פי מצבם הכלכלי ולא על פי מצבם הרפואי

מירב כהן: אבל הם מקבלים לפי מצבם הכלכלי

אורלי פרומן: צריך לעבור את ה-50 אחוז בשביל להגיע

אורלי פרומן:  אנחנו אומרים אם אנחנו יודעים שניצול שואה חי בעוני אז בואו ניתן לו את השלמת ההכנסה עד 10,400 בלי הצורך להוכיח שגם המצב הרפואי שלו מצדיק את זה

מירב כהן: הבנתי, אוקיי תודה רבה

אריה בהיר: אנחנו כמובן עובדים יחד כל השנים יחד עם הרשות לזכויות ניצולי השואה, עם רונית ועם גליה ואחרים ואני חושב שדעותינו בנושאים הרלוונטיים דומות

אריה בהיר:  והעבודה הייתה משותפת באמת

אריה בהיר:  יושב כאן מנכ"ל 'עמך', עורך דין אייל גלובוס

אריה בהיר:  ואני אומר לחברים שמה שאנחנו עושים זה בעיקר להעניק עזרה נפשית וחברתית לאלפי ניצולים ב-16 סניפים ושלוחות לאורך המדינה ולרוחבה ומעסיקים 600 איש

אריה בהיר:  ואני ברגע זה עוצר לגבי התעסוקה כדי להעלות את הנושא היחיד שאני מבקש לשים על השולחן

אריה בהיר:       אנחנו כבר מנסים יחד עם הרשות תקופה ארוכה, יחד איתך בזמנו, נוסטלגיה, לשפר את שכרם של המטפלים בקשר להקצבה ממשלתית שניתנת לנו, היא החלק העיקרי בתוך תקציב 'עמך', על פי החוקים שנזכרו פה קודם

אריה בהיר:  ההצלחה שלנו במישור הזה קטנה, הייתה הצלחה קטנה אבל לא מספיקה

אריה בהיר:  מטפלים עוזבים אותנו מפני שהם צריכים לפרנס משפחה ועוברים למקומות שבהם מקבלים תשלום אחר מקופת המדינה למשל משרד הביטחון ששם שעת טיפול יקרה בהרבה מזו הניתנת לניצולי השואה

אריה בהיר:       האם מישהו דן בשאלה הזו? הממשלה או הכנסת או אורגן של הכנסת? שיש לטפל בחיילים הודות לתקציב גבוה יותר מאשר זה שמוקצה, אף אחד לדעתי לא עסק בשאלה בצורה הזאת

אריה בהיר:  אבל המטפל רואה את הדברים האלה וגם שם הוא מוצא שליחות לאומית ולא רק אצלנו

אריה בהיר:  התוצאה היא שניצול השואה נשאר ללא מטפל שהוא מכיר ואולי חלילה לא מטפל בכלל

אריה בהיר:  אנחנו בתהליך הזה, ולכן אנחנו מבקשים שתמצא הדרך, מירב יחד איתך, עם הוועדה - - -     

מירב כהן: מכניסה את זה לנושאים, נקדיש לזה דיון, סגור

יהודה דוידוב: כמה דברים בקצרה: אני מנהל ארגון נפגעי שואה, יש לנו כ-40 סניפים ברחבי הארץ, ובעיקר אנחנו מטפלים בשורדי שואה מברית המועצות לשעבר

יהודה דוידוב:  אני לא רוצה לחלק זה: גם סיוע ועזרה, גם וטרנים, גם עזרה גם מצור סנט פטרסבורג בילדי שואה, ניצולי גטאות

יהודה דוידוב:      רוצה להעלות מספר נושאים, שגם הארגון פועל על ידי מתנדבים לשמחתנו, פה רוצה להודות לך אישית וגם לרשות לזכויות ניצולי שואה, עקב הרבה עבודה קשה אנחנו הצלחנו כארגון להיות זכאים לקבלת תמיכה להקמת מועדונים חברתיים, הפגת בדידות

יהודה דוידוב:  ואני רוצה להגיד באמת, כמה חודשים האחרונים מאז שהקמנו והיה לא פשוט לגייס עובדים סוציאליים, מטפלים ופסיכולוגים דווקא דוברי רוסית

יהודה דוידוב:  ובכל שמונת המועדונים שהיום פועלים, יש צורך, פשוט עכשיו מתקשרים סגני ראשי ערים ורשויות כבר עשרות רוצים לפתוח מועדונים מסוג כזה

יהודה דוידוב:  לצערי הבעיה שהארגון נתקל בה היא תקציבית

יהודה דוידוב:  למרות שיש לנו התחייבות ופועלים, קודם צריכים לבזבז, דבר שאין לארגון, אני מדבר על 2022

מירב כהן: כרגע הנושא הוא פשוט - מבחני התמיכה של - - -     

יהודה דוידוב: של הרשות לזכויות ניצולי שואה שאנחנו גם מדברים יום יום ולצערנו הגשנו גם דו"חות אבל זה אחד

יהודה דוידוב:      נושא חשוב יותר זה הנושא של הכשרת עובדים סוציאליים, פסיכולוגים דוברי השפה הרוסית

יהודה דוידוב:  אני פה רוצה להזכיר ולהגיד שלפני 20 שנה, בזמן העלייה הגדולה כן היה קורס של משרד הרווחה, הכשרת אקדמאים דוברי השפה הרוסית, קורס מזורז של שנה וחצי

יהודה דוידוב:  ואני גם אומר במסגרת גם משרד הקליטה משרד הרווחה, ג'וינט, ופה המקום באמת לקדם את הנושא זה אחד מהנושאים החשובים ביותר אני כן רוצה לעלות בקצרה גם נושא של קיזוז הכנסות, של מקבלי קצבאות

מירב כהן: עם משרד האוצר

יהודה דוידוב: ואחר כך ביטוח לאומי דורש החזרים

מירב כהן: זה בנושאים שלנו

יהודה דוידוב: ושינוי אסטרטגיות

יהודה דוידוב:  להגיע עכשיו לביתם של שורדי שואה

יהודה דוידוב:  צריך לדבר על זה הרבה ונעלה לוועדות אחרות

מירב כהן: מה שאני אעשה, גם תעבירו את הדברים בכתב, ואני גם אפרסם את רשימת הנושאים

מירב כהן:  יש לי צבר של דפים עם רשימת הנושאים שזאת תוכנית עבודה

מירב כהן:  כל דבר שאמרת פה, למשל קיזוז קצבאות זה לא לדיון אחד

מירב כהן:  זו סדרת דיונים

מירב כהן:  כל סוגיה כזו היא גדולה

מירב כהן:  זה הדיון היחידי שיהיה רוחב כזה שזורקים רעיונות

מירב כהן:  ממחר והלאה זה כבר יהיה דברים מאוד מאוד קונקרטיים

מירב כהן:  אז אם מישהו גם לא הספיק עכשיו להגיד משהו תעבירו לנו בכתב ונוודא שיש לנו את זה

מירב כהן:  עד כה רוב הדברים כבר הופיעו אצלנו אבל בסדר אני מתקדמת

אברהם שרנופולסקי: שלום לכולם, שמי אברהם שרנופולסקי אני יו"ר עמותת 'חזית הכבוד' וגם ניצול שואה

אברהם שרנופולסקי:      היום שאנחנו דנים במימוש תקציב לטובת ניצולי השואה, מן הראוי להזכיר שגם יש צורך בהגדלת סיוע לפליטי השואה שעלו ארצה אחרי 1953

אברהם שרנופולסקי:  קל וחומר שעדיין קיימת אפליה נגד אוכלוסייה זו

אברהם שרנופולסקי:  צריך להסביר: פליטי השואה שעלו ארצה עד 1953, הם מוכרים פה כנכי רדיפות הנאצים ומקבלים תשלום חודשי

אברהם שרנופולסקי:  אותם פליטים שעלו אחרי 53 הם מקבלים רק מענק שנתי

אברהם שרנופולסקי:  פעם בשנה

אברהם שרנופולסקי:  אפליה זו צריך לבטל

אברהם שרנופולסקי:  אני מקווה שבאמצעות ועדה מיוחדת זו נצליח לעשות את זה

אברהם שרנופולסקי:      דבר נוסף, יש צורך במימון להוראת שימוש באינטרנט ובזום גם לפליטי השואה

אברהם שרנופולסקי:  בכלל לניצולי השואה ולמבוגרים בפרט

אלקס ריף: חזית הכבוד עושה המון הרצאות עם אלפי קשישים ניצולי שואה ברוסית, אני חושבת שאולי הגוף היחיד שעושה את זה והם צריכים תמיכה כדי להצליח לעשות זאת

מירב כהן: אתם לא מקבלים היום תמיכה ממשרד ממשלתי בשביל הרצאות?     

אברהם שרנופולסקי: לא

קריאה: לא

קריאה:  לא ממנים הרצאות

קריאה:  הם מקבלים עבור הנצחה ממשרד לשוויון ממשלתי

אברהם שרנופולסקי: יש לנו סיוע מהמשרד לשוויון חברתי

לימור לבנת: מה שאמרת לגבי הדרכה באינטרנט

לימור לבנת:  אנחנו עושים את זה אבל אנחנו מוגבלים מבחינת התקציבים

לימור לבנת:  עם גיוס משאבים שלנו מתורמים אנחנו עושים את זה עם ניצולי שואה אבל אנחנו מוגבלים בתקציב, אבל צריך לראות אתי - - -     

מירב כהן: אוקיי אז אולי שווה שתדברו ותראו אם אפשר לעשות חיבור ככה הכי במיידי

מירב כהן:  צריך לטפל בזה יותר לעומק, נקדיש לזה דיון

מירב כהן:  אבל אפילו החיבורים פה יכולים להיות טובים

מירי מאיר-שטטמן: שמחה מאוד להיות פה

מירי מאיר-שטטמן:  אני חושבת שזו ועדה מאוד חשובה מירב

מירי מאיר-שטטמן:  ומאוד שמחה על התדירות שנעשה ונצליח

מירי מאיר-שטטמן:  משרד הרווחה יש לו שירותים מאוד מגוונים

מירי מאיר-שטטמן:  אוכל להשאיר פה אחר כך ברושור עם כלל השירותים

מירי מאיר-שטטמן:  שירותים בתחום של רווחה ושירותים בתחום של הטיפולים וסיוע עם המימון שלהם, למי שלא מקבל לפי מי שזכאי דרך הרשות לניצולי שואה, יש לנו מועדונים חברתיים הנושא של אוריינות דיגיטלית אז הוא גם מטופל על ידי המשרד

מירב כהן: זה ברור, אבל את מהפוזיציה שלך, מה הדבר הכי חשוב שהוועדה צריכה להתעסק בו?     

מירי מאיר-שטטמן: לסנכרן בינינו את העבודה

מירב כהן: ומי הגופים המרכזיים שמחייבים סנכרון

מירי מאיר-שטטמן: קודם כל משרדי הממשלה איך אנחנו מעבירים בינינו את המידע

מירי מאיר-שטטמן:  ולא פחות חשוב מזה גם באמת הקשר בינינו, הממשקים

מירב כהן: אז עצם זה שנהיה סוג של שולחן עגול עבורכם זה כבר ערך

מירי מאיר-שטטמן: אני חושבת זה יהיה מצוין

מירי מאיר-שטטמן: מיכאל עובד בכרמיאל וזו המשרה למשל שהמשרד מממן בכ-20 רשויות יהודיות לניצולי שואה

מיכאל טילקין: אני מתכלל ניצולי שואה בכרמיאל ואני אשתדל להיות קצר

מיכאל טילקין:  אני מקשיב לכל הארגונים מדברים ואני מתמלא בגאווה כי אנחנו בכרמיאל בעצם משתפים פעולה עם כולם, הרשות לרווחת ניצולי שואה פותחת אצלנו מוקד עוד מעט

מיכאל טילקין:  ועידת התביעות - יש לנו פיילוט, ויש עוד עובדת סוציאלית ממומנת על ידי ועידת התביעות, המון המון פרויקטים

מיכאל טילקין:       אנחנו אחוז אחד מכלל ניצולי השואה בארץ - 1600

מיכאל טילקין:  אם הייתי מדבר איתכם בדצמבר אז זה היה פלוס 22 והיום פשוט האנשים הולכים ומה שאני רוצה להגיד בקשר לזה - אין סנכרון בין המשרדים

מיכאל טילקין:  אנחנו לא יודעים

מיכאל טילקין:  אף אחד לא מדווח לנו מי נפטר, מי הלך לבית אבות אין לנו נתונים מביטוח לאומי, לא ממשרד הפנים

מיכאל טילקין:  מרשות לניצולי שואה, אנחנו מקבלים באיחור כי גם למשרד הפנים יש איחור

מיכאל טילקין:       אנחנו חייבים את הסנכרון הזה

מיכאל טילקין:  אנחנו חייבים שירותים לניצולי שואה מרותקי בית כי יותר ויותר ניצולי שואה בעצם יוצאים ממעגל של פעילים ויש לנו מלא פעילויות לאנשים פעילים שיוצאים

מיכאל טילקין:  יהודה דוידוף פתח אצלנו, אחד המועדונים שהוא דיבר עליו זה אצלנו בכרמיאל

מיכאל טילקין:  אז יש לנו גם 'עכשיו זה הזמן'

מירב כהן: אז בעצם אתה מצביע על אותה בעיה של סנכרון וחוסר העברת מידע

מירב כהן:  אנשים לא יודעים מה המצב

מיכאל טילקין: כן, זה דבר אחד

מיכאל טילקין:  ואנחנו צריכים תוכניות למרותקי בית

מיכאל טילקין:  כי תוכנית למרותקי בית היא הרבה יותר יקרה מאשר תוכנית לעשות מופע או טיול

מיכאל טילקין:  כדי להכניס איש מקצוע לבית צריך תקציב

מיכאל טילקין:  צריך כסף

לאה גולדברגר: תודה רבה על ההזדמנות לבוא ולדבר פה בוועדה

לאה גולדברגר:  מרדכי שיושב לידך הוא אחד המתנדבים הכי פעילים שלנו בעמותת עמדה

לאה גולדברגר:  עמותת עמה תומכת באנשים עם דמנציה ובני המשפחה שלהם

לאה גולדברגר:       בישראל יש 150 אלף אנשים עם דמנציה

לאה גולדברגר:  רבים מהם כפי שהזכירו פה כמה פעמים, הם שורדי שואה, ורונית הזכירה את הדוגמה הזאת באמת של אנשים שורדי שואה שחוזרים בזיכרונות שלהם לתקופת הילדות, לאותן חוויות קשות מתקופת המלחמה

לאה גולדברגר:  וחלק ממה שאנחנו מנסים לעזור בעמותה ולתת את התמיכה גם לבני משפחה שמטפלים וגם לאנשי הסיעוד ששמענו פה על הרבה ארגונים שבאים בקשר עם השורדים האלה

לאה גולדברגר:      רבים מהם אין להם את ההכשרה ואין להם את ההבנה למה זה קורה לאנשים האלה איך להתמודד עם זה כשאנשים עם דמנציה חוזרים לאותה תקופה ורוצים להסתתר מתחת למיטה כי הם פוחדים מהפגזות

לאה גולדברגר:  צריך להגדיל את מערך ההכשרות בקרב כל הארגונים ובכל המוסדות שנותנים את התמיכה הזאתי והטיפול לשורדי שואה כדי שיבינו מה לעשות עם ההתנהגויות המאתגרות האלה

לאה גולדברגר:  ומעבר לזה הזכירו פה כל כך הרבה פעמים את ההוצאות הכספיות שיש לכולם, ממוצרי ספיגה וחשבון חשמל

לאה גולדברגר:       מרדכי פה הוא דוגמא

לאה גולדברגר:  אשתו מתמודדת בין השאר גם שורדת שואה ומתמודדת עם דמנציה ונשללה ממנה גמלת הסיעוד כשהיא עברה למוסד פרטי

לאה גולדברגר:  ומרדכי ואשתו מממנים בקושי רב ואת ההוצאות הגדולות שיש כי המדינה החליטה שהיא לא צריכה לעזור יותר

לאה גולדברגר:  יש עוד הרבה לקונות כאלה ואנחנו מבקשים - - -     

מירב כהן: המקרה הזה גם בתוכנית עבודה

מירב כהן:  המעבר בין סיעוד בקהילה לסיעוד במוסדות

מירב כהן:      לאנשים עם דמנציה זה לא רק תשע שעות סיעוד, זה 24/7 של השגחה מלאה

מירב כהן:  של הוצאות של טיפול של תעסוקה בבית

מירב כהן:  אנחנו מנסים לעזור כמה שיותר אבל ככל שהוועדה כאן תוכל לסייע להם להיעזר בכספים שלהם ובוודאי בכספים שמגיעים להם, ככה איכות החיים שלהם תישמר

מירב כהן:  ביחד עם הכשרות שיהיו לכל צוות המטפלים בהם וכולל המתנדבים שמגיעים אליהם לבתים - להבין איך נכון לעבוד איתם אין לנו ספק שזה יביא לשיפור באיכות החיים שלהם

מרדכי אלגרבלי: רציתי לציין שיש כאן קבוצה שנפגעת פעמיים ואפילו שלוש

מרדכי אלגרבלי:  קודם כל ניצולי שואה, פגועי דמנציה, קבוצה קטנה של אלו שמקבלים את הרנטה מגרמניה, הם ממודרים מהטבות שמקבלים דמנטים אחרים, ניצולי שואה

מרדכי אלגרבלי:  למשל מי שמקבל מהאוצר תמיכה חודשית כניצול שואה מקבל כל חודש 1,400 ש"ח

מרדכי אלגרבלי:  מי שמקבל את הרנטה מגרמניה לא מקבל כלום, מקבל פעם בשנה משהו

מרדכי אלגרבלי:  רק אחת הדוגמאות

מרדכי אלגרבלי:  לפעמים הגזירות מתלכדות וזה מקרה הכי מובהק: ניצול שואה שהוא גם דמנטי והא גם מקבל רנטה מגרמניה

רר מלמד: תודה רבה אני בהחלט חושב שהבעיה המרכזית היא סנכרון המידע

רר מלמד:  בין המרכזים, בין המשרדים ובין הארגונים השונים

רר מלמד:  לפני שתיים או שלוש ממשלות התחלתי עם שרת המשפטים, איילת שקד, בקידום חוק של העברת מידע בין משרדים ובין גופים במקרים של מיצוי זכויות

רר מלמד:  הייתה תמיכה של זה של משרד המשפטים וכמובן ממשלות נופלות

רר מלמד:  התחלנו לקדם את זה גם עם גדעון סער בממשלה הקודמת

רר מלמד:       אני רוצה להציע לך את הצעת החוק מחדש

רר מלמד:  הצעת חוק המחייבת העברת מידע בין משרדים לצורך מיצוי זכויות

רר מלמד:  ההצעה שעשינו הייתה כוללת, לא רק לשורדי שואה, אבל בהחלט אפשר לקחת דווקא את שורדי השואה ולהתחיל איתה

רר מלמד:  אני חושב תהיה תמיכה גדולה ממשרד המשפטים, הרווחה ובמקומות אחרים

רר מלמד:  הייתי מציע לך לקבל את הצעת החוק ממני ולראות אם אפשר לקדם אותה

רות ברלינגר: (מדברת בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי):     אני מלמדת ומספרת על החוויה שלי במהלך המלחמה במוזיאון "יד ושם" מזה שנים רבות

רות ברלינגר:  רוב האנשים שמקשיבים לי הם לא יהודים מכל רחבי העולם

רות ברלינגר:  אתמול הגיעה אליי קבוצה שוודית של מורים, ובסוף המפגש, כמו בכל מפגש, כשניתנת האופציה לשאול שאלות ואני כמובן מנסה לענות על כולן, שאלו אותי שאלה אחת פשוטה, שלא הצלחתי לענות עליה: "כמה שורדים עדיין בחיים בישראל?"

רות ברלינגר:  זו אמורה להיות שאלה שמאוד קל לענות עליה

מירב כהן: 150,000

מירב כהן:  זה מה שהרשות דיווחה

רות ברלינגר: (מדברת בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי):     והשאלה האחרת היא יותר מסובכת

רות ברלינגר:  המורים השוודיים האלה מאוד מעורבים בניסיון להילחם באנטישמיות

רות ברלינגר:  השאלה שלהם, אתמול, הייתה: "איך זה אפשרי שכל הזמן שומעים על שורדי שואה שהגיעו לחיות כאן בישראל, מאז שהמלחמה הסתיימה, והם סובלים ועניים באופן מחפיר"

רות ברלינגר:  אני יכולה בבקשה להגיד להם: "איך זה אפשרי, שהמדינה האנושית הזאת, מאפשרת תופעה שכזאת?"

רות ברלינגר:  ואני מנסה לעשות את זה בצורה אלגנטית אבל זה היה מאוד קשה

רות ברלינגר:  אתם יכולים בבקשה לעזור לי?     

מירב כהן: (מדברת בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי):     אין תשובה טובה לשאלה החשובה הזאת

לימור לבנת: (מדברת בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי):     הרבה מהשורדים שעדיין חיים איתנו בישראל, הגיעו מברית המועצות

לימור לבנת:  הם הגיעו לכאן בלי כלום ואין להם כלום, לא רכוש, לא כלום

לימור לבנת:  זה חלק מהתשובה לשאלה ששאלת הרגע

מירב כהן: (מדברת בשפה האנגלית, להלן תרגום חופשי): וגם יש הגדרות שונות לשורדי שואה

מירב כהן:      (חוזרת לשפה העברית): אני מסכמת את הדיון

מירב כהן:  קודם כל, כפי שאמרתי זה היה דיון שמטרתו רגע סיעור מוחות להבין שאנחנו נוגעים בנקודות העיקריות

מירב כהן:  אני רואה את ועידת התביעות מולי, אתה רוצה להגיד משהו

ירון מרקוס: אז רק לברך על הועדה

ירון מרקוס:  אנחנו בכובע די דומה לרשות, בשונה מארגונים אחרים אנחנו בעצם הגופים המתקצבים ומסייעים לעמותות האלה שנמצאות פה

ירון מרקוס:  נשמח לשמוע וללמוד את תוצאות הועדה ולראות אם נוכל להרחיב

מירב כהן: אתם ממש חשובים בתהליך

מירב כהן:  אז אני רגע מסכמת

מירב כהן:  מחר ב-9 בבוקר יש דיון נוסף הדיון מחר יעסוק בהיערכות שלנו לדיוני תקציב

מירב כהן:      יום חמישי אמור להיות הלילה שבו מאשרים בממשלה את התקציב ואני לא יודעת אם הם באמת יתכנסו לתאריך הזה, אבל אנחנו רוצים לגבש את חבילת הדברים האסטרטגים הגדולים שחשוב לנו להכניס לתוך תקציב המדינה וזה טיימינג מאוד מאוד רגיש אז בחרתי להתחיל בזה גם כי זה חשוב וגם כי אנחנו חייבים לנצל את התזמון הזה

מירב כהן:      אז מחר זה יהיה בנושא תקציב ומי שרוצה לבוא יוכל להגיע

מירב כהן:  אני מבקשת מראש לתאם עם מנהלת הוועדה מי מדבר ומי לא מדבר וגם כמה זמן יש לכל אחד, כי לא נעים לי שאנשים באים מרחוק ולא מדברים אז שתיאום הציפיות הזה יהיה לפני כן

מירב כהן:      מנהלת הרשות רונית, אמרתם שיש לכם דברי חקיקה חשובים, אנא תעבירו לנו במרוכז

מירב כהן:  ועוד דבר אופרטיבי נקודתי שהוא לא לתוכנית עבודה ארוכת טווח אלה דברים שאמרה פה חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל לגבי האיום הקיומי

מירב כהן:  היא אומרת תוך שבועיים אין לנו איך להמשיך לפעול אז לזה אני כן מבקשת עדכון

מירב כהן:  נגיד בואו נשים דד-ליין שתוך שבועיים הדבר הזה נפתר

רונית רוזין: הנושא הזה נפתר במשרד לשוויון חברתי

מירב כהן: אבל זה קצת מוזר שחלק נמצא במשרד ראש הממשלה וחלק נמצא במשרד לשוויון חברתי

מירב כהן:  אז אנא תפנו לשר לשוויון חברתי ותביאו עדכון

מירב כהן:  אז זה לא סגור איפה הדברים באמת נמצאים

רונית רוזין: זה סגור הם שם אבל - - -     

מירב כהן: אבל יושבת הגברת אביטל ואומרת שהיא פונה לאנשים ולא ברור לה מי הכתובת עבורה

מירב כהן:  אז בבקשה אריאלה אנא תבדקי את זה

מירב כהן:  זה כן דחוף

מירב כהן:  אפשר אפילו עד מחר להתחיל את הבירור

מירב כהן:       מי שלא הספיק לדבר פה אנא תעביר את זה בכתב

מירב כהן:  מי שמכיר את המשרד שלי, אני עובדת עם לוחות, אז יש לי לוח גדול עם כל הנושאים לוועדה

מירב כהן:  רוב הדברים שהצפתם פה כבר היו שם אבל היו כמה דברים שלא חשבנו עליהם וטוב שאנחנו מדברים ונוסיף אותם לתוכנית העבודה

מירב כהן:       יש לנו בתוכנית העבודה נושאים לשנים קדימה וכן יש המון המון דברים לעשות

מירב כהן:  אנחנו נחליט מה האיזון, כמה פעמים בשבוע להתכנס האם זה אפקטיבי לעשות את זה כמה פעמים או פעם אחת אנחנו נחשוב איך עושים את זה

מירב כהן:  ואנחנו ננסה שכל דיון יהיה כמה שיותר אופרטיבי עם דברים בסיכום שאנחנו רוצים שיהיו ממוקדים

מירב כהן:  זה יהיה הדיון היחידי שהוא יהיה כזה לכל עבר ולכן חשוב מאוד שתעבירו את החומרים שלכם מראש כדי שגם נתכנן את סדר הדוברים וגם נדע מראש לאן אנחנו חותרים בסיכום של הדברים

מירב כהן:       חשוב שתכירו את אריאלה, מנהלת הוועדה

מירב כהן:  אם מישהו רוצה לדבר צריך לעשות את זה דרכה, אם מישהו רוצה להציף נושאים שיעביר

מירב כהן:  היא מרכזת את כל את כל עבודת הוועדה וכמובן שגם אני וגם הצוות שלי עומדים לרשותכם אז תודה רבה זמן קצר המלאכה מרובה נעשה ונצליח, תודה