ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 13, 2023-02-13 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא סקירת הרפורמה בחינוך המיוחד

יוסף טייב:  יש לנו הכבוד ששר החינוך התעקש להיות נוכח, לתת את הסקירה, לכן הדיון נדחה קצת, אבל זה נתן לנו את הזמן ללמוד את הנושא לעומק, נושא שקרוב לליבו

יוסף טייב:  אדוני השר, בבקשה

החינוך יואב קיש: תודה רבה

החינוך יואב קיש:  שלום, צוהריים טובים לכולם

החינוך יואב קיש:  אני ביקשתי להיות נוכח בדיון מכמה סיבות: קודם כל, לגבי המצב – ואני לא יודע מי מכם ראה את מסיבת העיתונאים שקיימנו אתמול, דברי הנשיא תפסו את הכותרות

החינוך יואב קיש:  אני חושב שדיברנו שם על דברים סופר קריטיים למערכת החינוך

החינוך יואב קיש:  אני אומר את זה בצורה הכי פשוטה וברורה: מערכת החינוך המיוחד במשבר קשה

החינוך יואב קיש:  אנחנו באירוע כואב

החינוך יואב קיש:  אני השתמשתי בביטויים קשים כשתיארתי את המצב

החינוך יואב קיש:  אנחנו בכל יום בחוסרים עצומים, עם בעיות קשות, עם הורים עם תלונות בשל חוסר תפקוד של המערכת, וזה המצב שאנחנו נמצאים בו היום

החינוך יואב קיש:  קיבלנו מערכת חינוך במשבר קשה מאוד, ואני חושב שאנחנו חייבים לעשות מספר דברים בצורה מאוד מהירה כדי שנעצור את הקריסה הזו

החינוך יואב קיש:      אני אומר את זה, ואני לא מסתיר שום דבר, והמצב בחינוך המיוחד – דרך אגב, לא רק בחינוך המיוחד, דיברנו על מחסור במורים בכלל, על חוסר בסייעות, על אפקט הקורונה שעכשיו מגיע בכל כוחו לתלמידים שהיום הם בתיכון, וכשהתחילה הקורונה הם היו בחטיבת הביניים

החינוך יואב קיש:  היום אנחנו רואים את הקשיים שלהם – קשיים גם בלימודים, גם ברמה הרגשית

החינוך יואב קיש:  כל זה מתחבר למשהו שאנחנו שמים עליו דגש חזק מאוד, וזה חיזוק מעמד המורה

החינוך יואב קיש:  גם פה אנחנו רואים פיחות ופגיעה במעמד המורה

החינוך יואב קיש:  אם יש משהו אחד שיכולתי לברך עליו שקרה בתקופה האחרונה, זה ההסכם שנחתם עם הסתדרות המורים, ששיפר משמעותית את התנאים של המורים

החינוך יואב קיש:  אני חושב שזה היה חשוב מאוד והכרחי

החינוך יואב קיש:  בעניין הזה זה צעד אחד בדרך לנושא של חיזוק מעמד המורה

החינוך יואב קיש:      אנחנו רואים אלימות קשה מאוד

החינוך יואב קיש:  אני בכוונה מוסיף פה את כל האלמנטים שדיברנו עליהם, לא כולם רק בחינוך המיוחד, אבל כשאתה מסתכל על כל האירוע כמכלול, אתה מבין שמערכת החינוך במשבר מתמשך

החינוך יואב קיש:  זה אתגר מאוד גדול

החינוך יואב קיש:  אמרתי, ואני אומר את זה גם פה – אני לא בא לשנה ולא בא לשנתיים, ואני גם לא מסתכל על קדנציה, אני מסתכל על עשור קדימה

החינוך יואב קיש:  הדבר המרכזי שאנחנו צריכים לעשות הוא להחזיר את מערכת החינוך ליציבות

החינוך יואב קיש:  כולם חשבו איזו רפורמה, מה אני הולך לעשות – לא

החינוך יואב קיש:  אני הולך להחזיר את המערכת ליציבות, זה הדבר המרכזי

החינוך יואב קיש:  האתגרים הגדולים – שאחד מהם הוא החינוך המיוחד – מחייבים טיפול, ואני הולך להתייחס בדבריי לחינוך המיוחד, אבל היה לי חשוב שתבינו את הרקע לעניין

החינוך יואב קיש:  זה לא אירוע נקודתי, זה אירוע שמורכב מבעיות שכל אחת מהן הייתה יכולה לייצר אתגרים עצומים, ושילוב של כל הדבר הזה ביחד, אם אנחנו לא נתמקד בנתינת מענה וטיפול בפערים בכל אחד מהתחומים שהזכרתי, אז אנחנו במערכת בקריסה

החינוך יואב קיש:  ולכן, קודם כל, אמרתי, הדבר המרכזי שאנחנו נוביל זו חזרה ליציבות

החינוך יואב קיש:      בהקשר הזה, אחרי שנביא את היציבות הזו, יש דברים משמעותיים שניתן לעשות לצמיחה ולתיקון

החינוך יואב קיש:  היעד האישי שלי במערכת החינוך – אני רואה פה אנשים, חלקם מהמשרד, חלקם מנוסים, מכירים

החינוך יואב קיש:  הבעיה המרכזית במערכת החינוך לתפיסתי הם הפערים העצומים שיש במערכת החינוך

החינוך יואב קיש:  יש לנו שכבה אחת חזקה מאוד שיושבת למעלה, ושכבה, לצערי, ברמות נמוכות מאוד

החינוך יואב קיש:  אני רואה כיעד מרכזי להרים את השכבה הזו כלפי מעלה, לצמצם את הפער הזה

החינוך יואב קיש:  אנחנו נקדיש לזה משאבים, אנחנו מתמקדים בזה, זה חיזוק הפריפריה החברתית, הגאוגרפית, תלמידים מתקשים, שם אנחנו נשקיע את המאמצים שלנו

החינוך יואב קיש:  גם על זה דיברתי, אני לא רוצה להתמקד בזה עכשיו, אבל היה לי חשוב לומר את זה

החינוך יואב קיש:      לגבי החינוך המיוחד – ב-2018 עבר תיקון 11

החינוך יואב קיש:  הייתי פה בכנסת אחד השותפים לחקיקה הזו

החינוך יואב קיש:  החקיקה הזו שמה מכלול של דברים עם "ויש-ליסט" משמעותי מאוד

החינוך יואב קיש:  בשנים שעברו הדבר הזה ניסה להתכתב עם השטח ועם מה השטח יכול להכיל, מה המשאבים שנותנים, מה כוח האדם

החינוך יואב קיש:  באירוע הזה יש פערים שמייצרים פער בין ציפיות, שהן ציפיות לגיטימיות כי הן נובעות מצרכים שגם הוגדרו, חלקם אפילו בחקיקה, מול מה שהשטח יכול לעשות, ולפעמים הכסף לא מספיק

החינוך יואב קיש:  אם אתה בפערים של כוח אדם, אם אין לך פרא-רפואי, אז לא יעזור, אין לך

החינוך יואב קיש:  נכון שצריך לחשוב פה על תקצוב, להעלות שכר, אנחנו מדברים על זה היום גם בנושא הסייעות, סייעות זה אחד הנושאים המרכזיים, אבל זה לא תמיד נותן מענה בהכרח

החינוך יואב קיש:      מבחינת החינוך המיוחד – קודם כל, יש פה נציגים של הממ"מ?     

יוסף טייב: בוודאי

החינוך יואב קיש: קראתי את העבודה שעשיתם, אני חושב שזו עבודה מקיפה מאוד שמרכזת את כל הנושאים

החינוך יואב קיש:  אני רוצה לברך אתכם על כך

החינוך יואב קיש:  ככל שקראתי – אלו דברים שמתכתבים עם הדברים שאני מכיר ומציגים את התשתית לאירוע

החינוך יואב קיש:  אני חושב שעשיתם עבודה טובה מאוד, אז יישר כוח

החינוך יואב קיש:  נתון אחד שאני זוכר מדבר על כך ש-12% ממערכת החינוך היום זה חינוך מיוחד, זה המספר

החינוך יואב קיש:  אני רוצה להגיד לגבי זה שהמספר הזה כנראה – אני מדבר באחוזים, אני לא מדבר על מספרים, אני מדבר באחוזים – ילך ויגדל

החינוך יואב קיש:  זאת אומרת, גם חלקה היחסי של מערכת החינוך המיוחד הולכת לגדול ולצמוח

החינוך יואב קיש:  קודם כל, זו תופעה עולמית, אנחנו רואים את זה בכל העולם

החינוך יואב קיש:  ישראל היא אפילו לא בסטנדרטים של העולם בגלל מגזרים מסוימים שלא מגיעים למיצוי ההגדרות כדי שיוכלו להגדיר את הילדים – גם על זה ראיתי התייחסות בדוח

החינוך יואב קיש:  אבל אין ספק שהאתגר הזה של החינוך המיוחד הוא לא במגמה יציבה או במגמה יורדת, ההיפך, אנחנו במגמה של עלייה משמעותית בצורך, במספר של הילדים, באחוז של הילדים מתוך החינוך המיוחד, ולכן זה מתווסף לאתגר שדיברתי עליו קודם מכיוון שאנחנו נמצאים בתקופה של צמיחה בצרכים של החינוך המיוחד

החינוך יואב קיש:      אנחנו מטפלים היום בחינוך המיוחד בשלושה סוגים של מסגרות – מסגרת אחת שמוקדשת לחינוך המיוחד עצמו, כמובן, לכל מסגרות הגיל, ושם יש רק ילדים עם צרכים מיוחדים וחינוך מיוחד

החינוך יואב קיש:  במקביל, במערכת החינוך עצמה, אירוע שנפתח לשילוב, עם היתרונות שיש לשילוב, והמורכבות שיש לשילוב

החינוך יואב קיש:  שם אנחנו פוגשים שני סוגים של מענים – אחד, כיתות קטנות, מצומצמות שבהן לומדים תלמידים מהחינוך המיוחד, והשני, שילוב בתוך הכיתות הרגילות

החינוך יואב קיש:  בגדול, זו התפיסה, אלה שלושת המודלים המרכזיים שאנחנו מובילים, ואנחנו נותנים – גם בעקבות החקיקה – להורים חופש פעולה בהחלטות שלהם לאן נכון לתפיסתם לשלב את הילדים

החינוך יואב קיש:  אני חושב שזה נושא שצריך להיבחן לאור השנים שעברו ולראות אם בסוף בעניין הזה אכן עשינו עבודה נכונה

החינוך יואב קיש:      מה שאני רוצה לומר זה איך משרד החינוך הולך להתנהל מול כל האתגרים האלה שפירטתי

החינוך יואב קיש:  אני אומר בצורה אמיתית – אנחנו במשבר קשה

החינוך יואב קיש:  ראשית, נעשתה עבודת ניתוח במשרד

החינוך יואב קיש:  לא שהמשרד לא פעל, כולל השוואת נתונים למדינות בעולם, ויש לנו מידע שאיתו אנחנו יכולים להתחיל להתייחס ולחשוב על פתרונות

החינוך יואב קיש:  אני לא יכול לומר היום שיש במשרד כבר את ההמלצות מה נכון לעשות באירוע מול האתגר הגדול, ולכן מה שאני החלטתי לעשות זה למנות ועדה – אני לא יודע אם שמעתם על זה, הודעתי על זה אתמול

קריאה: תחת עמוס שפירא

החינוך יואב קיש: כן

החינוך יואב קיש:  את מכירה אותו? כן

החינוך יואב קיש:  החלטתי למנות ועדה חיצונית שתרכז בתוכה כמה דברים – ראשית, את כל המידע הקיים, בוודאי, כמו שאמרתי קודם על הדוח של הממ"מ, את העבודות שנעשו במשרד ואת כל החשיבה שנעשתה

החינוך יואב קיש:  תיקח ותסתכל על החקיקה שנעשתה, ותרכז בתוכה נציגים של כל הגורמים הרלוונטיים לנושא של החינוך המיוחד

החינוך יואב קיש:  אני שמח מאוד, וגם מברך את עמוס שפירא – אני לא יודע מי מכיר אותו פה, חלקכם, מן הסתם, כן, שהסכים להיענות לאתגר להיות יושב-ראש הוועדה ולהוביל את הוועדה הזו

החינוך יואב קיש:  עמוס, מי שלא מכיר אותו, היה מנכ"ל אל-על, מנכ"ל סלקום, נשיא אוניברסיטת חיפה, והיום הוא יו"ר אלו"ט

החינוך יואב קיש:  דרך אגב, לא הכרתי אותו כשהוא היה מנכ"ל אל-על, אני הגעתי אחרי שהוא סיים את תפקידו

החינוך יואב קיש:  האמת היא שאז שמעתי עליו דברים טובים כטייס בחברת אל-על, כמנכ"ל שעזב, אמרו לי שהוא היה מנכ"ל מצוין, אבל לא הכרתי אותו

החינוך יואב קיש:  היו לי איתו שיחות, ואני חושב שהוא מבין את האתגר

החינוך יואב קיש:      אני חייב לומר שהשילוב של אדם שמצד אחד ניהל מערכות ומבין את מגבלות המשאבים, ומצד שני, יושב-ראש אלו"ט שמעורה ומכיר היטב אתגרים – דרך אגב, זה לא כל החינוך המיוחד, צריך להבין את זה, אבל בפירוש יש פה את האתגרים של ילדים ומשפחות עם צרכים מיוחדים

החינוך יואב קיש:  אני חושב שהוא האדם המתאים להוביל את הוועדה, ומפה אני רוצה לברך אותו על ההסכמה שלו בעניין הזה

החינוך יואב קיש:  אנחנו נערכים להקים את הוועדה, אני מניח שבשבועות הקרובים כתב המינוי יוגדר, וכל המינהלות סביב הקמת הוועדה יושלמו, והוא יתחיל בעבודה

החינוך יואב קיש:  אני מניח שהוא יבוא ויציג לאחר שיהיו מסקנות גם בוועדה פה

החינוך יואב קיש:  לתפיסתי, מה שביקשתי ממנו – ואני אומר את זה בצורה - - -     

יוסף טייב: יש צפי לסיום העבודה של הוועדה, אדוני השר?     

החינוך יואב קיש: דיברנו על התחלה בתוך שבועות ספורים ומסקנות בתוך חודשים ספורים

החינוך יואב קיש:  להגיד לך דד-ליין אני לא רוצה, ובכוונה לא רציתי כי אנחנו יודעים כולנו כמה זה מורכב וקשה

החינוך יואב קיש:  מצד אחד יש חשיבות ללוחות הזמנים

החינוך יואב קיש:  אני יודע, ואמרתי לו גם, בשנה הקרובה ובתקציב הקרוב אני נערך לזה שאנחנו פועלים לפי המתווה הקיים, אנחנו עוד לא נפעל לשנות דברים דרמטית, אלא אם אנחנו בשטח ומול המשרד נגלה ונחליט על דברים ספציפיים ונעשה אותם

החינוך יואב קיש:  אבל כמדיניות, אנחנו עוד לא נשנה את המדיניות, והמהלך המרכזי הוא אחרי שהוועדה תציג את המסקנות שלה, אנחנו נראה מה אנחנו מאמצים ומה מתאים לתפיסה ולהתמודדות של המשרד עם האתגר הגדול של החינוך המיוחד

החינוך יואב קיש:      רק לגבי מה שאמרתי, המנדט של הוועדה הוא לבדוק מה קרה מאז תיקון החקיקה, להיערך לעשור קדימה

החינוך יואב קיש:  אני לא רוצה הסתכלות קצרת טווח, אני מדבר על הסתכלות ארוכת טווח, לבחון את השילוב של המסגרות השונות ואת השפעתן, ולתת המלצות לאן לרכז את המשאבים, אם צריך תיקוני חקיקה, מה נכון לעשות

החינוך יואב קיש:  בין הנציגים – אני כבר אומר לכולם, כי כבר היו אלינו פניות – מלבד האנשים הרלוונטיים של המשרד שיהיו בוועדה, יהיו נציגים גם מהשלטון המקומי, גם מנהלי אגפי החינוך ברשויות, גם נציג עמותות נוסף, זה לא שרק הוא כיו"ר ייוצג, אנחנו ניקח גם עוד נציג עמותות

החינוך יואב קיש:  אנחנו נפעל לשלב כל גורם רלוונטי, כולל נציגים של המורים

החינוך יואב קיש:  כל גורם רלוונטי ייוצג בוועדה כאשר האתגר הגדול לנגד עינינו הוא איך מערכת החינוך צריכה להיערך לצמיחה ולמספרים הגדולים בנושא החינוך המיוחד לאור שינויי החקיקה והשפעתם על המערכת

החינוך יואב קיש:      רציתי לשים תמונת מצב, היושב-ראש, איפה אנחנו נמצאים

החינוך יואב קיש:  היה לי חשוב שתבינו שאני רואה בזה אתגר מאוד משמעותי

החינוך יואב קיש:  לצערי, זה לא האתגר היחיד שיש לי היום במערכת, אבל בוודאי הוא אתגר משמעותי מאוד

קריאה: כל הוועדה הזו מתקיימת רק כי בג"ץ - - -     

יוסף טייב: סליחה

יוסף טייב:  סליחה, אדוני

קריאה: לא, לא סליחה

קריאה:  הוועדה הזאת מתקיימת כי פסיקת בג"ץ - - -     

יוסף טייב: תקשיב טוב, תקשיב טוב, הוועדה הזאת מתנהלת בצורה - - -     

קריאה: - - -     

יוסף טייב: להוציא אותו החוצה בבקשה

יוסף טייב:  להוציא אותו החוצה בבקשה

קריאה: אם אתם תמשיכו לדרוס את - - -     

יוסף טייב: אתה הבן אדם הראשון שאני מוציא מאז כניסתי לוועדה, תתבייש לך

יוסף טייב:  תתבייש לך

יוסף טייב:  אנרכיסטים

קריאה: - - -     

קריאה: אני חייב להגיד שבתור סטודנט - - -     

יוסף טייב: תצטרף אליו

יוסף טייב:  תצטרף אליו

יוסף טייב:  תוציאו אותו בבקשה גם כן

קריאה: אנחנו חייבים לשמור על הפרדת רשויות

יוסף טייב: תוציאו אותו בבקשה גם כן

קריאה: - - - בכלים דמוקרטיים - - -     

יוסף טייב: תתביישו לכם

קריאה: כדי לאפשר - - -     

יוסף טייב: אתם חבורת אנרכיסטים

קריאה: - - - איכותי לילדים ולילדות שלנו

קריאה:  מה שקורה כאן לא יעבור

קריאה:  למורים ומורות מותר לשבות בשביל זה

יוסף טייב: הבאת אותי למצב שאף אחד לא הצליח להביא אותי בעשור האחרון

קריאה: אנחנו לא ניתן שתהרסו פה את הדמוקרטיה

יפעת שאשא ביטון: מה אתה נותן לו את התענוג בכלל?     

יוסף טייב: תתבייש לך, צא החוצה

יוסף טייב:  לא נותן להם תענוג, ואתם מביאים למצב הזה

יפעת שאשא ביטון: סליחה?     

יוסף טייב: אתם

יוסף טייב:  אתם

יוסף טייב:  אתם, עם ההתנהגות שלכם, אתם מצליחים להביא את הוועדה הזאת, שאני מנסה לנהל בצורה הטובה ביותר

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוסי טייב

יוסף טייב: לא, בזה זה נגמר

יפעת שאשא ביטון: לא, לא

יוסף טייב: בזה זה נגמר

יוסף טייב:  כשתהיה לך זכות דיבור, אני אתן לך

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, אני מבקשת התנצלות

יפעת שאשא ביטון:  אני לא מכירה את הבן אדם

יפעת שאשא ביטון:  אתה לא תדבר אליי כך, בוא נתחיל בזה

יוסף טייב: אז אני אתן לך

יוסף טייב:  אני אדבר איך שאני רוצה

יוסף טייב:  סליחה, גברתי

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, אתה לא תגיד לי - - -     

יוסף טייב: חברת הכנסת שאשא ביטון, בזה נגמר הסיפור

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש, אתה לא תגיד אתם הבאתם אותם

יוסף טייב: בזה נגמר הסיפור

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שתתנצל

יוסף טייב: ההתנהלות של האופוזיציה מביאה לתופעות האלה

יפעת שאשא ביטון: אני לא מכירה את הבן הזה

יפעת שאשא ביטון:  אני לא מכירה את הבן הזה, אתה תתנצל

יוסף טייב: בזה נגמר הסיפור

דבורה ביטון: - - - דורסני ותוקפני

יוסף טייב: דבי, בזה נגמר הסיפור

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש,, אתה תתנצל

דבורה ביטון: גם אנחנו פה בשביל המדינה

דבורה ביטון:  אין מקום לזה, להביא - - -     

החינוך יואב קיש: אני אשמח לסיים את דבריי, היושב-ראש

החינוך יואב קיש:  אני לשמוע התנערות מלאה מההתנהגות הזו של כל חברות וחברי הכנסת

החינוך יואב קיש:  אני חושב שזה חשוב שכולם מתנערים מזה

החינוך יואב קיש:  אני מודה שאפילו לא הצלחתי להבין מילה מדבריו, ואולי טוב שכך, כי לא מן הראוי שהתנהגות כזו תזכה באיזו התייחסות

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לא לרדת לרמה הזאת, אתה אומר לי אתם הבאתם אותם? לא, אתה תתנצל

החינוך יואב קיש: עם כל הכבוד, ההתנהגות שלכם – אני לא רוצה להיכנס אליה עכשיו

דבורה ביטון: מה התנהגות?     

החינוך יואב קיש: האנשים שנמצאים פה בחוץ הם - - -     

דבורה ביטון: מה זה רלוונטי לוועדה עכשיו? אתה רוצה לקחת קרדיט עכשיו? מה זה רלוונטי? תכבדו את האנשים האלה

דבורה ביטון:  כאימא לילדים מיוחדים, זה לא מכבד את הוועדה

יוסף טייב: חברת הכנסת דבי ביטון, בבקשה

יוסף טייב:  דבי ביטון, בבקשה

יוסף טייב:  זה לא קשור לדיון

יוסף טייב:  הדיון הוא חשוב מאוד, הוא נושא מהותי ראשון במעלה - -     

דבורה ביטון: אז אם נכנסו שניים, אל - - -     

יוסף טייב: - - ולכן אני ביקשתי לחזור לסדר-היום של הוועדה, ואני מתנצל על מה שאמרתי, אם קשרתי, אם לא הבנת אותי נכון

יוסף טייב:  בבקשה

החינוך יואב קיש: אני חושב שאנחנו עוסקים פה בנושא קריטי מאוד

החינוך יואב קיש:  אנחנו נמצאים בתקופה סוערת שיש בה הרבה מאוד מתחים

החינוך יואב קיש:  אני מפריד – ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה – בין מתחים שבעיניי הם לגיטימיים, לבין חבורה של אנרכיסטים, שגם כשהיינו בשלטון קראו להם "הבלפוריסטים", ועכשיו הם נמצאים פה

החינוך יואב קיש:  אלה – אני מסכים מאוד עם הגישה של היושב-ראש - - -     

דבורה ביטון: כן, וחברת כנסת שמגנה על נשים נקראת טרוריסטית על ידי הנשים שלכם

דבורה ביטון:  בואו לא ניכנס לזה בבקשה

דבורה ביטון:  אל תיקח את הבמה כי אתה עכשיו יושב כאן כשר

החינוך יואב קיש: דבי, אני אומר לך, אני מפריד בין ויכוח לגיטימי, שהוא ויכוח ענייני על מהות, ואני מכבד אותו, לבין חבורה של אנרכיסטים שבוחרים בדבר הזה בשביל להלהיט את הרוחות, שאותם אני חושב שכל הצדדים צריכים לגנות פה אחד

החינוך יואב קיש:  אני רק רוצה לסכם את דבריי ולומר: נושא החינוך המיוחד – קשה לי לומר את זה, אין לי כרגע תרופת פלא או משהו שמשנה את המציאות מהיום למחר

החינוך יואב קיש:  את המסר הזה אני מעביר דרכך בעיקר להורים, למשפחות ולילדים

החינוך יואב קיש:  אנחנו נהיה בתקופה לא קלה

החינוך יואב קיש:  אני כן אעשה את כל מה שאנחנו יכולים במסגרות הקיימות כדי למקסם ולהגיע לתוצאות

החינוך יואב קיש:  אני יכול לתת לך דוגמאות פשוטות כמו לשלב פרא רפואי בהכשרה כבר בתוך המסגרות הקיימות, זה דבר שדרש תיקון משפטי ואנחנו נקדם גם אותו

החינוך יואב קיש:  אבל אנחנו נהיה חייבים לבחון היטב, וזו המטרה של הוועדה, את התיאום בין הציפיות, ומצד שני מה השטח יכול להכיל

החינוך יואב קיש:  לחיות בעולם אוטופי שבסוף לא קורה והפער הזה מתנפץ לכולנו בפרצוף, זה אירוע שאני חושב אנחנו נצטרך להימנע ממנו

החינוך יואב קיש:      אני מאמין ומקווה שהוועדה של שפירא תעשה בדיוק את הדבר הזה, ובעניין הזה אנחנו נצטרך להמתין בשביל לראות את התוצאות, אבל בשנה הקרובה אנחנו נחזק גם את התקציבים ונעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי לפתור נקודתית במקומות שאפשר

החינוך יואב קיש:  תודה רבה לך

החינוך יואב קיש:  לצערי, לא אוכל עוד להישאר, אבל היה לי חשוב להעביר את המסר הזה

יפעת שאשא ביטון: רק שאלה בהקשר של מה שאמרת על התקציבים

יפעת שאשא ביטון:  אדוני השר, מיליארד השקלים שדיברת עליהם אתמול, זה בנוסף לגידול הטבעי של מיליארד שקלים? כי בכל שנה יש גידול של מיליארד, זה אחד התקציבים הכי גדולים, אנחנו מדברים על 14 מיליארד שקלים

יפעת שאשא ביטון:  זה התחום עם התקציב הכי גדול, והמענים הם לא בקורלציה בכלל

יפעת שאשא ביטון:  השאלה היא אם אתה מוסיף מיליארד נוסף או שזה רק המיליארד הזה

החינוך יואב קיש: כל שאלה בנושא תקציבי, אני לא יכול להתייחס אליה כי אנחנו במשא ומתן עם האוצר, ואני לא רוצה לומר משהו שעוד לא סוכם

יפעת שאשא ביטון: אבל אתמול דיברת על מיליארד ש"ח, זה הגידול הטבעי?     

החינוך יואב קיש: אני לא רוצה להתייחס למספרים

החינוך יואב קיש:  אנחנו נעשה את העבודה מול האוצר והתקציב יהיה שקוף וגלוי לכולם, ויגיע לכנסת ולוועדה הזו

החינוך יואב קיש:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אני אומר בשביל הפרוטוקול, אני מקווה מאוד שיהיה גם נציג אוצר בוועדה הזו, בוועדת שפירא, כי אני חושב שבסוף יהיו שם החלטות שיילקחו והאוצר יצטרך לתת את המענה במקביל

יפעת שאשא ביטון: אבל אדוני היושב-ראש, קודם כל, חבל שהשר לא נשאר לשמוע

דבורה ביטון: כן, הוא בא להשמיע והלך

יפעת שאשא ביטון: יושבים כאן אנשים סביב השולחן, אנשים יקרים, שהיו שותפים לתהליך בשנה וחצי האחרונות

יפעת שאשא ביטון:  הסיפור הוא לא רק כסף, הסיפור הוא השיטה, איך הדבר הזה בנוי, זה כל כך הרבה דברים

יפעת שאשא ביטון:  התקציב הכי גדול שיש היום הוא לחינוך המיוחד, ואנחנו לא נותנים את המענים

יפעת שאשא ביטון:  חבל שהוא לא היה כאן גם כדי לשמוע אותם ולראות איך אפשר להתקדם בלי עוד פעם לשרוף שנה קדימה

יוסף טייב: חברת הכנסת שאשא ביטון, לכן היה חשוב לי להביא את הדיון, לקבל את עמדת השר והצוות שלו

יפעת שאשא ביטון: הוא סיפר את מה שאנחנו יודעים כבר הרבה זמן

יוסף טייב: בסדר גמור

יוסף טייב:  צוות לשכתו ילמדו, יהיו פרוטוקולים, יהיו החלטות לוועדה, והמשרד יצטרך להתנהל עם אותן החלטות

יוסף טייב:      ברשותכם, קודם כל, אני רוצה להתייחס לאירוע שהיה פה קודם, ואני אעשה את זה בקצרה כי אני לא רוצה לגנוב מזמן הדיון

יוסף טייב:  מי שהספיק להכיר אותי, מאוד קשה להוציא אותי משלוות הנפש

יוסף טייב:  גברתי, חברת הכנסת שאשא ביטון, כשאמרתי אתם, לא התכוונתי אליך אישית

יוסף טייב:  התכוונתי למהלך האופוזיציוני – וזה בסדר, וצריכה להיות אופוזיציה, ואנחנו עדיין במדינה דמוקרטית, ואני מקווה שכך זה ימשיך, אבל לא ייתכן שבאצטלה של מאבק גורמים אנרכיסטים ייכנסו לשבש את עבודת הוועדות

יוסף טייב:  כרגע בוועדת חוקה – שם יכול להיות שהיה מתאים לאותו אדם

יוסף טייב:  אני חושב שההתנהגות היא לא הולמת, אבל לא משנה, יכול להיות ששם, אם הייתי יושב-ראש ועדת חוקה, לא הייתי מוציא אותו החוצה, כי זה היה נושא הדיון

יוסף טייב:  כרגע נושא הדיון הוא נושא ראשון במעלה, כפי שאמרתי לך, הנושא של חינוך מיוחד

יוסף טייב:  אני חושב שהנושא הזה והדיון צריך להתנהל בצורה טובה, הוגנת, יכולים להיות כעסים, יכול להיות גם שיהיו בנושא, אבל אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד בנושא הוועדה

יפעת שאשא ביטון: בחינוך אין אנחנו ואתם

יפעת שאשא ביטון:  אין אנחנו ואתם

יפעת שאשא ביטון:  כולנו פה סביב אותה מטרה, אין מקום לפוליטיקה

יוסף טייב: אני מסכים

יוסף טייב:  אני מסכים

יוסף טייב:  הייתי אתמול בסיור ברעננה כיושב-ראש ועדת חינוך, ואני חושב שהבעתי את דעתם של כלל אזרחי ישראל ולא רק של הציבור החרדי

יוסף טייב:  ילד הוא ילד, מורה הוא מורה, מערכת החינוך היא מערכת החינוך הכוללת של מדינת ישראל כמדינה, וצריכים לתת מענה לכלל המגזרים ולכלל האנשים

יפעת שאשא ביטון: אמרתי ליהודית כשנכנסתי לכאן: זה אי של שפיות

יפעת שאשא ביטון:  בואו נשמור על זה

יפעת שאשא ביטון:  לפחות בוועדת החינוך, בואו נשמור על זה ככה

יוסף טייב: נכון, מסכים

יוסף טייב:  אני רוצה להביע ניחומים למשפחות הנרצחים מהפיגוע הקשה ביום שישי, החלמה מהירה לפצועים

יוסף טייב:  בן של החבר הכי טוב שלי נפצע שם באותו פיגוע, הייתי שם ביום שישי, גם ביום ראשון, ואנחנו מאחלים להם החלמה מהירה

יוסף טייב:  גברתי, חברת הכנסת שאשא ביטון, קבלי את התנצלותי בבקשה

יפעת שאשא ביטון: הכול בסדר, זה מאחורינו

יפעת שאשא ביטון:  קודם כל, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה גם על הדברים עכשיו

יפעת שאשא ביטון:  אני באמת חושבת שלפחות פה במקום הזה נשאיר את עצמנו מחוץ למה שקורה ביתר חלקי הבית

יפעת שאשא ביטון:  אני מוכרחה לומר ששמחתי לשמוע את שר החינוך מציג את האתגרים השונים שיש במערכת החינוך, זה חשוב

יפעת שאשא ביטון:  אני חושבת שלעשות 50% מהדרך זה לזהות את האתגרים, ומערכת החינוך רוויית אתגרים

יפעת שאשא ביטון:  אבל אחד האתגרים הכי הגדולים שנמצאים על השולחן היום זה הסיפור של החינוך המיוחד, וצריך לומר את מה שאמרנו במשך כל השנתיים האחרונות, שהתיקון לחוק פגש את השטח בצורה קטסטרופלית

יפעת שאשא ביטון:  אי אפשר לכבס מילים כאן

יפעת שאשא ביטון:  המון כוונות טובות, הגדרה של רציונל מצוין, יכולת היישום של זה בשטח הייתה לוקה בחסר

יפעת שאשא ביטון:  כמו שאמרתי קודם, באופן פרדוקסלי התקציב הולך וגדל, המענים הולכים ופוחתים גם בהיקף שלהם וגם באיכות שלהם

יפעת שאשא ביטון:  וזה לא בגלל אנשים שיושבים כאן, אלו לא אנשי מקצוע שלא עושים את עבודתם, אלו הצרכים שהולכים ומשתנים בשטח

יפעת שאשא ביטון:      הגידול הטבעי שאנחנו מדברים על מיליארד שקלים זה בגלל שמספר הילדים הולך וגדל, יש הרבה מאוד אפיונים שפעם לא היו מוגדרים חינוך מיוחד והיום נכנסים בתוך החינוך המיוחד

יפעת שאשא ביטון:  יש אפיונים שפה בארץ אנחנו מגדירים כחינוך מיוחד ובמקומות אחרים לא בהכרח לא מוגדרים בחינוך מיוחד, ואלו ילדים שכן צריכים מענים ייחודיים, אבל כשכל אחד מקבל סייעת, יוצא בסוף שאנחנו נמצאים בעולם שאין בו משאבים בלתי נדלים של סייעות, אז הילדים שהכי צריכים לא בהכרח ימצאו, וילדים שאנחנו יכולים לתת להם מענים אחרים כן נמצאים עם סייעת, והדבר הזה נמצא בשטח – אני לא אגיד בכאוס, אבל בבלבול

יפעת שאשא ביטון:  בשורה התחתונה, הילדים לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל

יפעת שאשא ביטון:      מה שאנחנו עשינו בשנה וחצי האחרונות, החלטנו על פתיחה של החוק

יפעת שאשא ביטון:  יושבים כאן סביב השולחן שותפים שהיו בכל הדיונים

יפעת שאשא ביטון:  ואני אומרת לך, אדוני היושב-ראש, בכאב ובצער – אי אפשר לפתור את זה ברגע

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו חשבנו שנפתח ותספיק לנו שנה כדי להביא את כל התיקונים, וככל שצללנו פנימה, גילינו כמה הבור הרבה יותר עמוק, הרבה יותר שחור, ואין פה קסמים

יפעת שאשא ביטון:  ליבי נחמץ שנאמר שמתחילים את הכול מחדש

יפעת שאשא ביטון:  אני אומרת לך, אי אפשר יהיה לסגור את זה, גם לא בחודשים ספורים, אלא אם כן רוצים פלסטר

יפעת שאשא ביטון:  רוצים עוד כמה שקלים לעוד כמה סייעות, רוצים עוד משהו שהוא מלמעלה, ולא יהיה טיפול שורש

יפעת שאשא ביטון:  מה שאנחנו הצענו זה לשנות את השיטה, לראות איך אנחנו יוצרים מערך בתוכנית עשור שבסוף משפיעה גם על החינוך הרגיל, כי אם אנחנו צריכים שילוב והכלה טובים, אנחנו צריכים להקטין את מספר הכיתות, אנחנו צריכים לחשוב על אנשי צוות נוספים שנכנסים לתוך הכיתה כדי לסייע עם ילדים משולבים, כי אם אנחנו נמשיך במציאות של היום, אנחנו נגיע למצב שיש מורה, 30 תלמידים ו-30 סייעות

יפעת שאשא ביטון:  אני בכוונה אומרת את זה בצורה מוקצנת כדי שתבין את מגמת העלייה

יפעת שאשא ביטון:      לכן הפתרונות חייבים להיות מקצועיים, אחרים, כמו מתי"א קטנה, או גוף בתוך בית הספר שיכול לתת את המענה המקצועי גם לילדים שמוגדרים חינוך מיוחד, אבל גם לאחרים

יפעת שאשא ביטון:  כל לקויות הלמידה – מי שמכיר את מערכת החינוך של פעם, שהיה מרכז לימודי שנתן מענה לילדים מתקשים, אלה דברים שאנחנו יכולים לתת בתוך המסגרת הבית ספרית, זה קורה במדינות אחרות, שהשירות הוא in-house

יפעת שאשא ביטון:  אפשר לייצר את זה גם כאן

יפעת שאשא ביטון:  כל הפעולות האלה ביחד, שהן פעולות שלא יכולות לקרות ברגע – כי אם אנחנו רוצים כוח אדם נוסף, צריך להכשיר אותו, וצריך גם כוח אדם נוסף, גם ככה אנחנו נמצאים בחסר

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו רוצים להקטין את מספר הילדים בכיתה, זה עניין של בינוי

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו רוצים להכניס גוף מקצועי לתוך בית הספר, זה אומר שאנחנו צריכים יותר פרא-רפואי ויותר קלינאי תקשורת, ואת זה אנחנו צריכים לעשות ביחד עם המל"ג

יפעת שאשא ביטון:  אגב, אנחנו ביקשנו שתהיה הכרה בבתי הספר כשדות קליניים, כי הסיפור של הכשרה היום נופל בעיקר על שדות קליניים

יפעת שאשא ביטון:  אלו הרבה מאוד פעולות שצריכות להיעשות במקביל, אבל צריך להתחיל אותן עכשיו

יפעת שאשא ביטון:      אם יהיה אפשר שהוועדה תצא בקריאה למשרד החינוך, לשר החינוך, איך שאתה תרצה, לקחת את הנקודה שבה אנחנו עצרנו ויחד עם הארגונים, יחד עם ההורים, יחד עם אנשי המקצוע במשרד, ויחד עם השלטון המקומי, להמשיך מאיפה שהפסקנו

יפעת שאשא ביטון:  אפשר לשנות דברים, אבל לא לתת לשנה וחצי האלה להיזרק לפח ולהתחיל את הכול מחדש ולבנות את המערך הזה שאנחנו מכוונים אליו כשכולנו יודעים שאנחנו יוצאים לתהליך ארוך, רב שנים שבסופו של דבר ייתן את המענים הכי טובים והכי נכונים שהילדים שלנו צריכים לקבל

יפעת שאשא ביטון:      אפרופו יציבות, אני מברכת על הרצון קודם כל לייצב את מערכת החינוך, אני חושבת שזה הדבר הכי נכון וחשוב שנאמר כאן

יפעת שאשא ביטון:  חלק ממתן יציבות זה לא לבוא ולרסק את מה שהיה, אלא לראות איך לוקחים את המערכת מכאן וממשיכים איתה הלאה

יפעת שאשא ביטון:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת דבי ביטון

דבורה ביטון: כבוד היושב-ראש, ברכות על ועדה חשובה בנושא מאוד מאוד חשוב

דבורה ביטון:  אני אספר ליושב-ראש וליושבים כאן שאני אימא לשתי בנות מיוחדות

דבורה ביטון:  מתוך שלוש בנות יש לי שתי בנות עיוורות

דבורה ביטון:  אומנם אחת בת 36, היא עורכת דין, והשנייה בת 33 היא עובדת סוציאלית, אבל אני יכולה לספר לכם בסיטואציה - - -     

יוסף טייב: ברשותך, דבי, אומנם את חברת כנסת, אבל לטובת הדיון, הייעוץ המשפטי ביקש – בטח לא תהיי היחידה פה

יוסף טייב:  אם יש פרטים אישיים של דוברים בוועדה שנוגעים לילד, אני חייב לקרוא נוסח ולהודיע

קריאה: מדובר על קטינים

דבורה ביטון: הן בוגרות

יוסף טייב: בסדר, אני רק אומר

יוסף טייב:  אני אגיד את זה עכשיו כדי שזה ימשיך גם לבאים בתור

יוסף טייב:  כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת

יוסף טייב:  הפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

יוסף טייב:  אני קובע כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך שיימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון, או שחלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו בפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינים של הקטינים וכלל שהדבר לבקשת מי שמשתתף בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויים לגרום לו נזק, לו או לזולתו

יוסף טייב:  אחרי דבריך, הייעוץ המשפטי יוסיף כמה מילים על הנושא

דבורה ביטון: אני אסביר לך כעורכת דין שנים, מאחר שלא מדובר כבר בקטינות – אבל זה בהחלט נכון לקטינות

דבורה ביטון:  הרעיון הוא רק לשתף כמה חשוב השילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים בחברה ובמסגרת שהיא רגילה במקרה הזה

דבורה ביטון:  כשבתי מור הייתה בת 6, שלחו אותנו לכיתה א' בבית חינוך מיוחד בבאר שבע

דבורה ביטון:  כשהגעתי לבית החינוך הזה, אדוני, היו ילדים עם שיתוק מוחין, פיגור – דברים מאוד - - -

דבורה ביטון:  אני ניגשתי למנהלת שם – אימא צעירה, ילדה ראשונה, הייתי אחות במקצועי בזמנו, ושאלתי אותה למה היא צריכה להיות כאן? היא בסך הכול לא רואה

דבורה ביטון:  ואז היא אמרה לי: יש לך ילדה נכה – אז השתמשו במילה

דבורה ביטון:  אמרתי לה: הנכה היחידה שאני רואה כאן זאת את

דבורה ביטון:  לקחתי וחזרתי איתה לשדרות וניהלתי מאבק לשלב אותה במסגרת החינוכית

דבורה ביטון:  גם הצלחתי, היא למדה בבית ספר רגיל

דבורה ביטון:  אנחנו למדנו ברייל, הכשרנו את המורים; אבל לימים, גם היא וגם אחותה כשנולדה, למדו בבתי ספר רגילים, השתלבו בחברה, התגייסו לצבא, למדו באקדמיה

דבורה ביטון:  עם כל הקושי, אדוני, מה שהיה חשוב לי – באחד הימים קיבלתי שיחה כשמור הייתה בתיכון, והמורה אמרה לי: היא לא זורמת בחומר

דבורה ביטון:  השאלה שלי הייתה: איך היא מבחינה חברתית? היא אמרה לי מצוין

דבורה ביטון:  אמרתי לה: פה הסתיימה השיחה

דבורה ביטון:      אדוני, אני מובילה את מטה המיוחדים ביש עתיד

דבורה ביטון:  אתמול נפגשתי עם הורים למיוחדים עם אוטיזם, פגשתי אימא מסוימת בדרום שיש לה שלושה ילדים אוטיסטים מתוך חמישה

דבורה ביטון:  הקושי עולה בנושא של השילוב והניידות שלהם, שצריך להוציא אותם לערים אחרות ללמוד

דבורה ביטון:  זה מקומם, כי בסוף לילדים האלה יש את מרכז חייהם, וצריך שגם החינוך יהיה במרכז חייהם, ויש צורך לתת את המענה

דבורה ביטון:  מאוד חשוב מסגרות חינוך מיוחדות, אבל אסור לבצע את הנתק הזה, כי ילדים שהם ללא צרכים מיוחדים יכולים להיות תורמים לילדים האלה, להוסיף להם ביטחון

דבורה ביטון:      לעניין נושא הפרא-רפואי, אני יודעת שבימים אלה פועלים לאשר בעלי תפקידים כמו קלינאי תקשורת ועוד כאלה וכאלה ללא צורך באקדמיה, אלא ניסיון

דבורה ביטון:  ואני אומר לאדוני, אסור לנו להכניס תפקידים כאלה

דבורה ביטון:  צריך להיות מאוד מאוד זהירים, כי אם לא ידעו לעשות את התפקיד הזה כמו שצריך, יעשו את הנזק, את הפעולה ההפוכה

דבורה ביטון:  ולכן יש מקום להשאיר את הלימודים האלה, ואם זה ארבע שנים באקדמיה, זה לא יכול להיות בארבעה או חמישה חודשים, או שנה

דבורה ביטון:      לסיום, ברשותך, אני אומר, זה משהו שעלה לי עכשיו, כשאני הייתי ילדה, היו מורות חיילות

דבורה ביטון:  זו הייתה דמות כזו שמאוד מאוד הערצתי, שבאו ושילבו ולימדו בבית הספר וכולי

דבורה ביטון:  כל היום מדברים על מחסור ומחסור, ואני חושבת אילו נישות עוד אפשר להפיק מהמדינה שלנו, מהאוצר המדהים שיש לנו, כדי לשפר ולהעמיס את המסגרות האלה בעזרות

דבורה ביטון:  גם נושא הסייעות שמגיעות, יש איזו תכונה בבתי הספר שאם הסייעת פנויה, אז היא עוברת לתגבר במקום אחר

דבורה ביטון:  על זה צריך להיות וטו, כי זה לא יעלה על הדעת

דבורה ביטון:  הילד צריך, במיוחד בהפסקות – אותה סייעת לא צריכה לצאת לקפה שלה, שתמצא איך, אבל בהפסקות, כשהילדים האלה בדרך כלל לבד, לא תמיד עוטפים אותם, זה הזמן שהסייעת הזו צריכה לתת לילד הזה ביטחון שלא יהיה בודד

דבורה ביטון:  תודה, אדוני

יוסף טייב: תודה רבה, גברתי

יוסף טייב:  ברשותכם, יש המון בקשות לזכויות דיבור

יוסף טייב:  הדוברים, אם אפשר להתכנס לשלוש דקות כדי שנוכל לתת לכולם לדבר

יוסף טייב:  משרד המשפטים, נציבות לשוויון זכויות לאנשים מוגבלים, מנהל תחום החינוך, מנחם גולדין, בבקשה

מנחם בגין: שלום

מנחם בגין:  תודה רבה על הדיון

מנחם בגין:  בקצרה, בתור נציבות ומטעם משרד המשפטים, קודם כל, תודה על שיתוף הפעולה עם משרד החינוך

מנחם בגין:  יצאה חברת הכנסת, אבל נעשית בנושא עבודה רבה

מנחם בגין:  אני אגיד שלוש נקודות

מנחם בגין:  הנקודה הראשונה היא שתמיד מדברים על תלמידי השילוב ביחס לחינוך הכללי, אבל אחת האמירות שלנו היא שצריך להסתכל גם על תלמידי השילוב ביחס למה שקורה במסגרות החינוך המיוחד

מנחם בגין:  בסופו של דבר, מדובר על שירות של הוראה, טיפול, סיוע והנחיית צוות

מנחם בגין:  הדברים שם ניתנים, וצריך לראות איך נותנים את אותן תשתיות כדי שיינתנו גם במסגרת השילוב

מנחם בגין:  המצב שקורה היום הוא שבהיעדר מענים, נכפה על אותם תלמידים או על אותם מורים להגיע למסגרות החינוך המיוחד, ויוצא שפותחים כיתות לכל שמונה תלמידים, ובעידן שגם ככה אין כוח אדם, המשמעות היא ברורה

מנחם בגין:  לכן צריך להקביל את השירות שניתן בחינוך המיוחד לשילוב

מנחם בגין:      נקודה שנייה היא הנושא התקציבי, שאולי זו סוגיה שלא עולה

מנחם בגין:  אחד הדברים, גם של התיקון פה בחוק, וגם היה הרבה לפני כן, שיהיה תקציב ייעודי צבוע לתלמידים עם מוגבלויות בתוך המסגרות

מנחם בגין:  יש אמירות כאלה ואחרות שנוכל לשפר את מערכת החינוך כולה – זה טוב, זה יפה, אבל כל עוד זה לא קורה, צריך להיות תקציב שהוא ייעוד וצבוע לתלמידים בצורה מסודרת על מנת שהמנהלים יוכלו לייצר את התקינה המסודרת

מנחם בגין:  פה חשוב להגיד – יש חשיבה ארוכה

מנחם בגין:  דיברו פה על נושא הטיפולים

מנחם בגין:  אני גר במקום שבו יש גנים עם מקומות, בתי ספר, שתיים או שלוש קופות חולים, טיפת חלב, יחידה להתפתחות הילד, ומחשבה נכונה על תלמידים שמשולבים

מנחם בגין:  קריית יובל, מוזמנים

מנחם בגין:  בהחלט אפשר לתת את המענה שם

מנחם בגין:  אני אגיד שלפחות ממה שאנחנו בדקנו בנתונים, אותם סוגי מוגבלויות שהופנו בשנתיים האחרונות לסל מוסדי, שהוא תקציב יותר כללי, הגידול בפנייה למסגרות החינוך המיוחד היה לפי הנתונים של שנה שעברה של משרד החינוך ב-78%, אז צריך להבין את המשמעות התקציבית הזו

מנחם בגין:      נקודה אחרונה, ואני מניח שידובר בה רבות, המנגנון על פני השירות

מנחם בגין:  אני מניח שתהיה פה הסכמה – עוד פעם, ברמה של נתונים, ב-90% ומשהו מהוועדות העברנו לפחות את התקציב הבסיסי של 2

מנחם בגין: 7%, בסופו של דבר נותנות כמעט לכל הילדים שמגיעים באבחונים, יכול להיות שיש דברים שהוועדות יכולות להתייתר

מנחם בגין:  אלו שלוש הנקודות שלנו

מנחם בגין:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אם בתקציבים עסקינן, משרד האוצר, מאי שמואל

יוסף טייב:  הם נמצאים פה? עד שהוא יגיע, חבר הכנסת יוסף עטאונה

יוסף עטאונה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש

יוסף עטאונה:  אין ספק שנושא החינוך המיוחד הוא אחד האתגרים הגדולים של מערכת החינוך בכלל וכל מי שמתעסק בחינוך

יוסף עטאונה:  כחלק מהתפתחות של מערכת החינוך בכלל, אחד האתגרים שהובלנו בתוך השטח הוא פיתוח מסגרות החינוך המיוחד, גם מסגרות עצמאיות וגם שילוב בתוך מערכת החינוך עצמה

יוסף עטאונה:  האמת היא שבין התיאוריה והחוק שנחקק לבין המציאות המרחק הוא מאוד גדול

יוסף עטאונה:  כמי שבא מהשטח, מתחום החינוך, אני יכול לפרט את הדברים בצורה ברורה מאוד, כי המציאות שקיימת שמחוקקים חוק וקובעים בוועדות האפיון והזכאות את הסל האישי או הסל המוסדי, צריך לדאוג גם שלמערכת עצמה יש את היכולת לספק את הצרכים בתוך הסל האישי שאנחנו קובעים בוועדות הזכאות הקיימות

יוסף עטאונה:      במציאות הקיימת היום, במיוחד בפריפריה, במיוחד בפריפריה של הפריפריה, בנגב, אין את הטיפולים האלה בתוך המערכת – אם אלו מטפלים רגשיים, אם אלו קלינאי תקשורת

יוסף עטאונה:  בכל הפרא-רפואי יש מחסור אדיר שאי אפשר לספק בתוך הסל האישי

יוסף עטאונה:  לכן כשרוצים לקבל החלטה ולשלב את הילדים האלה בתוך מערכת החינוך, לפי דעתי, העוול הוא כפול: אחת, לילד עצמו שרוצים לשלב אותו ולא נותנים לו את הכלים הנכונים בתוך המערכת, זה מקשה; ועל המערכת עצמה, הרגילה, שלא הוכשרה לקבל ילדים כאלה בהכשרה שלהם כאנשי חינוך והוראה, גם מטפלים בתוך בתי הספר

יוסף עטאונה:  לכן כל המהלך של הסל האישי והשילוב – בעיקרון אני בעד שילוב, ועודדנו כל הזמן לשלב ילדים מיוחדים בתוך מערכת החינוך הרגילה, אבל בלי ליצור את התשתית התומכת בתוך בתי הספר, אי אפשר לעשות את זה

יוסף עטאונה:      דבר נוסף – אני לא יודע אם יושבים פה נציגי משרד החינוך מחוז דרום – זה לגבי כל נושא ועדות החריגים שמתקיימות

יוסף עטאונה:  יש שני דברים – אחד זה העיתוי שוועדות החריגים מתקיימות, בדרך כלל אחרי החגים, חגים יהודים – אין לנו חגים בתקופה הזו – ולכן כל הבקשות שיש לנו, במיוחד כשיש ויכוח עם הורים לגבי ועדות חריגים, הם יושבים בבית ומחכים עד אחרי החגים, ולרוב, כמעט בוודאות, הבקשות החריגות שמגיעות לוועדה נדחות

יוסף עטאונה:  במקרים בודדים מקבלים את הבקשות האלה

יוסף עטאונה:  לכן חשוב מאוד שניתן את הדעת גם בעניין ועדות החריגים בוועדה

רויטל לן כהן: כדאי שתגיד להורים שוועדות חריגים יש כל השנה

רויטל לן כהן:  אני יודעת שבמחוז דרום אומרים שיש זמן

רויטל לן כהן:  אין זמן, זה כל השנה

יוסף עטאונה: תאמיני לי שאני אחראי על כל מילה שאני אומר, שאמרו תמיד – וזה חוזר על עצמו בכל שנה – אחרי החגים, וככה זה מתקיים במחוז דרום

יוסף עטאונה:  אני דיברתי על מחוז דרום

יוסף עטאונה:  הדבר השני, אני חושב שכל הנושא של כל ועדות האפיון והזכאות, שמעבירים את זה לראשות משרד החינוך, זה בא להחליש את הרשות המקומית

יוסף עטאונה:  בסוף מי שמתמודד עם ההורים שיש להם ילדים מיוחדים שמגיעים לעירייה או לרשות המקומית זו הרשות המקומית עצמה

יוסף עטאונה:  עצם המעבר של הוועדה וראשות הוועדה למשרד החינוך זו הקטנת כוחה של הרשות המקומית שמתמודדת ביומיום והיא צריכה לתת את הפתרונות

יוסף עטאונה:  אני חושב שזה מהלך שהוא לא נכון מבחינת הפרוצדורה

יוסף עטאונה:  צריך להחזיר את הכוח לרשות המקומית, לאגפי החינוך בתוך הרשויות, שייתנו את המענה לילדים האלה, כי עם כל הכבוד למשרד החינוך, ביומיום, 24 שעות מסביב לשעון, ההורים האלה יפנו לראש הרשות, למנהל אגף חינוך, למנהל היחידה לחינוך מיוחד בתוך הרשות, והם רוצים את התשובות שלהם

יוסף עטאונה:      דבר נוסף, לפי דעתי בתיקון לחוק וגם ברפורמה – אני אתכנס לנקודה אחרונה, זה הנושא של התקנים והתקציבים

יוסף עטאונה:  המטרה, לפי דעתי, לא הייתה לייעל את המערכת

יוסף עטאונה:  היה ניסיון לחסוך בהרבה כסף ותקנים, ובמציאות, לפי דעתי, צריך גם לשלב ולחזק את המסגרות העצמאיות בתוך הרשויות, וגם לשלב בתוך המערכת

יוסף עטאונה:  אבל אם הולכים על השילוב, צריך לתת את המעטפת כדי שזה יצליח

יוסף עטאונה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה, אדוני

יוסף טייב:  משרד החינוך – אורנה קרשטיין נמצאת פה? מי נמצא?     

קריאה: מנכ"לית משרד החינוך, מינהל פדגוגי, מנהלת האגף

יוסף טייב: המינהל הפדגוגי, תמי? בבקשה

יוסף טייב:  אם תוכלי להתייחס לסיפור, כי הוא העלה פה נקודה, וזו נקודה שעולה – גם מנחם גולדין העלה אותה, וגם השר נגע בה, הנושא של השילוב

יוסף טייב:  אנחנו מבינים היום שיש פה חסר שקיים בנושא של החינוך המיוחד

יוסף טייב:  מפגישות שהיו לי גם עם ארגונים וגם עם הורים אנחנו רואים שיותר ויותר הורים, בגלל תיקון 11 לחוק, מחליטים לשלוח את ילדיהם לחינוך המיוחד

יוסף טייב:  יכול להיות שאלו ילדים שהיו מתאימים להיכנס לשילוב

יוסף טייב:  זו יוזמה מבורכת ואנחנו רוצים שכמה שיותר ילדים ייכנסו לשילוב

יוסף טייב:  הבעיה היא שהיום אנחנו נחשפים לתופעה של הורים שילדיהם כן היו ראויים להיכנס לשילוב, מחליטים להיכנס לחינוך המיוחד מכל מיני סיבות

יוסף טייב:  אחת הסיבות היא הנושא של הסל האישי, אם באמת הוא מגיע לילד או לא

יוסף טייב:  הייתי רוצה לקבל התייחסות של משרד החינוך כי גם יוסף העלה את הנקודה

תמי אומנסקי: שלום לכולם, תמי אומנסקי, אני מנהלת אגף חינוך מיוחד, חדשה בתפקיד

תמי אומנסקי:  אני אגיד שהשר אמר את הדברים בצורה מאוד מאוד ברורה

תמי אומנסקי:  אנחנו במורכבות מאוד מאוד גדולה

תמי אומנסקי:  הנושא של השילוב על סדר-היום של המשרד

תמי אומנסקי:  אנחנו צריכים לבחון את כל הנושא הזה

תמי אומנסקי:  ברור לנו שהמצב לא מיטבי – ילדים נכנסים לשילוב ולא בהכרח מקבלים את מה שהם צריכים לקבל

תמי אומנסקי:  אם הדרך לקבל את מה שצריך לקבל היא להגיע לחינוך המיוחד ולמסגרות כוללניות, אז אנחנו בבעיה, ולכן אנחנו צריכים לבחון את זה לעומק ולראות איך אנחנו עושים שינוי שיהיה מקובל על כלל הגורמים

תמי אומנסקי:  יש כאן הרבה מאוד צרכים, הרבה מאוד תפיסות

תמי אומנסקי:  צריך להגיע בסוף לתפיסה אחודה בין כולנו כדי שילד שיגיע לשילוב יקבל את מה שהוא צריך, ובאמת את מה שהוא צריך, וילד שיגיע למסגרת כוללנית בחינוך המיוחד, גם הוא יקבל את מה שהוא צריך, ושזה לא יבוא אחד על חשבון השני, או להגיע לחינוך המיוחד כדי לקבל משאבים ולא לשבת בשילוב, כשמה שהילד זקוק לו הוא להיות בשילוב

תמי אומנסקי:  אנחנו צריכים לבחון את הדברים לעומק, וכמו שהשר אמר, זה מסע, וזה מסע ארוך שצריך להיכנס אליו ולהגיע למסקנות ולהוביל שינוי

יוסף טייב: יש איזושהי תוכנית מגירה לפעולה אקטיבית באופן דחוף? כרגע יש לנו מחסור בסיפור של החינוך המיוחד

יוסף טייב:  יש שתי אופציות – אופציה אחת היא להגדיל את המכסה ואת התקנים בחינוך המיוחד, ואז להגיד להורים: נעצור לרגע את השילוב ותשלחו לחינוך המיוחד - -      

תמי אומנסקי: לא, לא, לא

יוסף טייב: - - או שנתגבר את השילוב ונגיד להורים: תתחילו להיכנס לשילוב, לפחות מי שכבר נמצא בשילוב יקבל את המענה הנכון, וניתן מענה אמיתי

תמי אומנסקי: הלוואי והיה לי מטה קסם והייתי יכולה להגיד מה צריך לעשות

תמי אומנסקי:  הלוואי

תמי אומנסקי:  המצב הוא מאוד מאוד מורכב, והסיפור הוא לא בהכרח תקציב

תמי אומנסקי:  יש כאן גם מנגנון מורכב, יש כאן חוסר מוכנות או יכולת או משאבים בתוך מערכת החינוך הרגילה שיכולה להכיל את הדבר הזה

תמי אומנסקי:  מאידך גיסא, גם החינוך המיוחד, בתי הספר הכוללניים, הכיתות, גם הן צריכות להמשיך לקיים מהלך לימודים וכוח אדם

תמי אומנסקי:  סיפור המשבר בכוח אדם, גם של מורים, גם של צוותים ממקצועות הבריאות וגם של סייעות הוא הלחם והמים של משרד החינוך ושל החינוך המיוחד

תמי אומנסקי:  בלי זה מאוד מאוד מאוד קשה

תמי אומנסקי:  כמה תקציב שלא נשים שם, אם לא יהיה לנו כוח אדם, אנחנו בבעיה

תמי אומנסקי:  אז אין לי פתרון קסמים, אני חושבת שאין לנו ברירה אלא להמשיך ולהיכנס למהלך ולצאת עם מסקנות אחודות של כולם, ולכן השר מינה את הוועדה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מרכז השלטון המקומי, מיכל מנקס

יוסף טייב:  ברשותך, אם תוכלי להתייחס לאמירה של חברה כנסת יוסף עטאונה

מיכל מנקס: בהחלט, בהחלט

מיכל מנקס:  אני אשתדל להיות מאוד מתומצתת

יוסף טייב: האם את מסכימה עם האמירה הזאת?     

מיכל מנקס: לא בדיוק

מיכל מנקס:  אני רוצה לומר, הרשות המקומית רואה את כל תושביה, ואין פה אחד בחדר שלא שייך לרשות מקומית כזו או אחרת, הוא וילדיו

מיכל מנקס:  אנחנו מקיימים יחד עם משרד החינוך מתוקף חוק את מערכות החינוך, וראש הרשות – אין אחד שלא יתפאר במערכת ולא ירצה להיטיב עם תושביו

מיכל מנקס:  יש הרבה מאוד בעיות, אני לא אחזור עליהן, אני לא אכנס אליהן, אתם כולכם קראתם את החומרים וחיים בשטח

מיכל מנקס:  יש גם הרבה מאוד נתונים – אנחנו יכולים להתווכח איתם וכולי

מיכל מנקס:  אני חושבת שהדיון הזה חשוב, ואני בטוחה שלא יהיה אחרון

מיכל מנקס:  כבוד היושב-ראש, ברור לי שאנחנו נצא מכאן עם פתרון, גם אם הוא ייקח זמן, שיהיה נכון לכולם

מיכל מנקס:      אני רוצה להדגיש, כל מה שניתן עכשיו כתשובה בשלוף יהיה שוב פלסטר

מיכל מנקס:  אנחנו חייבים לשבת ולבנות מודל הוליסטי עם גמישות נדרשת לכל רשות ורשות, אבל שהבסיס יהיה נכון וישים

מיכל מנקס:  לקבוע עוד העלאה – אנחנו עובדים עכשיו במשא ומתן על תנאי הסייעות, ובמיוחד על תנאי הסייעות של החינוך המיוחד

מיכל מנקס:  אמר חיים ביבס, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי בכנס החינוך שהיה אך לפני שבוע, שהסייעות הללו חשובות כבבת עיננו

רויטל לן כהן: אבל על לא המשלבות

מיכל מנקס: כן, על החינוך המיוחד

רויטל לן כהן: אבל על לא המשלבות

מיכל מנקס: אנחנו נדאג לכולם, לא רק את

מיכל מנקס:  אני רוצה לחזור לשולחן

קריאה: הן מרוויחות חצי

קריאה:  חצי משאר הסייעות

מיכל מנקס: דקה

מיכל מנקס:  דקה

מיכל מנקס:  דקה

מיכל מנקס:  אני לא נכנסת לדיון

מיכל מנקס:  הן נחוצות

מיכל מנקס:  במאמר מוסגר אני רוצה לומר שסייעת היא לא הצלחה של השילוב

רויטל לן כהן: בטח שכן

מיכל מנקס: עם כל הכבוד, בואו ניכנס לתפקיד ולמהותו בישיבות מקצועיות

מיכל מנקס:  היום הציבור חושב שהפתרון לשלב ילד הוא אם יש לו סייעת או לא

מיכל מנקס:  ממש לא

מיכל מנקס:  אני שמה את זה בצד

קריאה: אבל אם אין לו סייעת הוא לא יכול להשתלב

יוסף טייב: אני אתן לך להביע גם את דעתך בהמשך

מיכל מנקס: אני לא נכנסת לזה בכוונה, לא שאין לי דעות, גם מקצועיות

מיכל מנקס:  אני רוצה לומר, אנחנו צריכים לבנות מודל – וסליחה על המילים – גם אם נצטרך לשחוט פרות קדושות

מיכל מנקס:  אם נעשה עוד מאותו דבר, לא ייעשה שום שינוי

מיכל מנקס:  אמרו פה לפניי, ההוליזם צריך להתחיל מההכשרה, מההתמחות, מהכרה בגופים ומהכרת הרשות המקומית כמקום-תשתית להצלחה וגידול של הפוטנציאל שיש בכל אדם, של כל אחד ואחד

מיכל מנקס:      אני חושבת שהצהרת המדינה על תמיכתה בשילוב זו הייתה נקודת מפנה, וכך אנחנו לא עושים טובה לתלמידים משולבים

מיכל מנקס:  כך אנחנו מחנכים דור שלם

מיכל מנקס:  ולכן זה חשוב, וחשוב מאין כמותו

מיכל מנקס:  אני מבקשת לציין את שיתוף הפעולה שיש לנו עם משרד החינוך – הם קשובים, אנחנו מדברים ומשוחחים שעות רבות

מיכל מנקס:  אני חושבת שההידברות וההבנות שהגענו אליהן – צחקנו הבוקר, מהרצון להגיע לזמן, ישבנו שלוש שעות עם הרבה מאוד מהאנשים פה סביב השולחן, הגענו להרבה מאוד הבנות, וזה רק מעודד

מיכל מנקס:  ההידברות עם השטח, עם הארגונים, עם ההורים, עם התושבים, היא הכרחית

מיכל מנקס:  אני חושבת שהוועדה שכונן השר חייבת שתפעל לתכנון מהלכים לטווחים השונים

מיכל מנקס:  הם צריכים יהיו להיעשות במקביל

מיכל מנקס:      אני רוצה לומר, הזמן של הוועדות, מתי ועדות חריגות נעשות, אם יו"ר ועדת הזכאות צריך להמשיך – יש לנו עמדות ברורות מאוד גם מתי ומי קהל היעד של ועדות הזכאות, מה צריך לקרות במוסד

מיכל מנקס:  לא שמה את זה כאן, אני רק מביאה את דבר ראשי הרשויות

מיכל מנקס:  תעזרו לנו לפתח תשתיות – הן פיזיות והן של כוח אדם, עם הגמישות הנדרשת בכדי לקדם יחד את החינוך המיוחד

מיכל מנקס:  יושב-ראש הוועדה, אין לי ספק שכל מה שאמרתי וכל הקהלים יחד, והעובדה שאתה מוביל את הוועדה בתחום הזה, בזמן קצר אנחנו נמצא את הפתרון ונצא לדרך ליישום שלו

מיכל מנקס:  תודה רבה לכם

קריאה: - - -     

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אנחנו על זה

יוסף טייב:  אני לא הולך להוריד את הנושא הזה מסדר-היום

קריאה: מבזבזים כספים יקרים - - -     

יוסף טייב: אני חושב שמשרד החינוך אמר את דברו, הוא אמר זה לא רק עניין של כסף, לפעמים זה גם עניין איך אנחנו מתנהלים עם הכסף

יוסף טייב:  הסתדרות המורים, יפה בן דוד, בבקשה

יפה בן דוד: אני מסתכלת עכשיו, וזה מביא אותי לדז'ה-וו, כי אם אני מסתכלת משנת 2017 – כל מה שנאמר פה, אמרנו במשך כ-20 ישיבות ועדות חינוך, ויהודית הייתה אתנו, היא יכולה לומר את זה

יפה בן דוד:  הכול מוקלט

יפה בן דוד:  אני אמרתי את זה, ואני חוזרת ואומרת, שכל הרפורמה הזאת כפי שהיא נעשתה תהיה בכייה לדורות, והיא הייתה בכייה לדורות

יפה בן דוד:  אין ספק שצריך לשלב את הילדים

יפה בן דוד:  זו הנקודה ההתחלתית, היא מאוד חשובה, השילוב הוא מאוד מאוד חשוב

יפה בן דוד:  אבל מי שכן השתתף בדיונים האלה, ראה שהמהות של כל הרפורמה שנוצרה היא תקציבית

יפה בן דוד:  קודם כל, מה שהם רצו, איך לחסוך, לא הסתכלו על הילדים, לא הסתכלו על המערכת כולה

יפה בן דוד:  ולכן כל המערכת נמצאת במצב מאתגר מאוד, מורכב מאוד, ולמרות הסכם השכר – עשינו הסכם שכר פורץ דרך – המצב בשטח הוא מאוד מאוד קשה

יפה בן דוד:  אני מדברת על האלימות, הילדים המשולבים שלא מקבלים את המענה שהם צריכים לקבל, המחסור העצום בכוח אדם, מעבר לסייעות

יפה בן דוד:  גם העמקת הפערים שנוצרים בכיתות בגלל חוסר הסל

יפה בן דוד:  מדברים על הסל, אבל כרגע אין שום סל

יפה בן דוד:      מה שקורה כרגע, הרפורמה נותרה יתומה – ללא אב וללא אם, והשטח פשוט מדמם

יפה בן דוד:  בסופו של דבר, מי שמשלם את המחיר הם הילדים האלה, אלו הילדים המיוחדים, גם הילדים הרגילים ומערכת החינוך כולה

יפה בן דוד:      כשבאים לשלב, צריך קודם כל לבנות את התשתית

יפה בן דוד:  אם מחליטים – אמרתי את זה, ואני חוזרת ואומרת: מי שצריך להיות יושב-ראש הוועדה חייב להיות מנהל מחלקת החינוך

יפה בן דוד:  הוא חייב להיות, כפי שהיה יושב-ראש הוועדה; מהסיבה הכי פשוטה, כי מנהל מחלקת החינוך מכיר את הילד, הוא מכיר את המסגרת, הוא מכיר את ההורים, הוא מכיר את המורים

יפה בן דוד:  חייבת להיות היכרות אישית

יפה בן דוד:  מה הם עשו? לקחו שאלון ראמ"ה, של 184 שאלות – השם ישמור - - -     

רויטל לן כהן: 188

יפה בן דוד: השם ישמור, השאלות האלה שהיו, שאף אחד לא יכול היה לענות על שאלות כאלה, ואמרו זה השאלון

יפה בן דוד:  לפי השאלון אנחנו ננתב את הילדים

יפה בן דוד:  מה שקרה, לא היה צריך להפעיל מחשבה, אלא פשוט ניתבו את זה דרך המחשב ודירגו אותם – זה ילך ל-1, זה ילך ל-2, זה ילך ל-3, וזה ילך ל-4

יפה בן דוד:  הרוב הלכו לדרגה 1 ו-2, וכשאמרו להורים אל תדאגו, גם אם הגעתם למורכבות של 3 ו-4 כשהוא צריך להיות בחינוך המיוחד, ניתן לך, אתה ההורה, את היכולת להחליט אם אתה רוצה לשלב את הילד בחינוך הרגיל

יפה בן דוד:  אבל מה קרה? היו הרבה הורים שרצו – בגלל סטיגמות וכל מיני נסיבות – לשלב את הילד שלהם בחינוך הרגיל

יפה בן דוד:  אלא מה שהם לא ידעו, שהילד הזה, כשיהיה בכיתה הרגילה, לא יקבל את הסל ואת המעטפת שהוא כן קיבל בחינוך המיוחד

יפה בן דוד:  ולכן מה שקרה בסופו של דבר, שאחרי שנה הילדים חזרו למסגרות של החינוך המיוחד

יפה בן דוד:  היו הורים שמלכתחילה רצו לשים אותם בשילוב, אבל כשהם ראו שהילדים שלהם לא מקבלים כלום, פשוט החזירו אותם לחינוך המיוחד

יפה בן דוד:  בחינוך המיוחד, גם בעבר, הילד היה מקבל את המעטפת כולה

יפה בן דוד:  גם היום בתוך המסגרת של החינוך המיוחד חסרים את המקצועות הפרא-רפואיים שחייבים לתת את המענה

יפה בן דוד:      תודה לאל, בתקופה של השרה לשעבר, שנמצאת פה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, היא שמה את הנושא של החינוך המיוחד ואמרה שצריך לפתוח את כל הנושא של החינוך המיוחד

יפה בן דוד:  בוטל שאלון ראמ"ה

יפה בן דוד:  סוף סוף בוטל שאלון ראמ"ה שהקשה על המורים, שלא נתן להם את המענה

יפה בן דוד:  איך אני כמחנכת – אני הלכתי ללמוד להיות גננת, להיות מחנכת

יפה בן דוד:  לא הוכשרתי לחינוך המיוחד

יפה בן דוד:  מה בסך הכול אמרנו בוועדה? קודם כל תכשירו את הסטודנטים, תכשירו את המורים

יפה בן דוד:  לא עשו זאת

יפה בן דוד:  גם היום אני נפגשת עם נשיאי מכללות להוראה ושואלת אותם: אתם מכשירים את המורים שנכנסים כרגע? אתם מכשירים אותם שיהיה להם ידע בנושא של החינוך המיוחד? אמרו: לא, אף אחד גם לא ביקש מאתנו

יפה בן דוד:  לכן המערכת כרגע עדיין לא מוצאת פתרונות

יפה בן דוד:  יש פתרונות שחייבים להיות – אי אפשר לחכות עד שהוועדה תשב, ועד שהוועדה תחליט ועד שהוועדה תשמע את כולם, זה ייקח המון זמן

יפה בן דוד:  לכן התחיל כבר מהלך, כפי שאמרה חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, גם עם המנכ"לית הקודמת

יפה בן דוד:  יש כבר מערך של כמה פתרונות שהם ישימים והם יכולים להיות מידיים

יפה בן דוד:  לא חייב לשנות את החוק כדי שיהיו פתרונות

יפה בן דוד:  צריך לשנות את החוק

יפה בן דוד:  אין ספק שצריך בחוק הזה לשנות את הדברים המהותיים

יפה בן דוד:  אבל חבר'ה, לא נחכה עד שהחוק ישתנה

יפה בן דוד:  לכן מה שצריך לעשות, צריך קודם כל לשנות את מה שניתן לשנות בלי הנושא של שינוי החוק

יפה בן דוד:      העניין הוא גם לא תקציבי

יפה בן דוד:  אני חייבת לומר, יש הרבה תקציבים בחינוך המיוחד

יפה בן דוד:  השאלה היא הדרך, השאלה היא איך אתה מחלק את התקציבים האלה, וגם איך אתה מחלק אותם במקומות הנכונים

יפה בן דוד:  אני חוזרת ואומרת, במקצועות הפרא-רפואיים, כאשר בחוץ משלמים להם יותר ממה שהמערכת מאפשרת להם, אז אנשים יעדיפו ללכת למקומות פרטיים, למקומות אחרים כדי לקבל את המענה הזה

יפה בן דוד:  לכן בסך הכול, אם אני אסכם, אני אומרת שהנושא של הרפורמה – אי אפשר לחכות

יפה בן דוד:  לא רק מערכת החינוך המיוחד קרסה – ותדעו לכם, יש הרבה מקומות כרגע שמבקשים לקצר את היום

יפה בן דוד:  הם צריכים ללמוד עד 16:45, הם מבקשים לקצר את היום ל-15:00 כי אין להם את המענה, לא מבחינת סייעות, שחייבים לסגור גם את כל הנושא של הסכם השכר של הסייעות וגם את הנושא של המחסור במורים, שאנחנו התרענו עליו שנים רבות

יפה בן דוד:  מחסור במורים לא יסתיים בשנה והוא גם לא יסתיים בשנתיים

יפה בן דוד:  נוצר פער גדול מאוד שיש מחסור בכוח אדם

יפה בן דוד:  אנחנו, בהסכם הזה שהבאנו, מנענו את הזליגה וגם את הנטישה שהייתה, אז כבר אנחנו יודעים שההסכם הוא טוב

יפה בן דוד:      הנושא של מגבלה על מספר ילדים – מה עשו? ישבו במשרד החינוך ואמרו בואו נעשה פיילוט

יפה בן דוד:  אם יש משהו שהצלחנו לעשות בוועדה – ניסינו לשנות כמה דברים, גם ההורים שישבו וזעקו זעקה אמיתית מהכאב של הילדים שלהם, וגם הצלחנו לעשות פיילוט

יפה בן דוד:  מה המטרה של הפיילוט? החוק רצה להשית את הרפורמה מידית בכל הארץ

יפה בן דוד:  אמרנו תעשו פיילוט במחוז אחד, בואו נראה מה עובד, בואו נראה מה לא עובד, ואז נפעל

יפה בן דוד:  החליטו על הצפון, לקחו אותנו גם אנשי האוצר, הלכנו גם אנחנו כי היינו ועדה מצומצמת, והלכנו לראות

יפה בן דוד:  מה אני אגיד לך? איזו מצגות עשו לנו, איזה הצגות

יפה בן דוד:  אמרנו ואו

יפה בן דוד:  אבל כשאני שאלתי את המנהלים, שאלתי את המורים, אמרו לי: יפה, אנחנו קורסים

יפה בן דוד:  זה מה שאמרו לנו לומר, זה מה שאמרנו

יפה בן דוד:  אבל המערכת קרסה כבר אז

יפה בן דוד:  מה שצריך זה להציף

יפה בן דוד:  למה צריך לחכות שהכול מתפוצץ, ואז האמת מתגלה לכולם? אנחנו הרי ידענו מה הבעיות שיכולות להיות

יפה בן דוד:  לא יכול להיות מצב שלא תהיה מגבלה על מספר הילדים המשולבים

יפה בן דוד:  הכניסו חמישה ילדים, הכניסו שישה ילדים, הכניסו שבעה ילדים בכיתה, כשמורה בכלל לא הוסמכה, אין לה את ההכשרה בכלל לטפל בילדים הללו

יפה בן דוד:  שלא נדבר על גנים

יפה בן דוד:  נסגרו גנים של חינוך מיוחד עם 12 ילדים

יפה בן דוד:  סגרו אותם ושילבו את הילדים האלה בגנים רגילים

יפה בן דוד:  לא רוצה להגיד לך מה קרה שם

יפה בן דוד:  הדברים צריכים להיעשות בשום שכל

יפה בן דוד:      נסכם ונאמר – אי אפשר לחכות עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה

יפה בן דוד:  אריק שרון אמר: כשרוצים לקבור משהו, תקימו ועדה

יפה בן דוד:  אתם רוצים לקבור אותו יותר עמוק? תקימו ועדה על ועדה

יפה בן דוד:  אין לנו את האפשרות, אין לנו את הפריבילגיה הזאת, של הילדים האלה, שהם נפגעים – גם הילדים המשולבים, גם הילדים הרגילים, גם המורים נפגעים

יפה בן דוד:  כולם בסך הכול משלמים את המחיר של הרפורמה הזאת

יפה בן דוד:  ולכן מה שצריך לעשות, מעבר לכך שמקימים – צריך גם להקשיב לאנשי השטח

יפה בן דוד:  זה חשוב מאוד שמביאים אנשים חיצוניים שיראו את הכול חיצוני, אבל חברים, אם האנשים מהשטח, אם המנהלים, אם המורים, שהם אלה שמקבלים את הילדים, אם אותם לא שומעים, אז איך אתם רוצים לפתור את הבעיות?     לכן יש דברים שצריך לתקן ולעשות אותם באופן מידי, ויש דברים שצריך וייקחו זמן, אבל אין לנו לחכות יותר מדי זמן

יפה בן דוד:  לכן אני כן חושבת שצריך לראות מה נעשה בתקופה של יפעת, מה נעשה בתקופה של דלית, לקחת משם, לבנות משהו על זה, ואז להמשיך ולשבת על הדברים האלה ולפתור את הבעיות, כי הבעיות הן כאובות

יפה בן דוד:  אני אומרת לכם, המערכת לא תחזיק הרבה מעמד

יפה בן דוד:  אנחנו בכל יום שומעים ממנהלי בתי הספר של החינוך המיוחד שזועקים זעקה אמיתית שאין להם את הכוח, שיכולים להחזיק את הכיתה עד 16:45

יפה בן דוד:      מה שקרה בתקופת הקורונה, הייתה התקדמות גדולה מאוד דווקא בחינוך המיוחד

יפה בן דוד:  למה? כי אז למדו עד 14:00, לקחו את המורים שהיו צריכים לסיים ב-16:45, הכניסו אותם לכיתות

יפה בן דוד:  היו במקום מורה, אז היו שתי כיתות

יפה בן דוד:  נתנו את היחס האישי לכל תלמיד

יפה בן דוד:  נכון שצריך לתת את המענה עד 16:45, לכן עד 14:00 צריכים המורים להיות, מ-14:00 או 15:00, לא משנה, צריכים להכניס את המסגרות של אלו"ט, של ניצן, של הרווחה, וזה עובד היום בבתי הספר של החינוך המיוחד, וזה עובד טוב

יפה בן דוד:  אתם צריכים להבין שגם המורים לחינוך מיוחד עובדים בחופשים, עובדים גם בחופש הגדול עד ה-15 באוגוסט

יפה בן דוד:  צריך לתת להם את הכוחות להמשיך ולעשות את העבודה המקצועית שלהם, שהם עושים אותה בצורה הטובה ביותר

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אני רק רוצה לומר, אני נוטה להתחבר למה שאמרה יפעת ולמה שאת אומרת

יוסף טייב:  יש עבודה שכבר נעשתה

יוסף טייב:  אני אגיד את זה במסקנות, אני חושב שצריך לקחת בחשבון את מה שנעשה ולהתחיל מכאן והלאה, לא להתחיל לחפור ולחפש בעיות שלא קיימות

יוסף טייב:  חבר הכנסת אליהו ברוכי, בבקשה

אליהו ברוכי: שלום

אליהו ברוכי:  קודם כל, אני חושב שהדיון הזה חשוב מאוד

אליהו ברוכי:  אני לא מכיר את כל האנשים שיושבים פה

אליהו ברוכי:  כולכם עושים עבודה מדהימה

אליהו ברוכי:  אני מכיר רק איש אחד בתוך המערכת, אני הייתי חבר מועצה בעיריית פתח תקווה, עם הנגיעות האישיות שלי אליו

אליהו ברוכי:  העבודה שלכם מדהימה

אליהו ברוכי:  אני חושב שהשיא שלכם בתקופות הכי קשות של השנה הן בחופשים של הילדים, ולשם הכול מתנקז

אליהו ברוכי:  זה דבר אחד, שאפו ענק לכל העוסקים במלאכה

אליהו ברוכי:      יפה בן דוד, אני רוצה להגיד לך שכבר יש רשויות שקיצרו את שעות העבודה

אליהו ברוכי:  למשפחה שיש לה ילד בחינוך מיוחד, כשמקצרים את השעות, זה אומר בצורה פשוטה שההורים לא יכולים ללכת לעבודה

אליהו ברוכי:  זה נתון פשוט, שזה אסון למשפחה

אליהו ברוכי:  נקודה אחת שאני רוצה לדבר עליה, השר הזכיר את העבודה של הממ"מ, שמישהו העיר בתרשים 4 שם שבציבור החרדי והערבי ברשויות הסוציואקונומי בינוני-גבוה, אחוז הילדים בחינוך המיוחד הרבה יותר גבוה מכל המקומות האחרים

אליהו ברוכי:  מי שמכיר את התמונה הזאת – הורים לילדים כאלה עוברים דירה, כי בפריפריה, באשכולות הנמוכים, אין פתרונות

אליהו ברוכי:  הורים שיש להם ילד צריכים לנתק את כל החיים שלהם, לעקור משפחה, לעבור דירה לירושלים, לבני ברק, לפתח תקווה, לכל המקומות האחרים

אליהו ברוכי:  אני אומר לכם, זה דבר שחייבים לתת עליו את הדעת

אליהו ברוכי:  אי אפשר לגרום למשפחה כזאת אסון על אסון, או אתגר על אתגר

אליהו ברוכי:  בהצלחה

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, אני יכולה להתייחס לנקודה שהוא אמר? כי היא נקודה חשובה שבטח עוד תעלה, הנושא של קיצור היום

יפעת שאשא ביטון:  יש איזושהי תפיסה או חשיבה שמשרד החינוך נתן הוראה לקצר את היום בחינוך המיוחד, שזה ממש לא נכון

יפעת שאשא ביטון:  שמעתם את המצוקות גם ממה שהעלתה יפה, ואני בטוחה שגם השלטון המקומי יציג את זה

יפעת שאשא ביטון:  במקומות שבהם נסגרו גנים והייתה אופציה או לקצר את היום או לסגור את הגן לחלוטין – לסגירה של גן יש משמעויות כואבות, גם הילד הולך למסגרת שהוא לא יכול לקבל בה את המענה, והוא גם נקלט בגנים שהם גם ככה עמוסים והם בעצמם לא יודעים להתמודד עם הכנסה של ילד מיוחד

יפעת שאשא ביטון:  לכן זו הייתה הברירה הגרועה פחות מבין הברירות האחרות שהיו

יפעת שאשא ביטון:  חשוב שהדבר הזה ייאמר, וייאמר גם לפרוטוקול, כי בבית מסתובבת איזושהי אמירה שמשרד החינוך נתן הנחייה לקצר את יום הלימודים

יפעת שאשא ביטון:  לא זה הנושא, וחשוב להבין את זה

אליהו ברוכי: אני לא שמעתי – זאת הנחייה של משרד החינוך?     

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שזה מה שמסתובב וזו לא הנחייה של משרד החינוך

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו כן אפשרנו לרשויות לקצר את היום אם הברירה היא לא לפתוח בכלל, או לפתוח במתכונת מצומצמת, ולפחות בשעות שהוא נמצא בגן, הוא מקבל את מה שהוא צריך לקבל מבחינה מקצועית

יפעת שאשא ביטון:  אבל זה קורה

יוסף טייב: אולי פה המקום לומר שבדוח של הממ"מ מופיעים הבדלים מהותיים בין מה שקורה בחינוך המיוחד לשילוב לגבי היום הארוך והארכת שנת הלימודים

יוסף טייב:  אני חושב שאלו שתי נקודות חשובות

יפעת שאשא ביטון: נכון

יוסף טייב: מרכז השלטון האזורי, ראש המועצה האזורית, יוחאי דמרי

יוחאי דמרי: ראשית, תודה

יוחאי דמרי:  אני רוצה לומר, היה פעם שר חינוך בשם זלמן ארן שאמר: לפני שאדבר, אני רוצה להגיד משהו

יוחאי דמרי:  אז אני רוצה לומר משהו

יוחאי דמרי:  ראשית, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, מאוד התרשמתי מהצניעות, מהענווה, ומהיכולת שלך לומר טעיתי

יוחאי דמרי:  זה נדיר במחוזותינו, בוודאי בין חברי כנסת

יוחאי דמרי:  ועל זה אני אומר במלוא הכנות יישר כוח גדול

יוחאי דמרי:  דבר שני שאני רוצה לומר, ביחס לדברים שנאמרו פה, אנחנו נמצאים היום במחלוקת

יוחאי דמרי:  ארון הספרים היהודי מלא במחלוקת

יוחאי דמרי:  ביהדות, בית דין שפוסק פסק דין מוות פה אחד, הפסיקה שלו בטלה

יוחאי דמרי:  חייבים להשמיע את הקולות, בוודאי במערכת כזאת ובוועדה מכובדת שכזאת

יוחאי דמרי:  חייבים להשמיע פה את הקולות, וצריך לדעת את הדרך שזה ייעשה בכבוד, אבל אי אפשר להשתיק, וחובה להקשיב

יוחאי דמרי:  מתוך זה תתברר האמת

יוחאי דמרי:      אחרי שאמרתי את המשהו, אני רוצה לומר עוד דבר אחד ביחס למערכת החינוך האזורית, וזה בנוסף על כל הדברים שנאמרו כאן

יוחאי דמרי:  מערכת החינוך האזורית של החינוך המיוחד, בנוסף על כל הקשיים שנאמרים פה, אנחנו סובלים מבעיות של פריפריה, בעיות של מרחק, בעיות של הסעות, בעיות של חוסר לא רק באנשים, אלא גם במוסדות

יוחאי דמרי:  המציאות הזאת יוצרת מצב שכמו שהיום אנחנו יודעים שיש רפואה לעשירים והיא נמצאת במרכז, מתהוות דה-פקטו מערכת חינוך מיוחד לעשירים, ואין מערכת חינוך מיוחד למי שנמצא בפריפריה

יוחאי דמרי:  את חוסר השוויון הזה רק אנחנו יכולים לפתור

יוחאי דמרי:  אני יכול להביא דוגמאות, למשל, פיצול במחוזות בין ההתיישבותי, שזה שייך מבחינה פורמלית, ובפועל השיבוץ לחינוך המיוחד נעשה במחוזות הגאוגרפיים, ואז נופלים בין הכיסאות

יוחאי דמרי:  פיצול בין הרישום לבין אישורי ההסעה, ועוד כהנה וכהנה בירוקרטיות, שלא לדבר על התקצוב של המלווים של החינוך המיוחד, של הקושי של הדברים שנאמרו פה

יוחאי דמרי:  בעיני צריך באמת, ולא מסביב לשולחן, לייצר בגדול פתרון שייעשה עם שני עקרונות – אחד, תאצילו יותר סמכויות עם משאבים לרשויות

יוחאי דמרי:  כראשי רשויות ידענו והוכחנו את עצמנו לאורך הדרך, גם במקרי קיצון כמו קורונה, כמו חירום מתמשך וכולי, להערכתי אנחנו נדע לטפל גם בילדים הללו, במיוחד ביישובים הכפריים הקטנים, שהם חלק מתוך בית הילדים, חלק מתוך הקהילה של הילדים

יוחאי דמרי:      הדבר השני, לאפשר פתרונות יצירתיים לא דוגמטיים, כי המערכת, כפי שאנחנו מבינים, היא בעייתית, קורסת, משמעותית

יוחאי דמרי:  אי אפשר לעשות עוד מאותו דבר

יוחאי דמרי:  אנחנו חייבים למצוא פתרון מהמעלה השנייה, ובשביל זה צריך למצוא פתרונות יצירתיים

יוחאי דמרי:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  תודה גם על העמידה בזמנים, כולל התוספת

יוסף טייב:  ד"ר שמעיה כרמל, נציג ארגוני המנהלים

משה כרמל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

משה כרמל:  אני אציג את מה שאנחנו רואים בדרג השטח בחמש השנים האחרונות

משה כרמל:  אני אדבר בקצרה, כי ברוב הדברים כבר נגעו

משה כרמל:  ראשית, כמו שנאמר, יש אכן בעיה ברמת המענים הן בבתי ספר כוללניים שחסרים, בייחוד בפריפריה

משה כרמל:  אני גר ברמת הגולן, לפעמים ילדים נאלצים לנסוע לצפת, גם לגבי כיתות חינוך מיוחד בבית ספר רגיל

משה כרמל:  הפתרון לזה לפעמים הוא הקטנת התקן בפריפריה

משה כרמל:  התקן לכיתה בפריפריה לא יכול להיות זהה לתקן בכיתה במרכז

משה כרמל:  זו נקודה ראשונה, וזה משפיע גם על השילוב וגם על הבחירות של ההורים

משה כרמל:  דבר שני, לגבי המנהל, אני רוצה להגיד שני דברים לגבי תפקיד המנהל

משה כרמל:  דבר ראשון, הכנסת המנהל לוועדת האפיון

משה כרמל:  המנהל הוא זה שמכיר את הילד, הוא ראה את התהליך שהוא עבר

משה כרמל:  כרגע המנהל לא שותף לתהליך הזה

משה כרמל:  בסופו של דבר, בוועדת האפיון ברגע הדיון וההכרעה, אין גורם אחד שמכיר את הילד – הורים מוצאים החוצה

רויטל לן כהן: אז אולי להשאיר את ההורים, הם יודעים הכי טוב

משה כרמל: בסדר, אולי

משה כרמל:  אבל אולי גם את מנהל בית הספר, שמכיר בפועל גם את מה שקורה בשטח

משה כרמל:  נראה לי שזה הכרחי

משה כרמל:  זו נקודה שנייה

משה כרמל:  בהקשר הזה, לגבי סמכות המנהלים, וגם המשאבים למנהל – בדיוק כמו שנאמר על ידי הרשויות האזוריות, הניהול בפועל בשטח צריך ריכוז לנושא

משה כרמל:  אמרה את זה חברת הכנסת שאשא ביטון

משה כרמל:  זה צריך מעין מתי"א קטנה, צריך רכזת חינוך מיוחד בבית הספר

משה כרמל:  כרגע זה תפקיד שלא קיים

משה כרמל:  היא צריכה להיות מתוקצבת לא רק בגמול, אלא גם בשעות פר תלמיד

משה כרמל:  זה צריך להשפיע גם על מורכבות בית הספר, כך שזה ישפיע גם על המנהל

משה כרמל:      דיברו על זה שאין סייעות כתוצאה מהשכר

משה כרמל:  אין גם הכשרה לסייעות, אני אוסיף, ואין מטפלים רגשיים, אין מטפלים פרא-רפואיים כתוצאה מזה ששכרם גבוה במגזר הפרטי, והם לא רוצים לבוא לחינוך

משה כרמל:  נקודות אחרונות – דיברו על ההכשרה של מורי החינוך הרגיל, אני לא אוסיף על זה

משה כרמל:  יש לזה השלכות חשובות מאוד מאוד לגבי הקטנת כיתות הלימודים

משה כרמל:  ככל שהשילוב הולך וגדל, חייבים להקטין את כיתות הלימודים

משה כרמל:  אי אפשר להישאר בכיתות של 36 תלמידים כאשר ארבעה מתוכם משולבים

משה כרמל:  זה הדבר ששוחק את המורים יותר מכל

קריאה: עשרה מתוכם

משה כרמל: ומעלה, כן

משה כרמל:  דיברתי בלשון המעטה

משה כרמל:  לסיום, אני רוצה להגיד רק עוד דבר אחד

משה כרמל:  גם ברמת ההבחנה בין מוגבלות רגשית והתנהגותית חייבת להיות הפרדה

משה כרמל:  כרגע זה לא קיים

משה כרמל:  זה גורם לכך שילדים שלפעמים הם סכנה אחד לשני יושבים באותה כיתה

משה כרמל:  חייבת להיות הפרדה בין מוגבלות רגשית לבין מוגבלות התנהגותית, כולל קביעת ספקטרום ייחודי לדבר הזה

משה כרמל:  אנחנו כארגון המנהלים נשמח להיות שותפים בוועדה של השר

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מוריה, אימא לילד עם מוגבלויות, ילד משולב

יוסף טייב:  בבקשה

מוריה וינדרבוים: שלום

מוריה וינדרבוים:  קודם כל, אני רוצה להודות לך, יושב-הראש, על כינוס הוועדה

מוריה וינדרבוים:  זו ועדה חשובה

יוסף טייב: ברשותך, לתזכורת, כמה שפחות פרטים מזהים

מוריה וינדרבוים: אני רוצה להתייחס לנושא של המשלבות

מוריה וינדרבוים:  הבן שלי משולב, והמחסור הזה הוא מחסור – מיכל, את אמרת שזה לא הדבר הכי חשוב, אבל כשלילד אין משלבת, הוא פשוט לא משתלב

מוריה וינדרבוים:  הוא נמצא בכיתה והוא לא עושה שם שום דבר, הוא על תקן אוויר שם

קריאה: נורא עצוב

מוריה וינדרבוים: זו המציאות

מוריה וינדרבוים:  זה מה שקורה

מוריה וינדרבוים:  משלבות מרוויחות סביב 3,300 שקל לחודש

מוריה וינדרבוים:  סייעות אחרות מרוויחות סביב 6,000

מוריה וינדרבוים:  היום יש דיונים על השכר

מוריה וינדרבוים:  אנחנו מדברים על שלושה אגפים שמתדיינים שם – המש"מ, האוצר וההסתדרות

מוריה וינדרבוים:  לפי מה שאני שומעת, רוצים לשמור על ההיררכיה

מוריה וינדרבוים:  זאת אומרת שגם אם יעלו את השכר, המשלבות עדיין יהיו תחתונות בהיררכיה ויקבלו שכר נמוך יותר

מיכל מנקס: את מסיקה מסקנות, אני לא יודעת מאיפה

מוריה וינדרבוים: אני אומרת את הדברים ששמעתי משותפים

מיכל מנקס: אבל אנחנו לא דנים עכשיו במשא ומתן

מוריה וינדרבוים: אני כן דנה במשא ומתן מכיוון שזה בדיוק הנושא שמבחינתי חשוב

מוריה וינדרבוים:  כשלילדים יהיו משלבות, אז הם יוכלו להשתלב

מוריה וינדרבוים:  אם המשא ומתן יביא למצב שיהיו פחות משלבות כי הן לא ירצו לעבוד, כי הן עדיין יהיו בתחתית שרשרת המזון, אז אנחנו נגמור על השילוב

מוריה וינדרבוים:  אנחנו מדברים היום על מצב שהמדינה משתתפת בין 100% ל-90% משכר הסייעות, אבל במשלבות היא משתתפת 70%

מוריה וינדרבוים:  ליושבים במשא ומתן אין אינטרס להעלות את השכר למשלבות כי הם משלמים 30%

מוריה וינדרבוים:  אנחנו צריכים שהמדינה תתערב, שמשרד האוצר יתערב, שייקח 100% משכר המשלבות, ושישוו את שכר המשלבות לשכר שאר הסייעות בהסכם הקיבוצי הקרוב, אחרת ימשיך להיות המצב שהמשלבות היחידות שנמצאות היום במערכת החינוך הן משלבות שמקבלות תוספת שכר מההורים

מוריה וינדרבוים:  אני אישית מוסיפה סכום לא קטן בכל חודש למשלב ולמשלבת של הבן שלי; וגם אז, לא פשוט למצוא משלבות

מוריה וינדרבוים:  אני לא מוסיפה הרבה, וגם אז, הילד שלי היה כמה חודשים השנה – וזה קורה בכל שנה – יומיים בשבוע בלי משלבת

מוריה וינדרבוים:  מה הוא עושה? כלום

מוריה וינדרבוים:  זה מה שהוא עושה

יפעת שאשא ביטון: לכן זה לא הפתרון

יפעת שאשא ביטון:  המשלבות באופן גורף זה לא הפתרון, זה חייב להיות חלק ממערך שינוי כולל שישאיר משלבות רק לאיפה שבאמת צריך

מוריה וינדרבוים: אני מסכימה שמדובר בפלסטר, אבל אנחנו מדברים על מעבר לפתרונות לאורך זמן שילכו לעשר שנים, יש לנו ילדים כמו הבן שלי, שנמצאים כרגע - - -     

מיכל מנקס: יכול להיות שהמחנכת הרימה ידיים והסירה אחריות, את מבינה? מה זאת אומרת - - -     

מוריה וינדרבוים: איך מחנכת עם 33 ילדים יכולה - - -     

מיכל מנקס: הייתי מחנכת של 42 תלמידים - - -     

דורית חזן: מישהו היה פעם במקום המחנכת שהרימה ידיים? אם היית באותו רגע בגן, אני יכולה להגיד לך בסדר

דורית חזן:  כל עוד לא היית אתנו - - -     

מוריה וינדרבוים: בדיוק

מוריה וינדרבוים:  מיכל, אני מזמינה אותך ואת חגית מגן להיות משלבת של הבן שלי

מוריה וינדרבוים:  אני מזמינה ממקום טוב

מוריה וינדרבוים:  אני מזמינה אותך להיות משלבת של הבן שלי במשך שעתיים

דורית חזן: אני אגיד לך משהו, כגננת במקצועי ששילבה ילדים בגן עוד לפני - - - אני חושבת - - - ילדים שזה גם לא טוב

יוסף טייב: חברים, סליחה, סליחה, סליחה

מוריה וינדרבוים: יש עוד כמה נקודות שאני רוצה להתייחס אליהן כי הפריעו לי לא מעט

יוסף טייב: 20 שניות לסיים כי אנחנו כבר לקראת סיום הדיון

יוסף טייב:  יש ישיבה נוספת שהיא לא שלי באולם

מוריה וינדרבוים: ברגע שההשקעה של מערכת החינוך היא קודם כל במסגרות החינוך הנפרדות, לשם קודם כל הולכות המטפלות

מוריה וינדרבוים:  השיבוצים מתחילים קודם כל מהמסגרות הכוללניות, אחר כך הכיתות המשולבות, ובסוף מה שנשאר – לילדים המשולבים

מוריה וינדרבוים:  ככה זה עובד בשטח

יפעת שאשא ביטון: למשולבים, לאלרגיים

מוריה וינדרבוים: ברגע שאנחנו לא מאפשרים להם לקבל את המשאבים שהם זקוקים להם, כמו שנאמר קודם, הם פשוט מגיעים למסגרות החינוך המיוחד, וההשקעה בשילוב היא בעיה שפותרת את עצמה

מוריה וינדרבוים:  ברגע שתהיה השקעה בשילוב, הילדים יישארו בשילוב ולא יעברו בלי סוף למערכת החינוך המיוחד

מוריה וינדרבוים:  מערכת החינוך המיוחד לא תוצף בצורה כזו

מוריה וינדרבוים:  יהיו מספיק מורים, יהיו מספיק חדרים, יהיו מספיק מבנים

מוריה וינדרבוים:  יהיה כסף, יהיה כל מה שצריך למסגרות הנפרדות ברגע שהשילוב ייפתר, ושם צריך לשים את הדגש

מוריה וינדרבוים:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  דנית ברביבאי, מנכ"לית פורום מסגרת הגיל הרך בישראל, בבקשה

דנית ברביבאי: צוהריים טובים, כבוד יושב-ראש הוועדה, מכובדיי, אני לא אגזול מהזמן, אני יודעת שאנחנו לקראת סיום הוועדה

דנית ברביבאי:  אני באתי לייצג את מסגרות הגיל הרך, את הפעוטות

דנית ברביבאי:  נכון לעכשיו במסגרות הגיל הרך אין תוכניות לאיתור וטיפול מלבד התוכנית של מעג"ן שנמצאת בחלק ממעונות היום, וזה על בסיס רצונן הטוב והיכולת של רשויות מסוימות לתת את המענים האלה

דנית ברביבאי:  חשוב להכניס את תוכנית איתור וטיפול לתוך כלל המעונות כדי לאתר פעוטות, בין אם זה בסיכון או בין אם פעוטות שאפשר למצוא כבר בשלב הזה, עם אתגרים, כך שלא יגיעו לגני התת"ח, או יותר מזה, לגני החובה כשהם על הרצף האוטיסטי ולא איתרו אותם, או כשהם עם עיכוב התפתחותי כזה או אחר

דנית ברביבאי:  חשוב מאוד שזה ייעשה באופן גורף

דנית ברביבאי:  בנוסף, אנחנו יודעים שיש המון בירוקרטיה והמון טפסים למלא כדי להעלות פעוטות לוועדות כאלה ואחרות, ולכן צריך גם לחשוב על האופן הבא, שמנהלות מעונות לא יצטרכו למלא את כל הטפסים

דנית ברביבאי:  מלבד העבודה הקשה והסוחטת שיש להן, הן צריכות לפעול ולתפקד בצוות חסר, ועל כן אני חושבת שאת כלל המסמכים והטפסים שהן צריכות להגיש ולמלא, צריך להוריד מהכתפיים שלהן

דנית ברביבאי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  יו"ר ארגון הגננות, דורית חזן, בבקשה

דורית חזן: תודה רבה

דורית חזן:  אני ממש שמחה על הוועדה הזאת, חיכיתי לה שנים

יוסף טייב: למה? היו גם בכנסות הקודמות

דורית חזן: היו

דורית חזן:  היו, אבל עדיין, אנחנו מדברים על הגיל הרך כאן, מה שאני כמעט ולא שומעת

דורית חזן:  אני שמחה שדנית הקדימה אותי

דורית חזן:  אני באתי לדבר בשם הגיל הרך מגיל לידה ועד 6

דורית חזן:  כשהחילו את החוק הזה שכחו קודם כל את הילדים

דורית חזן:  חסכו על גב הילדים

דורית חזן:  משרד החינוך חייב להבין שכל הכספים וכל המדינה צריכה להיות מושקעת בחינוך הגיל הרך

דורית חזן:  זאת השקעה שתניב לנו מהר מאוד את הכספים

דורית חזן:  ברגע שנשקיע שם, אנחנו לא נצטרך מסגרות לחינוך המיוחד

דורית חזן:  יש כאן שלושה דברים: אחד, הכשרה של כל מי שנמצאת בגן, ואז לא נצטרך סייעת בתוך גן הילדים שתיתן תגבור כי הסייעת תוכשר, המטפלת תוכשר

דורית חזן:  היא תוכל לאתר את הילד מגיל לידה

דורית חזן:  אני התחלתי את דרכי כמטפלת, עברתי להיות מנהלת מעון, סייעת בגן הילדים, והיום אני גננת בתואר שני, והפכתי להיות יושבת-ראש

דורית חזן:  לכל אורך הדרך, ככל שהוכשרתי, ככל שלמדתי, ידעתי לאתר ילדים

דורית חזן:      עד היום אני מקבלת תודות מהורים מהמעון על זה שאיתרתי את הילד שלהם זוחל על יד אחת, או על זה שאיתרתי דברים אחרים ועזרתי

דורית חזן:  עזרתי לילד שאיתרנו אותו בשלב הראשון, בגיל 3

דורית חזן:  איתרנו אותו על זה שהוא נמצא על הרצף

דורית חזן:  אותו ילד היה אצלי שנתיים כי ההורים שלו ביקשו, אז עוד לא היה חינוך מיוחד

דורית חזן:  אחרי שנתיים, כשהוא עלה לגן חובה, שאלו אותי בגן החובה: את בטוחה שהאבחון שלו נכון? למה? כי הצלחנו לטפל באופן צמוד, עם סייעת צמודה, איתרנו בזמן הנכון, בגיל 3

דורית חזן:  אם אנחנו נצליח לאתר את הילדים בגיל לידה במסגרות החינוך ונוכל להמשיך הלאה, שם אנחנו נמנע ונחסוך למדינת ישראל כל כך הרבה כסף

דורית חזן:  לא רק נחסוך, גם נניב משם כספים רבים

דורית חזן:  חבר'ה, הפתרון הראשון, היחיד, לפני הכול הוא הכשרת הצוותים

דורית חזן:  את זה צריך לשים ראשון במעלה

דורית חזן:  לא יכול להיות שמי שנכנסת לטפל בילד, לא יהיה לה יום אחד של הכשרה

דורית חזן:  זה דבר ראשון

דורית חזן:      דבר שני, אנחנו, אנחנו נעבור בתוכנית חומש להקטנת מספר הילדים בכל כיתה, ואז לא יהיה מצב שיש 27 ילדים או 35 ילדים, ומתוכם עשרה ילדים משולבים שיש להם סל ריק

דורית חזן:  להביא ילד חמוד להפליא ולתת לו להיות בגן ילדים כזה זה עוול לצוות, זה עוול לילדים, זה עוול להורים

דורית חזן:  כולם מפסידים מזה

דורית חזן:  אסור שזה יקרה

דורית חזן:  אני חולקת על מי שאמרה כאן שאנחנו לא מאבדים – יש לי כבר 50 מכתבים איך אני עוזבת את משרד החינוך מגננות מעולות מהשורה הראשונה שלא רוצות להיות בגן

דורית חזן:  כי כשיש כזאת כמות של ילדים של שילוב ואין את הכלים לשלב – איך אמרה לי גננת אחת? יש סל, אבל הוא ריק: אין לי קלינאי תקשורת, אין לי מרפאה בעיסוק

דורית חזן:  יש סייעת, אנחנו רוצים להעביר את התקציב מכאן כי אין, לסייעת – אין לי אפשרות לעשות את זה

דורית חזן:  גננות מורטות שיערות מעצב על הילדים

דורית חזן:      אני ממש מבקשת לסכם ולהגיד שאותם אנשים שיגיעו מוכשרים, אם הם יקבלו את המעטפת הנכונה – ואני עוד פעם אומרת: במהות לא לקרוא למפקחת מפקחת, אנחנו לא חומר

דורית חזן:  מדריכה, מלווה, יועצת, תומכת – זה מה שגננות צריכות, זה מה שסייעות צריכות

דורית חזן:  ברגע שזה יהיה, אנחנו נוכל לדבר עם ההורים

דורית חזן:  להורים יהיה יותר נעים

דורית חזן:  תנו לנו את הכלים ואת התקציבים, שם אנחנו נתחיל, במוסדות לחינוך והכשרת פרחי הוראה

דורית חזן:  סייעת, מטפלת, גננת, יועצת, כולם צריכים להיות שם לדעת לאתר את הילד בחינוך המיוחד

דורית חזן:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ארגון בזכות, ד"ר עדית סרגוסטי

עדית סרגוסטי: תודה

עדית סרגוסטי:  אנחנו כארגון בזכות מלווים את הנושא של השילוב מיום הקמתו של הארגון, שחוגג עכשיו 30 שנה, כולל שורה של עתירות לבית המשפט העליון

עדית סרגוסטי:  לצערי, לא הרבה השתנה לאורך השנים האלה

עדית סרגוסטי:  אני חושבת שהדבר הבסיסי הראשוני שנדרש הוא שינוי תפיסתי עמוק ביחס לילדים עם מוגבלות וביחס לתלמידים עם מוגבלות במערכת החינוך

עדית סרגוסטי:  אנחנו נמצאים היום בעולם שבו יש שתי מערכות חינוך מקבילות אחת לשנייה – מערכת חינוך כללית שמיועדת ל"תלמידים הרגילים", עם מירכאות כפולות ומכופלות; ומערכת חינוך מקבילה של החינוך המיוחד

עדית סרגוסטי:      צריך לחשוב – ולשם אנחנו צריכים ללכת, וזה היעד והחזון שאנחנו צריכים להציב לעצמנו – איך להתאים את מערכת החינוך הכללית למגוון של ילדים עם מגוון של צרכים, לא איך אנחנו מתאימים ילד למערכת הזו

עדית סרגוסטי:  אין דבר כזה ילדים שלא מתאימים למערכת החינוך הכללית, יש מערכת חינוך שלא מתאימה לילדים

עדית סרגוסטי:  אנחנו נמצאים בשנת 2023, כרגע אין לי נתון עדכני, אבל אחוז לא מבוטל מבתי הספר הכלליים לא נגישים אפילו ברמה הבסיסית ביותר, לא נגישים פיזית לתלמידים, שלא נדבר על דברים הרבה יותר מורכבים

עדית סרגוסטי:  צריך ללכת לכיוון של כיתות קטנות יותר, זה עלה כאן, הכשרה של כלל המורים במערכת החינוך

עדית סרגוסטי:  היום יש שתי הכשרות מקבילות – מורים של חינוך מיוחד ומורים של החינוך הכללי

עדית סרגוסטי:  כל המורים של מערכת החינוך צריכים לקבל הכשרה, כך שהם ידעו ללמד גם תלמידים עם מוגבלות

עדית סרגוסטי:  דרכי הוראה ודרכי היבחנות צריכות להתאים למגוון גדול יותר של תלמידים כך שתלמידים לא ימצאו את עצמם מחוץ למערכת הזו

עדית סרגוסטי:      מדינת ישראל אשררה לפני עשור אמנה בינלאומית לזכויות אנשים עם מוגבלות

עדית סרגוסטי:  זה מה שהאמנה מחייבת, מערכת חינוך מכילה

עדית סרגוסטי:  האמנה דורשת שלא יהיו תלמידים שיודרו מתוך מערכת החינוך הכללית בגלל המוגבלות שלה, ומדינת ישראל נמצאת בפיגור מאוד מאוד גדול ביחס לדבר הזה

עדית סרגוסטי:  הרפורמה שלשמה התכנסנו היום – לא רק שהיא לא תיקנה את המצב, למרות השם שלה, הרפורמה הזו החריפה והחמירה את המצב

עדית סרגוסטי:  אמרה כאן יפה בן דוד שהתריעו על זה, ויושבים כאן אנשים רבים וטובים

עדית סרגוסטי:  כולנו התרענו בשלב שבו התיקון הגיע לכנסת, התרענו שזה מה שהרפורמה תעשה

עדית סרגוסטי:      תיקון החוק הנציח פער בין תלמיד משולב שנמצא במערכת החינוך הכללית לתלמיד שנמצא בחינוך המיוחד

עדית סרגוסטי:  הזכרת יום לימודים ארוך, שתלמיד משולב לא מקבל, שנת לימודים ארוכה יותר, שתלמיד משולב לא מקבל

עדית סרגוסטי:  הנתונים מראים שהפערים האלה באים לידי ביטוי גם בתקציב

עדית סרגוסטי:  במסמך המצוין של מרכז המחקר והמידע של הכנסת אנחנו יכולים לראות שבשעה שבשנת 2023-2022 59% מהתלמידים עם מוגבלות שולבו ב"מסגרות לימוד רגילות", שוב, עם מירכאות כפולות ומכופלות, רק 29% מהתקציב הלך לאותם תלמידים

עדית סרגוסטי:  פער מאוד מאוד גדול

עדית סרגוסטי:      ציינו כאן את העובדה שהורים ידעו, למרות שלכאורה ניתנה להורים זכות הבחירה במסגרת הלימוד שבה ילמד הילד שלהם, מכיוון שהם ידעו שאם התלמיד ילך למסגרת חינוך רגילה, הוא יקבל מעט מאוד

עדית סרגוסטי:  הרפורמה הזו יצרה הסללה של תלמידים למערכת החינוך המיוחד, אנחנו רואים את זה גם בנתונים ובמספרים

עדית סרגוסטי:  אם בשנת 2002 66% מהתלמידים עם המוגבלות היו משולבים, 20 שנה אחר כך אנחנו נמצאים בנסיגה – רק 59% מהתלמידים משולבים

עדית סרגוסטי:  כלומר, מה שהרפורמה הזו עשתה, לא רק שהיא לא קידמה אותנו קדימה, היא הסיגה אותנו אחורה

עדית סרגוסטי:  יש דברים שכדי לתקן אותם צריך תיקון חקיקה, כמו הפער הזה שציינתי בשירותים שניתנים לתלמידי חינוך מיוחד לעומת תלמידים משולבים

עדית סרגוסטי:       יש דברים שניתן לעשות כבר עכשיו, יפה בן דוד הזכירה למשל את ועדות הזכאות והאפיון

עדית סרגוסטי:  יושבים שם אנשים שלא מכירים את התלמידים

עדית סרגוסטי:  חייבים להיות אנשים שמכירים את התלמידים, שידעו לתת להם את המענה שהם צריכים

עדית סרגוסטי:  משרד החינוך הוציא באיזשהו שלב הנחייה שהבנתה את שיקול הדעת, הגבילה את שיקול הדעת של הוועדות האלה, קבעה רף מקסימלי של כמה סיוע התלמידים יכולים לקבל, בשעה שהחוק מדבר רק על המינימום

עדית סרגוסטי:  את הדבר הזה אפשר לתקן מידית כבר לשנת הלימודים הקרובים בלי לתקן את החוק, וכשנגיע לתיקון החוק, אני חושבת שהחזון צריך להיות בהתאם למה שהאמנה מחייבת אותנו – לשנות את מערכת החינוך כולה

עדית סרגוסטי:  אנשים עם מוגבלות מהווים 20% מהחברה

עדית סרגוסטי:  לא יכול להיות שמערכת חינוך לא תתאים ל-20% מהחברה שאנחנו נמצאים בה

יפעת שאשא ביטון: רק להבין את האחוזים

יפעת שאשא ביטון:  את מדברת על 50% מכלל הילדים המשולבים, ו-29% מכלל הילדים בתקציב של החינוך הרגיל?     

עדית סרגוסטי: 29% מהתקציב של החינוך המיוחד הולך ל-59% מהתלמידים המשולבים

רויטל לן כהן: מהתלמידים זכאי שירותי חינוך מיוחדים

עדית סרגוסטי: תלמידים שזכאים, 29% מתקציב החינוך המיוחד

עדית סרגוסטי:  שאר התקציב הולך למסגרות חינוך מיוחד - - - את הילדים האחרים

קריאה: אלו אותם מענים

משה כרמל: אבל זה קשור לזה שהילדים המשולבים הם גם הילדים בשכיחות גבוהה, ולכן מוקצה להם פחות תקציב

קריאה: מוקצה להם, אבל הם גם מקבלים פחות שירותים

משה כרמל: כן, כי הם ילדים עם שכיחות גבוהה שהלקות שלהם היא יותר קלה

משה כרמל:  זו הסיבה לכך

רויטל לן כהן: לא, לא, לא קשור לקל

יוסף טייב: אין בעיה לפתוח את זה, אבל לא כרגע

יוסף טייב:  עורכת דין הדס ארנון שרעבי בזום, מנהלת קשרי ממשל, עמותת אותי

הדס ארנון-שרעבי: שלום

הדס ארנון-שרעבי:  אני מעבירה את זכות הדיבור לציפי נגל אדלשטיין, מנכ"לית עמותת אותי

הדס ארנון-שרעבי:  תודה

ציפי נגל-אדלשטיין: שלום לכולם

ציפי נגל-אדלשטיין:  תודה רבה על הדיון המאוד מאוד חשוב הזה ברפורמה

ציפי נגל-אדלשטיין:  אני מברכת את יוסף טייב על הוועדה החגיגית הזאת

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו, עמותת אותי, עמותה ישראלית לאוטיזם, לשעבר עמותה לילדים בסיכון, אנחנו עמותה של אנשי מקצוע מתחום הרפואה, מהתחום הטיפולי במקצועות הבריאות

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו פועלים בכל רחבי הארץ ב-500 מסגרות שעובדות בתוך מסגרות של החינוך המיוחד

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו זרועו הארוכה של משרד הבריאות, אבל מרבית הפעילות שלנו מתקיימות בתוך גני תקשורת של החינוך המיוחד ובבתי ספר בכיתות תקשורת ובבתי ספר לחינוך מיוחד

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו מטפלים במעל 4,000 ילדים ובני נוער עם אוטיזם מדי שנה

ציפי נגל-אדלשטיין:  אחד השירותים המרכזיים שלנו הוא - - -     

יוסף טייב: בכמה מסגרות אתם מטפלים?     

ציפי נגל-אדלשטיין: כן, בתוך המסגרות, זה הרעיון

יוסף טייב: לא, בכמה מסגרות אתם מטפלים? אתם מטפלים בתוך במסגרות של משרד החינוך?     

ציפי נגל-אדלשטיין: כן, כן

ציפי נגל-אדלשטיין:  במסגרת חוזר מנכ"ל משותף של בריאות וחינוך, אנחנו מטפלים בתוך מסגרות של גני תקשורת, ושם אנחנו נותנים טיפול בריאותי מקדם

ציפי נגל-אדלשטיין:  14 שעות שבועיות לילדים על הרצף האוטיסטי

ציפי נגל-אדלשטיין:  שוב, אנחנו רוצים לפתוח בנתון שהוא מאוד מאוד מטריד – יש היום כ-200 גנים כאלה

ציפי נגל-אדלשטיין:  זאת אומרת, כ-1,500 ילדים שלא מקבלים טיפול בריאותי מקדם

ציפי נגל-אדלשטיין:  מדובר ב-14 שעות שבועיות בגיל שהוא חלון הזדמנויות גבולי עבור הילדים, והילדים הללו לא מקבלים טיפול

ציפי נגל-אדלשטיין:  זו שורה של בעיות שבעיקרן מדובר על חוסר בכוח אדם

ציפי נגל-אדלשטיין:  חוסר אדיר בכוח אדם במקצועות הפרא-רפואיים הבריאותיים, ולכן אי אפשר כמעט לגייס כוח אדם בתחום הזה

ציפי נגל-אדלשטיין:  מדובר על בעיות משכרות, בעיות שכר

ציפי נגל-אדלשטיין:  כמובן שבפריפריה יש קושי יותר גדול שמתייחס לכך שאין אנשים שנמצאים בפריפריה ומטפלים בתחומים האלה

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו עושים הרבה מאוד כדי להנגיש את הטיפול בכל רחבי הארץ

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו נמצאים מדן ועד אילת, אבל יש שורה של בעיות לטפל בהן

ציפי נגל-אדלשטיין:  כמובן, כפי שכבר נאמר כאן, הרפורמה בבסיסה והרעיון בבסיסו הוא טוב וראוי, אלא שיש הרבה מאוד דברים שקשורים ליישום של הרפורמה, שלצערנו מחטיא את הערכים והמטרות הבסיסיות של הרפורמה בבסיסן

ציפי נגל-אדלשטיין:      הדגשנו שאנחנו מטפלים בתוך המסגרות של החינוך

ציפי נגל-אדלשטיין:  יש הרבה מאוד דברים שקשורים לבריאות וחינוך שהם בעייתיים ביותר וצריך להסדיר אותם ברמה הלאומית, ברמה המדינית

ציפי נגל-אדלשטיין:  יש בעיה מאוד קשה במסגרת הרפורמה ובעקבות ועדות האיתור והזכאות – השלב המאוחר שבו הילדים מגיעים לתוך המסגרות, ואז קשה מאוד להתאים את היערכות הצוות הטיפולי לתוך הדבר הזה, גם אם נשים חמישה ילדים בגן תקשורת, ורק בסביבות דצמבר-ינואר מגיעים ילדים נוספים, אין שום סיכוי ומצב בחסר הקיים בכוח האדם הטיפולי, שאותם הילדים שיתווספו לתוך גן התקשורת, שרצו להיות בו כדי לקבל את האינטנסיביות הטיפולית הזו, אין שום סיכוי שיוכלו אותם הילדים אכן לקבל את הטיפול

ציפי נגל-אדלשטיין:  אי אפשר להיערך בהתאם

ציפי נגל-אדלשטיין:  זו בעיה מאוד קשה

ציפי נגל-אדלשטיין:  אפרופו היערכות של רשויות מקומיות והיכולת לעשות את הסנכרון הזה ולהבין מבעוד מועד איך אפשר להיערך כדי לתת את הטיפול המיטבי על פי הזכאות שמדינת ישראל כבר קבעה שהיא קיימת לילדים

ציפי נגל-אדלשטיין:      אני אדבר על הנושא של החוסר המשמעותי בסייעות

ציפי נגל-אדלשטיין:  כל הנושא שדובר בו, והדבר הזה משפיע גם על הנושא של מתן טיפולים, ומאוד קשה לתת את הטיפולים המיטביים שמדינת ישראל קבעה שהילדים זכאים להם, מאוד קשה לתת אותם כאשר יש חוסר גדול מאוד בסייעות, ולא רק חוסר בסייעות, אלא גם סייעות שקיימות במערכת, הרבה מאוד ללא הכשרה, ללא הדרכה, שחייבים גם כאן - - -

ציפי נגל-אדלשטיין:  כיוון שהזמן קצר והמלאכה מרובה, יש לנו הרבה דברים לעשות, אני אסביר רק נושא אחד שהוא מאוד חשוב

יוסף טייב: משפט אחרון בבקשה

ציפי נגל-אדלשטיין: משפט אחרון

ציפי נגל-אדלשטיין:  יש הרבה מאוד נושאים של אירועים חריגים

ציפי נגל-אדלשטיין:  נושאים שקשורים גם לבריאות, גם לחינוך וגם לרווחה

ציפי נגל-אדלשטיין:  הרבה פעמים זה נופל במקרים הכי מורכבים, ולכן יש חשיבות לעשות שיח משותף ואינטגרציה של כל המשרדים האלה

ציפי נגל-אדלשטיין:  יצא לנו גם להקים ועדה בין משרדית כדי לטפל במקרים המורכבים ולתת להם מענה

ציפי נגל-אדלשטיין:  אז אני מאחלת בהצלחה לכל הגורמים השותפים והאמונים על הוועדות החשובות האלה

ציפי נגל-אדלשטיין:  תודה רבה על רשות הדיבור

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מור דקל, יו"ר העמותה הישראלית למען הילד בגיל הרך, בזום

מור דקל: תודה רבה ליו"ר הוועדה, יוסי טייב, על כל מה שאתה עושה, גם על הנושאים שאתה מעלה

מור דקל:  אני לא אחזור על דברים שכבר נאמרו, אבל חשוב לי לצאת עם כמה הדגשות מהוועדה הזאת

מור דקל:  קודם כל, ועדת החינוך, לאור הרפורמה והמעבר של מעונות היום שנעשה בשנה הקודמת – הגיע הזמן שוועדת החינוך תתחיל להסתכל על נושאים כאלה ועוד מגיל לידה

מור דקל:  למעט שתי חברות שציינו את זה מקודם, לאורך כל הוועדה השיח דובר נטו על גילאים 3 ומעלה, ולרוב גם על גיל 6 פלוס

מור דקל:  דיברו כבר על האיתור המוקדם של גילאי לידה עד 3, אני רוצה לדבר על עוד שני נושאים, ואני אעשה את זה בקצרה

מור דקל:      אחת, היעדר רציפות בקשר החינוכי והטיפולי

מור דקל:  היום, בעיקר בגילאי לידה עד 6, עם דגש על לידה עד 3, מי שפוגש לרוב את הילדים הללו ויכול לאתר ולטפל אלה טיפות החלב וקופות החולים, ואין להם קשר רציף לא עם המעונות ולא עם המסגרות

מור דקל:  זה דבר שיכול לתת יד לרשות המקומית, ובכלל לאיתור וזיהוי מוקדם, ולתת את היכולת כדי ליצור את הרצף החינוכי הנכון והיעיל לילדים שעולים אחר כך לגני עירייה

מור דקל:      שתיים, הנושא של מימון שעות הליווי לסייעות לגילאי לידה עד 3

מור דקל:  זה לא נאמר כאן עדיין, אבל אם כבר יש פעוטות בגילאי לידה עד 3 שמזהים אצלם אלרגיה מסכנת חיים או מומים או בעיות התפתחותיות, וכן הלאה, הזכאות שלהם במסגרות – דרך אגב, לרוב זה רק במעונות הסמל – הן בין שעתיים לארבע שעות בלבד, דבר שלא כל כך ייתכן ולא כל כך מקובל, ואנחנו עדיין מנסות להבין את ההיגיון של הדבר, מדוע בגיל 3 ילד זכאי לסייעת רפואית לאורך כל היום, ובגיל שנתיים וחצי רק לשעתיים או ארבע

מור דקל:  יו"ר הוועדה, ברשותך, אני אתן דוגמה אחרונה

מור דקל:  פנו אלינו לפני כמה ימים 2,500 הורים מכל הארץ שיש להם פעוטות שיש להם מום בוושט שמקשה גם באכילה וגם בבליעה, דבר שדורש מהם ניקוז, גם בלילה

מור דקל:  יש להם הקאות וריפלוקס קשה

מור דקל:  מה שקורה, כשההורים האלה פונים למעונות, גם עם סמל וגם מעונות פרטיים, הילדים הללו זכאים לסייעת צמודה

מור דקל:  ואז אם מוצאים סייעת, ואם יש זכאות – שוב פעם, לרוב זה למעונות הסמל, שרק 27% מכלל הילדים במדינת ישראל נמצאים שם – הזכאות היא בין שעתיים לארבע שעות בלבד

מור דקל:  זו עוד סוגיה שאנחנו רוצות שהוועדה הזאת תרשום ותעלה

מור דקל:  כאשר מסתכלים על הרפורמה של החינוך המיוחד, בבקשה להסתכל עליו מגיל שלושה חודשים עד 18

מור דקל:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה, דקל

יוסף טייב:  ידידי, שלום בן משה, ראש עיריית ראש העין, יו"ר ועדת החינוך של מרכז השלטון המרכזי

שלום בן משה: אדוני היושב-ראש, קודם כל, רציתי לומר לך, אני השתתפתי בהרבה מאוד דיונים

שלום בן משה:  אצלך בוועדה הזו היום היה דיון רציני, מקצועי, של כל מי שנמצא

שלום בן משה:  נקודה שנייה, החוק שהתקבל, התקבל אחרי סדרה ארוכה מאוד של דיונים

שלום בן משה:  כאשר אנחנו יושבים אצלך – התריעו מלכתחילה גם - - - הרשות המקומית וגם יפה בן דוד, שהיטיבה לתאר שכל האילוצים שנעשו - - - שנעשו, בין היתר, היו בגלל מגבלות של תקציב

שלום בן משה:  לכן התמונה די ברורה

שלום בן משה:  לא צריך לעשות עכשיו יום לימודים ארוך

שלום בן משה:  מה שהשר רוצה למנות זה - - -, ואז צריך להתחיל מההתחלה

שלום בן משה:  הכול ידוע

שלום בן משה:  אפשר שחלק מהדברים שמלכתחילה נאמר שהיישום שלהם יהיה קשה, בדיעבד הסתבר שכן, לשנות אותם

שלום בן משה:  כל מה שניתן לשנות, לא להמתין לחקיקה, צריך לעשות את זה

שלום בן משה:  אנשים שעסקו בזה בעבר מכירים את זה היטב, ולכן אפשר לקדם את זה מהר מאוד

שלום בן משה:      שלושה דברים שאני רוצה לציין באופן פרטי – אחד, ההחלטה של יושב-ראש הוועדה, גם היא התקבלה מאילוצים כנראה תקציביים, ואני אגיד את זה בעדינות רבה

שלום בן משה:  לא תהיה ועדה שיושב-ראש הוועדה שלה הוא של הרשות המקומית, שהיא הסמכות ולה האחריות; אלא יהיה מישהו אחר

שלום בן משה:  אז גם בזה נתקלנו בכל מיני קשיים

שלום בן משה:  ההחלטה השנייה, שהיא פתרון של הבעיה שנוצרה, זה שההורה הוא זה שמחליט

שלום בן משה:  ההורה, עם כל הערכתי אליו, הוא מוטה, הוא לא מספיק מקצועי

שלום בן משה:  לכן בחלק מהמקומות ההורה מחליט שהבן שלו יהיה בחינוך מיוחד כאשר הגורמים המקצועיים אומרים יותר טוב לו שיהיה בשילוב

שלום בן משה:  הכותרת היא שצריך לעשות כל מאמץ שהילדים ילמדו במסגרת חינוך רגיל וישתלבו כמה שאפשר

שלום בן משה:  יש כאלה שאי אפשר לשלב אותם, לכן צריך להכניס - - - לכן צריך לקבל שתי החלטות הכי מוקדם - - -     

יוסף טייב: שלום, אבל השאלה היא האם מושקעים מירב המשאבים והמאמצים כדי לשלב אותם

יוסף טייב:  מה זאת אומרת אי אפשר לשלב ילד?     

שלום בן משה: אני אגיד

שלום בן משה:  אני אגיד

שלום בן משה:  קודם כל, אם אתה רוצה לשלב בכיתה רגילה, המורה שיש לה 32 תלמידים, היא בקושי משתלטת עליהם, מכניסים לה שלושה ילדים, או שני ילדים, או חמישה ילדים שהם בשילוב, אין לה זמן להתעסק איתם

שלום בן משה:  היא לא יכולה להתמודד עם זה

שלום בן משה:  דבר שני, היא לא מוכשרת, וגם על זה דובר

רויטל לן כהן: נשלח אותם לגטו

רויטל לן כהן:  נשלח אותם לגטו כי אין לה זמן להתעסק איתם

יוסף טייב: אמירה לא במקום, רויטל

יוסף טייב:  בבקשה

שלום בן משה: המורות עושות כמיטב יכולתן

שלום בן משה:  קשה מאוד ללמד הרבה ילדים

שלום בן משה:  דבר שני, אין להן הכשרה

שלום בן משה:  לכן צריך להנחות את הנשיאים שמכשירים את הסטודנטיות להכשיר אותן ולתת להן הכשרה להתמודד עם ילדים שהם ילדי שילוב

שלום בן משה:      הדבר האחרון שרציתי לומר לך היא דוגמה שעשינו אצלנו

שלום בן משה:  בבית ספר תיכון אצלנו במשך מספר שנים היו לנו כיתות מיוחדות של תלמידים שיש להן בעיות וקושי בקשב וריכוז ברמות שונות

שלום בן משה:  לפני שלוש שנים החלטנו שאנחנו סוגרים את הכיתות הקטנות האלו ומשלבים את הילדים בכיתות רגילות

שלום בן משה:  ראה איזה פלא, לפני זה כל התלמידים בכיתות הקטנות – זכאות בגרות, כמעט אפס

שלום בן משה:  כשהשתלבו במסגרת כיתות רגילות, כמעט 72% זכאי בגרות

שלום בן משה:  אלו דברים שניתן להוכיח אותם

שלום בן משה:  המסקנה מזה היא שצריך לעשות הכול לשלב את הילדים בכיתות רגילות

יוסף טייב: ראינו את זה בחוש אתמול, דרך אגב

שלום בן משה: איך עשינו את זה? הרשות עצמה נתנה לבית הספר יותר שעות לתגבור בבגרויות, הצמדה לסייעות שנמצאות - - - והגיעו לזה

שלום בן משה:  לכן הדבר האחרון שתעשה, אדוני היושב-ראש, תגיד למשרד החינוך תן לוח זמנים מוגדר כמה זמן הוועדה הזאת תדון בעניין, אחרת זה לא יסתיים

שלום בן משה:  תודה רבה לך

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים

יוסף טייב:  צוות הניהול, רויטל לן כהן, בבקשה

רויטל לן כהן: תודה רבה

רויטל לן כהן:  קודם כל, למי שמכיר אותי, זה שהגעתי עד עכשיו שתוקה עד לנקודה הזאת - - -     

יוסף טייב:  אני מעריך את זה מאוד

רויטל לן כהן: מוחזקת

רויטל לן כהן:  למי שעוד לא פגש אותי אף פעם בדיונים של ועדות החינוך, אני רק אומר שתמיד בדיונים הראשונים האלה אני רוצה לעשות נקודת ציון

רויטל לן כהן:  אני התחלתי את הפעילות שלי ב-2007, כשבן שלי היה בן 3

רויטל לן כהן:  אלעד בן 19

רויטל לן כהן: 5, חייל

רויטל לן כהן:  ואני עדיין אומרת את אותם דברים, באותה ישיבה, ובשטח אותו דבר

רויטל לן כהן:  לצורך העניין, גם הרפורמה – כל מה שהיא עשתה, היא לקחה את המצב הגרוע שהיה קודם, וקיבעה אותו

רויטל לן כהן:  קצת החליפה שמות – במקום ועדת השמה, ועדת זכאות ואפיון, במקום ועדת ערר, ועדת הסגה

רויטל לן כהן:  פחות או יותר אותו דבר

רויטל לן כהן:      הצורך שלנו כהורים להילחם על הזכות הטבעית של הילדים שלנו להיות חלק מהקהילה, היום ב-2023 – זה מטריף אותי, אני לא מצליחה בכלל להבין שאני צריכה להסביר למה לילד שלי יש זכות ללכת לגן או ללכת לבית הספר עם הילדים מהשכונה

רויטל לן כהן:  אני בכלל לא מבינה למה אני צריכה להסביר את זה, ומה זה משנה מה יש לו, ומה זה משנה באיזו רמת תפקוד הוא

רויטל לן כהן:  עצם העובדה שאנחנו לוקחים בן אדם ומכמתים אותו למספר ואומרים הוא ברמת תפקוד – זה בכלל נשגב מבינתי

רויטל לן כהן:  באיזו רמת תפקוד אתה? באיזו רמת תפקוד את? מה זאת אומרת? תלוי באיזה שעה ביום, תלוי באיזה מצב אני – רעבה, כועסת, קר לי, חם לי

רויטל לן כהן:  יש בזה סוג של האשמת הקורבן באופן קבוע, ואז גם מאשימים אותו, את הילד, בזה שהשילוב לא הצליח

רויטל לן כהן:  הכשילו אותו, הוא התפרץ – אשם, לא יכול, ועדת הילד המסוכן וכל הדברים האלה

רויטל לן כהן:      לצערי, לא הרבה השתנה, ואני אנסה להגיד כמה נקודות קצרצרות כדי לא לברוח מדי מהנושא

רויטל לן כהן:  קודם כל, אני מרגישה שהלכנו אחורה בנושא של השפה

רויטל לן כהן:  אנחנו מתייחסים לחינוך מיוחד, ולא מתייחסים לשירותי חינוך מיוחדים

רויטל לן כהן:  עבדנו מאוד קשה כדי שבחוק הזה יהיה שינוי בשפה

רויטל לן כהן:  זה לא חינוך מיוחד, הם לא ילדי החינוך המיוחד, הם תלמידים במדינת ישראל שזכאים לשירותי חינוך מיוחדים

רויטל לן כהן:  דורנר קבעה, גם בפסיקה וגם בוועדה, שחינוך מיוחד הוא שירות ולא מקום

רויטל לן כהן:  כשאנחנו ממשיכים לדבר עליהם כילדי החינוך המיוחד, כחינוך מיוחד, אנחנו ממשיכים לעשות את זה

רויטל לן כהן:  שפה משנה מציאות, ויוצרת מציאות, והיא משנה את הנרטיבים שבתוכם אנחנו תופסים את התלמידים האלה

רויטל לן כהן:  חשוב להגיד את זה, ואין דבר כזה מתאים לשילוב, ראוי לשילוב

רויטל לן כהן:  ילד קם בבוקר – הוא יכול ללכת לשילוב

רויטל לן כהן:      אני רוצה לחזק את מה שנאמר פה על הסלים הריקים

רויטל לן כהן:  קודם כל, העובדה שלוועדות – בניגוד לחוק, בניגוד לפסיקה, בניגוד להצהרת משרד החינוך בבג"ץ – אין שיקול דעת חופשי לקבוע מה יהיה היקף הסל שהתלמיד מקבל

רויטל לן כהן:  הוא מקבל את המינימום בדרגת התפקוד, יוצר מצב שבו כשמגיעים להורה ואומרים לו תבחר, זה כמו שמגיע שודד ואומר לו הכסף או החיים

רויטל לן כהן:  יש פה איזו בחירה חופשית? אין פה בחירה חופשית

רויטל לן כהן:  זה או שאני אתעלל בילד שלי במערכת שגם אין בה ידע וגם אין בה משאבים כשאני שולח את הילד, או שאני אשלח אותו לחינוך – למעטפת

רויטל לן כהן:  סליחה, מעטפות יש בדואר

רויטל לן כהן:  ילד צריך להגיע עם סל שירותים

רויטל לן כהן:  ולא יכול להיות שיש החלטת ממשלה, יש שלושה חוקים ויש אמנה שמדברים על החובה – חובה – להעדיף את השילוב, ובפועל, יום-יום, לא רק שמסלילים, מייצרים מוטיבציה שלילית להיות חלק מהקהילה

רויטל לן כהן:      המחיר הוא לא רק עכשיו, ולא רק אם תהיה בגרות או לא תהיה בגרות

רויטל לן כהן:  המחיר הוא מחיר חברתי אדיר

רויטל לן כהן:  כי כשאנחנו מייצרים שונות ונפרדות, השונות והנפרדות האלו ממשיכות גם אחר כך, ואנחנו חברה לא סובלנית, כי אנחנו מייצרים חברה שהיא לא הטרוגנית, חברה שיש בה רק סוג אחד של אנשים, הילד הנורמטיבי, ואחר כך הוא הבוגר הנורמטיבי, ואז כשמגיע מישהו קצת שונה, אין לנו סבלנות אליו

רויטל לן כהן:  אחר כך יש גם פער ביכולת לתעסוקה ובמקומות אחרים, והמדינה משלמת על זה מחיר

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות שההסתכלות היא דרך משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד האוצר

רויטל לן כהן:  המשרדים נוצרו כדי לתת אמירה מקצועית, אבל הראייה צריכה להיות ראיה של 360 מעלות לכל מעגל החיים של הבן אדם

רויטל לן כהן:  ואם אנחנו היום נוציא אותו מהמעגל הזה, הוא לא ייכנס לשם גם אחר כך, והמחיר שאנחנו משלמים הוא מחיר יקר, וגם האדם משלם מחיר יקר, והמשפחה שלו משלמת מחיר יקר

רויטל לן כהן:  אני ב-2007 הפסקתי לעבוד

רויטל לן כהן:  רק המחיר שמשלם האוצר על ההפסקה של התשלומים של מס הכנסה, מס בריאות, ביטוח לאומי, שאני שילמתי זה הפסד אדיר למדינה

רויטל לן כהן:  אני כבר לא מדברת על התרומה שלי לתל"ג

רויטל לן כהן:      הנושא של הסייעת – בימים אלה דנים בהסכמים הקיבוציים

רויטל לן כהן:  אני חייבת להגיד את זה, דנים בהסכמים הקיבוציים

רויטל לן כהן:  ומרכז השלטון המקומי מתעקש בתוך הדיונים הפנימיים שיש שמיכה קצרה, וצריך קודם לתעדף את סייעות הגנים, ורק אחר כך את הסייעות של החינוך המיוחד, ובסוף-בסוף את הסייעות המשלבות

רויטל לן כהן:  והנה, שוב אנחנו יוצרים את התעדוף הזה

רויטל לן כהן:  האמירה היא שפה יש ילד אחד, ופה יש 30 ילדים

רויטל לן כהן:  אז אולי למורה לחינוך מיוחד, שיש לה רק שמונה ילדים בכיתה, נשלם פחות ממורה שיש לה 40 ילדים בכיתה? מה הקשר למספר הילדים? מדובר בסוג העבודה, ומדובר בהחלט

רויטל לן כהן:  אפילו אם העבודה שלה הייתה קלה – והיא לא יותר קלה – מדובר בתעדוף שהמדינה החליטה שהיא צריכה לתת

רויטל לן כהן:  המדינה קבעה בהחלטת ממשלה שחובה להעדיף את השילוב

רויטל לן כהן:  אז צריך לשים את הכסף איפה שהמילים האלה

רויטל לן כהן:  אי אפשר סתם לומר מילים ולא לעמוד מאחוריהן

רויטל לן כהן:       בעוד כמה שבועות ייסגר ההסכם הקיבוצי, ובשנה הבאה – אני אומרת פה עכשיו, כמו שאמרנו בדיונים על תיקון 11 – בשנה הבאה לא יהיה שילוב במדינת ישראל

רויטל לן כהן:  גם ככה היום אנחנו היום המדינה הכי פחות משלבת בכל מדינות העולם

רויטל לן כהן:  במדינות העולם המערבי יש אחוז חד ספרתי של ילדים בחינוך המיוחד, אם בכלל

רויטל לן כהן:  יש מדינות שאין בהן בכלל חינוך מיוחד

רויטל לן כהן:  מה, אין בהן ילדים מורכבים? בוודאי שיש ילדים מורכבים, זה עניין של סדרי עדיפויות

רויטל לן כהן:  ואני אומרת פה בצורה גלויה: לא יהיה בשנה הבאה שילוב במדינת ישראל – אף ילד – כי לא יהיה מי שיהיה איתם

רויטל לן כהן:  כי עד שלא יחליטו שעושים שינוי מערכתי וכל אנשי הצוות מקבלים הדרכה, לא יהיה פה שילוב

רויטל לן כהן:  ואם לא יהיה את המעט, שהוא סייעת, לא יהיה פה שילוב

רויטל לן כהן:  אני עוד שנייה מסיימת

יוסף טייב: רויטל, אני מבין שלקחת את כל מה שהיה צריך לקרות בוועדה, וצמצמת את זה לעשר דקות

רויטל לן כהן: ואני רוצה להגיד עוד שני דברים

יוסף טייב: דקה על השעון

רויטל לן כהן: פחות אפילו

רויטל לן כהן:  הנושא של נגישות

רויטל לן כהן:  אין נגישות במערכת החינוך המיוחד בהתאם לתקנות הנגישות הפרטנית

רויטל לן כהן:  כתבו חוזרי מנכ"ל מנוגדים לתקנות, מנוגדים לחוק, ואף אחד לא עושה עם זה שום דבר

רויטל לן כהן:  למשל, בתקנות, כשמדברים על דרכי היבחנות, חובה לתת התאמות בדרכי היבחנות מכיתה א'

רויטל לן כהן:  תנסה לקבל התאמות בדרכי היבחנות מכיתה א'

רויטל לן כהן:  לא תקבל

רויטל לן כהן:  יותר מזה, יש הוראה – יש לי אותה כתובה – לא לתת התאמות בדרכי היבחנות בבתי הספר היסודיים

רויטל לן כהן:  ובחטיבות הביניים יש את השטות הזו, סליחה, "מלקויות ללמידה"

רויטל לן כהן:  מכניסים את הילדים למצוקות

רויטל לן כהן:  דרך אגב, חלקם מגיעים בסוף לבעיות התנהגות, ואז מה עושים? ילד מסוכן לעצמו ולאחרים

רויטל לן כהן:  שוללים את זכות הבחירה של ההורים ושולחים אותו לבית ספר להפרעות התנהגות, כשכל מה שהוא היה צריך זה התאמות

רויטל לן כהן:      הילדים האלה נמצאים בהישרדות 24 שעות ביממה, ומאשימים אותם בלי הרף בתוצאה

רויטל לן כהן:  ואני באה לוועדות של הילדים, ואני אומרת: זה לא ילד עם בעיית התנהגות, זה ילד עם בעיית תסכול

רויטל לן כהן:  זה ילד שמביע את התסכול שלו בדרכים פיזיות

רויטל לן כהן:  אומרים לי אבל זו אלימות

רויטל לן כהן:  זו לא אלימות

רויטל לן כהן:  אלימות זה ילד שעובר בבית ספר ומכפכף ילדים אחרים, זו אלימות

רויטל לן כהן:  ילד שסובל יום-יום, שנמצא במצב הישרדותי, ובסוף לא יכול יותר והוא זורק כיסא, זה לא ילד אלים, זה ילד שאנחנו – אנחנו – הבאנו אותו למצב קשה, ואנחנו צריכים לתת את הדין על זה, לא הילד ולא ההורים שלו

רויטל לן כהן:  ודבר אחרון, הכנסת - - -     

יוסף טייב: נתתי לך כבר שתי דקות

יוסף טייב:  לא, רויטל

רויטל לן כהן: הכנסת היא מפקחת על הרשות המבצעת, ואני מבקשת שתפקחו על מה שקורה בוועדות

רויטל לן כהן:  זהו

רויטל לן כהן:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אני מבקש ממשרד החינוך להתייחס לנושא של חוזר מנכ"ל, מה שנטען בסוף דבריה של רויטל

קריאה: אני אבדוק את זה

רויטל לן כהן: דני ז'ורנו מונעת מתלמידים לקבל התאמות בדרכי היבחנות

יוסף טייב: בסדר, הבנו

יוסף טייב:  הנושא ייבדק

קריאה: זה לא מדויק

רויטל לן כהן: זה מאוד מדויק

מנחם בגין: אני רק אגיד בתור נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, אני חושב שעל הנושא של הנגשה אפשר לקיים דיון

אינה זלצמן: קודם כל, אנחנו נבדוק את הדברים

אינה זלצמן:  אני חושבת שהנתונים הם לא נכונים

אינה זלצמן:  לגבי התוכנית "מלקות ללמידה" – היא תוכנית מצוינת

אינה זלצמן:  אני חולקת באופן מובהק על מה שאמרה רויטל, על כך שהתוכנית הזו היא לא טובה

אינה זלצמן:  היא עשתה הרבה טוב לילדים שעברו אותה, ויש לנו נתונים, אם תרצה, אנחנו - - -     

רויטל לן כהן: יש לי כמה דוחות של פסיכיאטרים

יוסף טייב: רויטל, סליחה, אף אחד לא הפריע לך

משה כרמל: היא פשוט הכפילה את הבירוקרטיה למנהלים ולמורים

אינה זלצמן: הדבר הנוסף, חשוב לי להגיד, אם כבר קיבלתי רשות דיבור, שלגבי הנושא של לידה עד 3 – יצאנו להכשרות

אינה זלצמן:  עד עכשיו עברו כבר מעל 12,000 מטפלות ומחנכות הכשרה שלא הייתה בעבר, כך שמשרד החינוך ערוך גם לכך

אינה זלצמן:  אם תרצה, אנחנו נרחיב על כך בוועדה הבאה

קריאה: האם במסגרת ההכשרה יש התייחסות לחינוך מיוחד?     

יוסף טייב: סליחה

יוסף טייב:  סליחה

יוסף טייב:  ההסתדרות הכללית, עומר שכטר, בבקשה

עומר שכטר: תודה, כבוד היושב-ראש

עומר שכטר:  למען הגילוי הנאות, אני פה בכובע של ההסתדרות, וליתר הדיוק, הסתדרות המעו"ף

עומר שכטר:  אני גם חבר מועצה בראש העין, מחזיק תיק חינוך ממלכתי

עומר שכטר:  אני מצטרף להזמנה של ראש העיר – כדאי לבוא לבקר, אפילו ביקור של הוועדה, בתיכון בגין, שמשלב לדעתי בצורה מיטבית

עומר שכטר:  אני חוזר לכובע ההסתדרותי

עומר שכטר:  הסייעות בחינוך המיוחד – ואני חושב שאמרו את זה קודם, הזכירו את זה כל הגופים: גם ההורים, גם יפה בן דוד – ברפורמה הזאת הסייעות בחינוך המיוחד נשארו מאחור, וחבל, כי הסייעות הן הכוח החלוץ - - -     

קריאה: מי אשם בזה? אתם אשמים

עומר שכטר: סליחה, אני לא הפרעתי לך כשדיברת

עומר שכטר:  הסייעות הן הכוח החלוץ במערכת החינוך המיוחד, והן בסוף מי שנמצאות עם הילדים הכי הרבה זמן, עם הטיפול הכי הדוק והכי קרוב

עומר שכטר:  כידוע, יש היום מחסור – דיברו על זה פה מקודם, והסייעות שכן נמצאות במערכת סובלות משחיקה, מפציעות, ואנחנו עדים לתופעה הולכת וגוברת של עזיבת המקצוע, וכתוצאה מזה, למחסור שנוצר

עומר שכטר:      ההתפתחות התקינה של ילד תלויה מאוד באיכות הטיפול שהוא יקבל, וזה נכון לגבי כל ילד, אבל ביתר שאת בחינוך המיוחד, ששם הליווי הוא קריטי במיוחד

עומר שכטר:  המחסור בכוח אדם משפיע על איכות החינוך שהילדים מקבלים ועל ההתפתחות שלהם בתוך המערכת

עומר שכטר:  כשיש שתי סייעות בכיתה של שמונה תלמידים שנדרשים להזנה ולהתמודדות פרטנית, זה פשוט לא מספיק, וגם זה בתקינה הנוכחית היום ולא במה שקורה בפועל, כי הרבה פעמים בכלל לא מצליחים למצוא כוח אדם כדי למלא את התקינה החסרה

עומר שכטר:  המחסור בכוח אדם הוא חמור

עומר שכטר:  סייעות מוצאות את עצמן פותחות גנים לבד, או מתמודדות עם גנים שפתיים למשל שאין בהם קלינאיות תקשורת, כי המחסור נוגע בכל חלקי המערכת

עומר שכטר:      בסופו של דבר, אדוני יושב-ראש הוועדה, הפתרון פה הוא שיפור תנאים, שיפור שכר והכשרה

עומר שכטר:  אמרו את זה פה כולם בצורה חותכת, וגם השר התייחס לזה בראשית הדיון בדבריו

עומר שכטר:  כי כדי לתת למקצוע הזה את המעמד המקצועי שמגיע לו, צריך להתייחס לסייעות בהתאם, לתגמל אותן בהתאם, להכשיר אותן בהתאם, להעלות את השכר שלהן משמעותית

עומר שכטר:  דיברו פה על סייעות משלבות, אז היקף המשרה כנגזרת של כמות השעות שניתנת לילד, אחוזי המשרה כתלות באחוזי התפתחות של הילד, אלו תנאים שהם בלתי אפשריים

עומר שכטר:  אם סייעת מקבלת עכשיו ילד עם סל של שמונה שעות, ואחרי זה הוא מתקדם – וזה דבר טוב ורצוי – ואז הוא יורד לחמש שעות, זה פוגע בשכר שלה

עומר שכטר:  הדבר הזה לא מתקבל על הדעת

עומר שכטר:  משרה מלאה לדעתנו צריכה להיות לכל היותר 35 שעות שבועיות ולא יותר מזה

עומר שכטר:  אנחנו נמצאים במשא ומתן, כמו שהזכירו מקודם, ואני מקווה שכל הנושאים האלה יבואו על פתרונם לטובת הסייעות, לטובת כל כוח האדם במערכת, והכי חשוב, לטובת הילדים

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  פעיל חברתי, בני פרץ, בבקשה

בני פרץ: כבודו, אני מכיר את הרפורמה הזאת, ושמעתי את הגברת עדית סרגוסטי, ושמעתי את הגברת רויטל, עם כל הכאב, שאני רציתי גם להביא אותו, את הכאב הזה, אבל היא נתנה אותו

בני פרץ:  אבל אני רוצה שיהיה קצת הומור בסוף

בני פרץ:  קצת רגעים להומור

בני פרץ:  כשאומרים סייעות וחוסר בסייעות, אני אומר שצריכים לחפש אותן בבית המעצר או בכלא

בני פרץ:  זה מה שקורה

בני פרץ:  אומרים הולכים לתת סייעות מגיל שלושה חודשים

בני פרץ:  איפה יש גנים בכלל? אם הולכים לתת חינוך משלושה חודשים עד גיל 18, לא תמצא

בני פרץ:  אנחנו מדברים על המיוחד

בני פרץ:  אני יודע שבחטיבות, כבודו, כשמגיעים ילדים בכיתות ז' לחטיבה, שם לאט-לאט מתגלים ילדים עם קשיי לימוד, ואז, כפי שהיא אמרה, נוצרות בעיות בכיתה היות שהוא לא יכול להשתלב

בני פרץ:  לוקחים את הילד הזה, ולוקחים עוד כיתה ועוד כיתה, יוצרים להם כיתה טיפולית

בני פרץ:  מהכיתה הטיפולית הזאת לא יוצא כלום

בני פרץ:  זו שיטה שקיימת

בני פרץ:  אני אומר אין ילד טיפש, יש מערכת שמתנהלת אולי

בני פרץ:      אומרים חסרים מורים

בני פרץ:  אני אגיד לך, אדוני, המנגנון של משרד החינוך כל כך גדול, שהוא לוקח את כל הכספים ואין למורים

בני פרץ:  מורים הפכו להיות חברות כוח אדם – אחרי 11 חודשים מפטרים אותם עד לחופש הבא

בני פרץ:  אתה מבין למה אני מתכוון? אין להם זכויות, אז בטח שהם יברחו, לא מתאמצים אפילו

בני פרץ:  זה מה שקורה

בני פרץ:  שמעתי אותה, גם אני כואב

בני פרץ:  ילדים בחינוך המיוחד – לא מדברים אפילו על התנאים שלהם בהסעות שיש להם

בני פרץ:  אדוני, בכל תחילת שנה אני מקבל טלפונים שאני כבר לא יודע למי לפנות בעירייה, ולכל המנגנון הזה של ההסעות

בני פרץ:  משאירים אותם שעות, ההורים מאבדים את שעות העבודה שלהם

בני פרץ:  הכול בעייתי

בני פרץ:  לא אומרים לנו זה הקו, ואנחנו הולכים עליו ישר, חובה

בני פרץ:  אין דבר כזה, תמיד תמצא שהבעיות נוצרות לך

בני פרץ:  איך היא אמרה, שילוב? אני מאמין לה, כי גם אני אומר גם בשנה הבאה לא יהיה שילוב

בני פרץ:  כבודו, אני רואה איך אתה נותן לאנשים להוציא פה את הכול

בני פרץ:  אני מאמין שאתה תביא ביחד עם שר החינוך תיקון בחינוך הזה

יוסף טייב: בעזרת השם

יוסף טייב:  תודה רבה

יוסף טייב:  קואליציית ההורים, אסתר קרמר

אסתר קרמר: הרוב דיברו כבר לפניי

אסתר קרמר:  אני לא אגיד הכול, אני אגיד רק משהו אחד, דיבר על זה קצת הרב ברוכי, ואני אדבר על זה עוד קצת

אסתר קרמר:  כשאנחנו מדברים על כל חוק החינוך המיוחד ואנחנו מדברים על החינוך החרדי, יש פער מאוד גדול בין החוק לבין החינוך החרדי

אסתר קרמר:  קודם כל, כל התלמידים שיושבים בבתי ספר שנקראים מוסדות פטור, שהם רוב תלמודי התורה החרדיים, לא זכאים בכלל לקבל סל שילוב

אסתר קרמר:  ילד חרדי במשפחה חרדית שגר בעיר שאין בה בית ספר מוכר שאינו רשמי או ממ"ח, או שהוא לא רוצה ללכת לממ"ח מסיבות של השקפה, הוא יכול לבחור בין חינוך מיוחד, או ללמוד בכיתה רגילה בלי שום עזרה

אסתר קרמר:  מה שקורה, שהוא לא יכול בכלל להגיע לחינוך המיוחד

אסתר קרמר:  זו בעיה מאוד גדולה

אסתר קרמר:  ואז אנחנו מגיעים גם למוסדות המוכש"ר שלא תחת רשתות

אסתר קרמר:  מוסדות המוכש"ר שתחת רשתות – התלמידים שזכאים לסייעת, מקבלים אותה מלאה

אסתר קרמר:  מוסדות המוכש"ר שלא תחת רשתות, שאלו תלמודי תורה, חלק מבתי ספר לבנות, מעט, אבל יש – הם זכאים רק ל-70% סייעת

אסתר קרמר:  זאת אומרת, הילד קיבל 24 שעות, המערכת משלמת לבית הספר 18 שעות, והבעלות שמחזיקה את בית הספר אמורה לשלם את הפער

אסתר קרמר:      אותו דבר בנגישות

אסתר קרמר:  מי שאמור לשלם את הנגישות זאת הבעלות

אסתר קרמר:  היא יכולה להגיש בקשה, היא לפעמים תקבל

אסתר קרמר:  אין שום מחויבות של המערכת לטפל בכל הדברים האלה

אסתר קרמר:  לכן גם ככה מוסדות המוכש"ר מקבלים רק 70%, מתוך ה-70% האלה יורד עוד ועוד ועוד, ולכן תלמידים ששייכים לחינוך החרדי נמצאים – לא סתם מה שאמר הרב ברוכי, שתלמידים בחינוך החרדי נמצאים בחינוך מיוחד

אסתר קרמר:  הם נמצאים בחינוך מיוחד כי אין להם את האפשרות להיות תלמידים משולבים

אסתר קרמר:  זה הדבר נוסף שקיים במוכש"ר, שהם לא זכאים לקבל שירותים מהמתי"א

אסתר קרמר:  מתי"א זה מרכז תמיכה יישובי אזורי

אסתר קרמר:  הם שולחים מטפלים פרא-רפואיים לתוך בתי הספר

אסתר קרמר:  תלמידים בחינוך המוכש"ר לא זכאים לקבל שירותים מהמתי"א, ואז בית הספר צריך לרכוש לבד את המטפלים הפרא-רפואיים, מה שלא קורה

אסתר קרמר:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  משרד החינוך

תמי אומנסקי: אני אגיד משהו על המתי"א, אילן ישלים אותי

תמי אומנסקי:  אנחנו מתכנסים עם המחוז החרדי כדי לבנות איזשהו מודל כדי לתקן את זה

תמי אומנסקי:  אכן המחוז החרדי צריך לקבל שירותים של מתי"א, וצריך לראות איך בונים את זה נכון

תמי אומנסקי:  אנחנו לגמרי בתוך התהליך

אסתר קרמר: שילוב במוסדות - - -     

תמי אומנסקי: רגע

תמי אומנסקי:  לגבי זה אני אתן לאילן לענות

יוסף טייב: אילן שי, ממונה ייעוץ משפטי, מכרזים ורכישות

יוסף טייב:  בבקשה

אילן שלגי: אילן שי, מהלשכה המשפטית של משרד החינוך

אילן שלגי:  לגבי מוסדות הפטור, חוק חינוך מיוחד בנוסח שלו היום לא חל על שילוב תלמידים במוסדות פטור

אילן שלגי:  זה בהחלט משהו שבמסגרת התיקון לחוק העמדה שלנו כייעוץ המשפטי של משרד החינוך היא שזה נושא שבמסגרת התיקון של חוק חינוך מיוחד צריך לתת עליו את הדעת; אבל כדי להחיל את חוק חינוך מיוחד על מוסדות הפטור, צריך תיקון חקיקה

אילן שלגי:  למרות שצריך תיקון חקיקה כדי שחוק חינוך מיוחד יחול על מוסדות הפטור, משרד החינוך הקצה תקציב לצורך שילוב של תלמידים עם צרכים מיוחדים במוסדות פטור

אילן שלגי:  מדובר באותו סוג של תקציב שהוא תקציב שאנחנו קוראים לו במשרד החינוך סל מוסדי

אילן שלגי:  זאת אומרת, התקציב שיש לגבי תלמידים עם צרכים מיוחדים ברמת תפקוד יותר גבוהה, מוגבלויות בשכיחות גבוהה

אילן שלגי:      לגבי ההבדל בתקצוב ברשתות החינוך החרדי לעומת מוסדות המוכש"ר האחרים, מדובר בהבדל בתקצוב של הרשתות של החינוך החרדי לעומת המוכש"ר האחר, שזה הבדל שנובע מחוק יסודות התקציב

אילן שלגי:  זאת אומרת, יש את ההוראה בחוק יסודות התקציב שרשתות החינוך החרדי יקבלו תקצוב כמו יתר ילדי ישראל, זו ההוראה שמכוחה מתקצבים אותם בהיקף של 100%

אילן שלגי:  לעומת זאת, מוסדות מוכש"ר אחרים מתוקצבים בהיקף נמוך יותר

יוסף טייב: זאת אומרת, הטענה היא לא רק על החינוך המיוחד

אסתר קרמר: המוכש"ר הוחרג מההוראה הזאת לפני שנה וחצי

אילן שלגי: בגדול, החינוך המיוחד המוכש"ר מתוקצב בהיקף של 100% מכוח ההוראה בחוק חינוך מיוחד על ידי משרד החינוך

יוסף טייב: מוסדות הפטור לא

אילן שלגי: לגבי מוכש"ר שהם מוסדות חינוך רגיל, הם מקבלים תקצוב שהוא לא 100%

אילן שלגי:  זה נובע מהוראה בחוק יסודות התקציב

רויטל לן כהן: שהיא בעייתית, כי אנחנו מדברים על שירותי חינוך מיוחדים, שהם שירות ולא מקום

רויטל לן כהן:  ואז מה שאתם מייצרים זו דיפרנציאציה בין משהו שהחוק קובע שאפשר לקבל אותו בכל מקום

רויטל לן כהן:  זה לא המובנה של המעטפת

יוסף טייב: זה המצב הנתון

יוסף טייב:  אני אדבר עם השר על הנושא

יוסף טייב:  אני חושב שצריך להעלות את זה לדיון, כי כמו שאמרה רויטל, ילד הוא ילד, וילד עם צרכים מיוחדים צריך לקבל את המענה, וזה לא משנה איפה הוא נמצא

יוסף טייב:  אני יכול להבין מאיפה זה מגיע היום, אבל אני חושב שיש פה לקונה ודרוש תיקון

יוסף טייב:      ברשותכם, אני התרשמתי שהרצון של השר הוא לקדם את הנושא כמה שיותר מהר

יוסף טייב:  עם זאת, הייתה פה אמירה, גם של הסתדרות המורים, יפה בן דוד, וגם של השרה לשעבר, יפעת שאשא ביטון, שהוועדה שתתכנס לא תתחיל את הכול מההתחלה, אלא ישנם דברים שהם קיימים והם טובים, ויכול להיות שלא צריך להתחיל הכול מחדש, להתחיל לפתוח את כל הספרים, ולהתחיל ללמוד את הכול מההתחלה

יוסף טייב:  לכן כוועדה אני קורא למשרד החינוך ולשר לשקול את הנושא, שכשהוועדה תתכנס, יכול להיות שמהר מאוד אפשר לראות כבר מה קיים ולצאת עם זה ליישום, ומפה להתחיל ולבנות לגבי החקיקה, אולי נקרא לזה תיקון 12, שייתן מענה הרבה יותר רחב

יוסף טייב:      אני רוצה לומר שצר לי שמשרד האוצר נעלם מהדיון

יוסף טייב:  עד שיהיו לוועדה המלצות, אני קורא להמשיך את המהלך שמשרד החינוך התחיל בעבר

יוסף טייב:  אני חושב שמשרד החינוך צריך להבין שהוא צריך לתת לכל תלמיד את מלוא השירות שהוא זכאי לו, ללא קשר למסגרת הלימודים, ללא קשר לתקציב

יוסף טייב:  מחסור בתקציב לא יכול להיות עילה שלא לתת שירות לתלמיד

יוסף טייב:  אני חושב שתלמידי החינוך המיוחד הם חובתנו גם כמדינה יהודית, אבל גם כעם יהודי, לדאוג לאותם תלמידים

יוסף טייב:      כיוון שכיום תלמיד משולב לא מקבל את מלוא השירות, אין להורים בחירה אמיתית וחופשית אם לשלוח את הילד שלהם לחינוך מיוחד או לחינוך רגיל, לחינוך משלב

יוסף טייב:  רק מתן שירות שווה בין שתי המערכות יבטיח בחירה חופשית ואמיתית של הורים לאיפה לשלוח את הילד

יוסף טייב:  מה שקורה היום – לא יכולים להמשיך

יוסף טייב:  לא יתכן שהורה יחליט לשלוח את הילד שלו לחינוך מיוחד כי אין לו את המענה בשילוב

יוסף טייב:  חייבים למצוא פתרון מידי לדבר הזה

יוסף טייב:      הוועדה ממליצה להכניס לוועדת האפיון את מנהלי בית הספר שבו התלמיד לומד, לשקול - - -     

קריאה: את הגנים גם

קריאה:  להגיד גם פעוט

יוסף טייב: אני מגיע לזה

יוסף טייב:  אני מגיע לזה, חברים

יוסף טייב:  הוועדה ממליצה ליצור תפקיד חדש של מורה מרכז לנושא החינוך המיוחד - - - של בית הספר שבו יש תלמיד של חינוך מיוחד

קריאה: פעוט

קריאה:  פעוט

יוסף טייב: אתם מנסים להקדים את המאוחר

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת להקדיש תשומת לב מיוחדת לחינוך המיוחד בגיל הרך עד גיל שש

קריאה: מלידה

יוסף טייב: בסדר, עד גיל 6

יוסף טייב:  אז הטיפול החשוב ביותר, ולכן אני חושב ששם במשך שנים לא שמנו את הדגש, וצריך להתחיל

יוסף טייב:  לפחות להתחיל את המהלך

קריאה: באיתור

קריאה:  בעיקר איתור של ילדים עם צרכים מיוחדים

יוסף טייב: גם באיתור, גם בטיפול וגם במענה

יוסף טייב:  אנחנו קוראים למשרד החינוך לבדוק את חוזר המנכ"ל שנטען שהוא שולל התאמת דרכי היבחנות בבית הספר היסודי

יוסף טייב:  אני חושבת שהייתה פה אמירה קשה, והייתי רוצה לקבל על זה תשובות

יוסף טייב:  הוועדה מציינת שבכל המערכות יש מחסור אדיר במטפלים פרא-רפואיים, במיוחד בחינוך הערבי

יוסף טייב:  צריך לשקול גם שם איך לתת את המענה ולפתור את הבעיה

יוסף טייב:      אני רוצה לומר שאנחנו קוראים גם למוסדות להשכלה גבוהה לכלול הכשרה לחינוך המיוחד לכלל תלמידי ההוראה

יוסף טייב:  עם זאת, אנחנו מבקשים שוועדת האפיון יתכנסו גם בתאריכים שמתאימים לחינוך הערבי, ולתת הזדמנות לקבל ערעורים על הנושא

יוסף טייב:  חשוב להגיע להכשרת הצוותים בהוראת בית הספר למשימות לחינוך המיוחד

יוסף טייב:  לא יתכן שמורה לא ידע איך להתמודד עם התופעה

יוסף טייב:  כפי שנאמר על ידי אילן, המצב היום הוא שמוסדות הפטור מופלים מכוח חוק התקציב

יוסף טייב:  אני קורא לשר החינוך ולשר במשרד החינוך לשקול את זה מחדש כדי שמוסדות הפטור, לפחות בחינוך המיוחד, יוכלו לקבל את מלוא התקציב, וילד בחינוך המיוחד יוכל לקבל את המענה המתאים לו

יוסף טייב:  תודה רבה

יוסף טייב:  אני נועל את הדיון