ועדת העבודה והרווחה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 3, 2023-01-16 00:00

ישראל אייכלר: בוקר טוב, ברוכים הבאים לישיבת ועדת העבודה והרווחה בנושא שיקום בקהילה, דיור ומסגרות תעסוקה למתמודדי נפש

ישראל אייכלר:  אני רוצה להגיד לחברי הכנסת משהו משפטי

ישראל אייכלר:  כידוע, ישיבות הוועדה מוקלטות ומשודרות

ישראל אייכלר:  הפרוטוקול וגם שידור הישיבה עתידים להתפרסם באתר הכנסת ובאינטרנט

ישראל אייכלר:  בהתאם להוראות סעיף 120(ד) לתקנון הכנסת יש אפשרות לחסות פרטים מזהים של דוברים או דברים שנאמרו אם הדבר דרוש לשם הגנה על עניינו של קטין או חסר ישע, או אם פרסום הפרוטוקול יגרום נזק למוזמן לוועדה או לאדם אחר

ישראל אייכלר:  לפיכך אבקש להודיע בפתח הישיבה: ככל שיעלה צורך או נתבקש, יימחקו מהפרוטוקול של הדיון פרטים מזהים של דוברים או חלקים מסוימים מתוך הפרוטוקול

ישראל אייכלר:  אנחנו מבקשים לא להזכיר שמות ולא לזהות אנשים מבלי שנשאלה רשותם

ישראל אייכלר:  אנחנו סומכים על השכל הישר של כל אחד מהאורחים ומהמשתתפים, שיידעו מה להגיד ומה לא להגיד

ישראל אייכלר:      ברוכה הבאה לסגנית שר האוצר, חברת הכנסת וולדיגר, שמתעסקת רבות בנושא הזה

ישראל אייכלר:  אנחנו נרצה לשמוע אותך בהמשך

ישראל אייכלר:  אני רוצה לפתוח במשהו שנמצא עכשיו בכותרות לפני שאנחנו ניגשים לעניין שלשמו התכנסנו

ישראל אייכלר:  התפרסם השבוע דוח העוני של הביטוח הלאומי

ישראל אייכלר:  זה ריטואל קבוע בכל שנה, עושים השוואה, בכמה אחוזים הפער בין המעמדות עלה

ישראל אייכלר:  חשבתי להביא לידיעת הציבור משהו שאנשים אולי לא כל כך חשבו עליו, למרות שאלו דברים גלויים וידועים

ישראל אייכלר:  עיתונאי אחד אמר: אני גר באזור תל אביב צפון, ואני לא מכיר אף עני אחד

ישראל אייכלר:  איך זה יכול להיות שאחד מתוך חמישה אנשים במדינת ישראל הוא עני? יותר מ-800,000 ילדים עניים – אני לא מכיר דבר כזה

ישראל אייכלר:  והוא צודק, כי החלוקה בין העניים לעשירים היא חלוקה של פריפריה חברתית, שישנן אוכלוסיות שלא יודעים מה הן ולא רואים ממטר את האנשים האלה

ישראל אייכלר:  ישנם אזורים, ערים ואוכלוסיות שבהם העוני גדול מאוד

ישראל אייכלר:      יש נקודה אחת שיש לי עליה פתרון, ואני הצעתי את זה לפני הרבה שנים בהצעה לסדר-יום לכנסת

ישראל אייכלר:  אני אגיד מה ההצעה אחרי שאני אגיד מה העיקרון

ישראל אייכלר:  העיקרון הוא שבתעסוקה אדם שצריך לקבל משרה או עבודה, אסור לבחון אותו בשום דבר שמעבר להתמחות הספציפית במקצוע שאליו הוא נדרש

ישראל אייכלר:  לדוגמה, אדם שרוצה להיות רופא, ברור לכולנו שלפני שהוא לא לומד רפואה ומביא תעודות שהוא רופא, הוא לא יכול להתעסק ברפואה

ישראל אייכלר:  כך בכל תחום ותחום – אפילו מי שרוצה להדביק בולים צריך להוכיח בדואר שהוא יודע להדביק בולים, ואם אין לו לשון, בימים עברו, הוא לא יכול להדביק בולים כי אז היינו שמים את הבול על הלשון

ישראל אייכלר:  זו רק דוגמה

ישראל אייכלר:  אבל אי אפשר להפלות אדם בשכר או במשרה בגלל שאין לו השכלה כללית מה השפעת קרני התיש על קרני השמש בהרי ההימלאיה

ישראל אייכלר:  זה מחקר שהוא יכול לקבל עליו תואר, אבל אין לזה שום רלוונטיות למשרה שלו

ישראל אייכלר:  לכן הצעתי בכנסת הצעה לסדר-יום לדון על הצורך שכל עובד יצטרך להוכיח שהוא מומחה, או שהוא מוכשר, או שהוא קיבל הכשרה ספציפית לעבודתו, ולא שום דבר אחר

ישראל אייכלר:      הגיע אז שר האוצר – אני לא אגיד מי הוא היה אז בימים ההם – עם שיירה, כל אנשי משרד האוצר וביקשו במליאה להסיר את הנושא מסדר-היום

ישראל אייכלר:  ואז אמרתי להם: אתם מבינים הרי שאנשים שיש להם השכלה גבוהה מאוד – למשל במדינה יהודית יש השכלה תורנית – וזה לא מוכר בכלל

ישראל אייכלר:  הם בורים ועמי הארצות

ישראל אייכלר:  יכול להיות אדם הכי חכם שיודע את כל מקצועות התורה, היהדות והעולם היהודי, וזה לא מוכר, רק מה שלומדים באוקספורד או בהרווארד או במקומות כאלה

ישראל אייכלר:  ואז הוא התחייב בפניי ובפני המליאה שהוא יביא חוק להכיר בלימודים תורניים אקוויוולנטי ללימודים כלליים ולגבי השכלה כללית

ישראל אייכלר:  כמובן שמאז עברו הרבה שנים וזה לא נעשה

ישראל אייכלר:  ברגע שזה נוצר, אדם שלמד תורה או אדם שלא למד את המקצועות שלומדים באוניברסיטאות מלכתחילה לא יכול לקבל שום משרה, לא רק במגזר הציבורי, שזה יותר ממיליון משרות, גם הבנקים והמשק המסחרי אימצו את הדרישות לתארים אקדמיים בלתי רלוונטיים לעבודה, ואדם שאין לו את התואר האקדמי הלא רלוונטי לא יכול להתקבל בשום מקום

ישראל אייכלר:  כך נוצרות אוכלוסיות שלמות – אני לא יודע איך זה קורה במגזר הערבי – שלא יכולות להתפרנס אלא במגזר הפרטי, ובמגזר הפרטי, רק באלה שלא אימצו

ישראל אייכלר:      הבאתי להם דוגמה – אישה שעבדה כסגנית מנהלת, אפילו הגיעה להיות מנהלת, בסניף בנק מסוים

ישראל אייכלר:  הייתה צריכה לעלות בדרגה, אמרו לה לא, אין לך תארים, יש לך רק תואר אקוויוולנטי

ישראל אייכלר:  הבנק הפרטי הזה חייב לכללים? לא, אנחנו מאמצים את נציבות שירות המדינה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לומר שדיברתי עם נציב שירות המדינה דאז, לא נציב שירות המדינה דהיום, והסברתי לו את הנקודה והוא הבין את זה, אבל שום דבר לא נעשה

ישראל אייכלר:  לכן אני מבקש – אני אומר את דעתי הפרטית – שייקבע בכל המקצועות שאסור להפלות אדם בכל עבודה שהיא ולא בשכר, אלא אם כן יש לו חסר בידע המקצועי הספציפי שבה הוא עובד

ישראל אייכלר:  לא לערב דברים אחרים והשכלה אחרת שהוא צריך להביא

ישראל אייכלר:  זו דעתי, ורציתי להביא אותה בפתיחה, כי זה יפתור לנו את בעיות העוני בכל הארץ

דבורה ביטון: כבוד היושב-ראש, השאלה אם זה נכון שאתה לוקח רק ידע מקצועי, כי עבדת מונוטוני, הכשרת מישהו ואפשר להכשיר

דבורה ביטון:  גם אצלי במשרד הייתה פקידה שחוץ מחותמת של עורכת דין היא יכולה הייתה להיות עורכת דין

דבורה ביטון:  השאלה היא מהם הגבולות ולאן אתה לוקח את זה גם מבחינת הכשרות, כי בסוף זה עלול, חלילה, לגרום לאוניברסיטאות ולחלק מהתפקידים – שאנחנו לא ממש נצטרך אותם

דבורה ביטון:  השאלה מה הגבול

דבורה ביטון:  אני מסכימה איתך שיש תפקידים שאולי הלמידה העיונית, ההומנית – אפשר להכשיר אותם, מדביק הבולים ועוד כמה מקצועות

דבורה ביטון:  אבל אני עוד פעם שואלת, גם אם אתה בתפקיד בכיר בבנק, השאלה היא אם את יודעת לקרוא מאזנים, מה את יודעת

דבורה ביטון:  אדוני מבין אותי? אני מקבלת את עמדת אדוני, אבל חשוב לי להבין אם יש גבולות

ישראל אייכלר: אני מסכים לדבר אחד, שאנחנו נקיים דיון על זה, ואז נרחיב את כל הנקודות שדיברת עליהן

ישראל אייכלר:  אני מבקש מהמנהלת שבאיזשהו מקום בנושאי העבודה אנחנו נקיים על זה דיון

ישראל אייכלר:  רק רציתי להביא את זה כתגובה על דוח העוני ולמקד למה נוצרות אוכלוסיות שלמות שהן מתחת לקו העוני

ישראל אייכלר:  עכשיו נחזור לעניין עצמו שלשמו התכנסנו, ואני אבקש לכבד את סגנית סגן האוצר, שיש לה הרבה שעות וימים בנושא מתמודדי הנפש

ישראל אייכלר:  תני לנו את הדרך איך אנחנו עושים שלא תהיה אפליה בין התמודדות נפש וסל השיקום שלהם לבין השירותים שמקבלים אלה שנקראים במשרד הרווחה מש"ה

ישראל אייכלר:  את יודעת מה זה מש"ה

ישראל אייכלר:  הצופים לא יודעים, מישהו יכול להגיד לי את זה?     

מאיר מונק: מוגבלות שכלית התפתחותית

ישראל אייכלר: מוגבלות שכלית התפתחותית

ישראל אייכלר:  מדינת ישראל יכולה להתברך במוסדות ובשירותים וביחס שהם נותנים לאנשים שיש להם מוגבלות שכלית התפתחותית

ישראל אייכלר:  אנחנו רוצים להגיע למצב שיהיה שוויון בין סל השיקום והשירות שמקבלים מתמודדי הנפש למש"ה

ישראל אייכלר:  בבקשה, סגנית השר

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר:  לפני שאני אתחיל בברכות, אני אתייחס למשפט האחרון שלך, כבוד יושב-הראש

מיכל מרים וולדיגר:  אני לא יודעת אם אנחנו רוצים להשוות את אלו לאלו

מיכל מרים וולדיגר:  אני חושבת שהרעיון הוא חליפה אישית, כי לא מה שצריכים מש"ה מה שצריכים בריאות הנפש, ולא בריאות הנפש כמו שצריכים אנשים עם אוטיזם

מיכל מרים וולדיגר:  כל אחד עם המגבלה שהוא קיבל מבורא עולם, ולכן אני פחות שמה דגש על מה הם קיבלו, גם הם יקבלו, אלא יותר לתת מענים שכל כך חסרים במערכת שהורעבה כבר שנים

מיכל מרים וולדיגר:  ברשותך, אני רוצה לאחל הצלחה רבה – אני לא יודעת אם זו הישיבה הראשונה של הוועדה, אבל בוודאי בין הראשונות

מיכל מרים וולדיגר:  אני מברכת על כך שבחרת, כבוד יושב-הראש, להתחיל את הכהונה שלך עם נושא כל כך חשוב, שזה תחום בריאות הנפש

מיכל מרים וולדיגר:  תודה רבה, בהצלחה לך, לכל צוות הוועדה, זה משמח

מיכל מרים וולדיגר:      תחום בריאות הנפש הוזנח שנים, ובהחלט הגיע הזמן להעלות אותו רמה

מיכל מרים וולדיגר:  כמה רמות

מיכל מרים וולדיגר:  הרבה רמות

מיכל מרים וולדיגר:  לפני שאני אכנס לעצם הדברים, חשוב לי לחדד מהו ההבדל לדעתי בין מערכת הבריאות לבין מערכת הרווחה

מיכל מרים וולדיגר:  בעוד מערכת הבריאות לטעמי אמונה על טיפול במחלות, בקשיים, אמונה על היכולת למגרם, לרפא אותן; מערכת הרווחה אמונה על חוסן, על היכולת של כולנו כבודדים וכחברה להתנהל עצמאית, לחיות חיים עצמאיים ומשמעותיים על אף הקשיים, המגבלות והמחלות

מיכל מרים וולדיגר:  חזונו וייעודו של משרד הרווחה והביטחון החברתי הוא לעסוק, יחד עם משרדים נוספים ועם גופים אחרים, באיתור, במניעה, בטיפול, בהגנה, בשיקום ובסיוע לכל אדם, משפחה וקהילה שנתונים במצבים של משבר – משבר זמני או מתמשך מפאת המוגבלות שלו – עוני והדרה חברתית, קשיי תפקוד, גיל, אבטלה, הזנחה, אפליה, ניצול וכל דבר אחר

מיכל מרים וולדיגר:      לכן אני סבורה שמערך השיקום של מתמודדי נפש – אני לא רוצה להפיל אתכם מהכיסא, אבל אני כן מאמינה שמערך השיקום של מתמודדי נפש צריך להיות תחת משרד הרווחה ולא הבריאות

מיכל מרים וולדיגר:  שוב, במהות של חוסן, לחיות לצד המגבלה, ולא האדם הוא המגבלה

מיכל מרים וולדיגר:  ולכן צריך להכשיר ולכוון מתמודדי נפש לחיים משמעותיים לצד המגבלה הנפשית

מיכל מרים וולדיגר:  אני קוראת מכאן לשר הבריאות, השר דרעי, ולשר הרווחה, מרגי, תרימו את הכפפה, עשו צעד קטן שישנה בענק את מערך הרצף הטיפולי במדינת ישראל

מיכל מרים וולדיגר:      בין שלל האתגרים שנמצאים בפני מערך השיקום בבריאות הנפש – לדוגמה תת תקצוב, היעדר כוח אדם במערך השיקום עצמו, זה בהכשרות של כוח האדם שנמצא בתוך מערכת השיקום

מיכל מרים וולדיגר:  גם שיטת תקצוב ותקנים ברגולציה עצמה – במשרד הבריאות חסרים אנשים שיטפלו בתחום השיקום, במטה

מיכל מרים וולדיגר:  יש לנו בעיה עצומה בעצירת הגידול והפיתוח של שירותי שיקום מותאמי שינוי וחדשניים

מיכל מרים וולדיגר:  יש לנו הרבה בעיות בתוך תחום השיקום

מיכל מרים וולדיגר:  בעיה אקוטית נוספת היא תוצאה של פיצול שירותים בין משרד הבריאות לבין משרד הרווחה, באמצע יש גם את קופות החולים

מיכל מרים וולדיגר:  אנשים נופלים בין הכיסאות

מיכל מרים וולדיגר:  מתמודדי נפש רבים מתמודדים לא אחת גם עם מוגבלות פיזית על כל סוגיה, שכלית או התפתחותית, כמו גם עם התמכרות, להבדיל, חלקם דיירי רחוב, קשישים, אסירים משוחררים

מיכל מרים וולדיגר:  יש לנו פה אוכלוסיות כל כך רבות שנופלות כל הזמן בין הכיסאות ולכן לא זוכות לכלום

מיכל מרים וולדיגר:  לכן בעיני החשיבות היא להעביר את נושא השיקום מהתוספת השלישית בתוך חוק בריאות ממלכתי למשרד הרווחה, שגם הוא יעשה מיקור חוץ ויטפל בנושאים של שיקום בצורה מיטבית

מיכל מרים וולדיגר:      אנחנו חוקקנו בכנסת האחרונה - - -     

ישראל אייכלר: היועצת המשפטית, אמרת שיש חוק - - -     

נעה בן שבת: יש חוק שיקום נכי נפש בקהילה

מיכל מרים וולדיגר: זו השורה הבאה שלי

נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון, הכוונה היא לא לגבי התוספת השלישית, אולי את מדברת על דברים אחרים, אולי על טיפול בדברים אחרים

ישראל אייכלר: אמרת שיש חוק שצריך להיכנס לתוקף בעוד שנה

ישראל אייכלר:  מה החוק הזה?     

נעה בן שבת: יש את חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות

מיכל מרים וולדיגר: הוא נחקק ממש בימים האחרונים של הכנסת הקודמת

ישראל אייכלר: אולי לזה מתכוונת חברת הכנסת וולדיגר, להכניס את מתמודדי הנפש למסגרת החוק שאת הזכרת

מיכל מרים וולדיגר:    הכנסתי

מיכל מרים וולדיגר:  אני אסביר

נעה בן שבת: את הכנסת רק מקרים שהם כפולים כדי שלא תהיה פגיעה באדם, בזכאויות שלו

ישראל אייכלר: מיכל, לפי בקשתך אפשר להכניס את כל - - -     

מיכל מרים וולדיגר: קודם כל, יש את חוק שיקום חולי נפש בקהילה, שהוא חוק מצוין, הוא טוב

מיכל מרים וולדיגר:  אני לא רוצה לגעת בו

מיכל מרים וולדיגר:  אני כן אומרת שמבחינת התוספת השלישית – ותקני אותי אם אני טועה – הנושא של שיקום נשאר בתוך משרד הבריאות, ומשרד הבריאות מטפל בו

מיכל מרים וולדיגר:  זה עוד לא חלק מהרפורמה

מיכל מרים וולדיגר:  זה לא חלק מהרפורמה

נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון, מכשירי שיקום

נעה בן שבת:  הכוונה היא יותר מכשירים ולא השיקום עצמו

מיכל מרים וולדיגר: לא, לא, לא

מיכל מרים וולדיגר:  לא, לא, גם השיקום עצמו נמצא בתוך משרד הבריאות, הוא לא חלק מהרפורמה

נעה בן שבת: במשרד הבריאות, במסגרת חוק שיקום נכי נפש בקהילה

מיכל מרים וולדיגר:   נכון, אבל לא בתוך הרפורמה

מיכל מרים וולדיגר:  נכון, בתוך משרד הבריאות, אבל לא - - -     

קריאה: הכוונה היא שזה לא עבר לקופות

מיכל מרים וולדיגר: נכון, זה לא עבר לקופות

מיכל מרים וולדיגר:  משרד הבריאות הוא גם הרגולטור וגם המבצע בפועל של נושא השיקום

מיכל מרים וולדיגר:  בעיני זה לא נכון וצריך לתקן את הדבר הזה

נעה בן שבת: היית מציעה להעביר אותו לקופות? לא, זה לא קשור לתוספות - - -     

מיכל מרים וולדיגר: כמובן שהקופות הן חלק כי תמיד יש את - - -     

ישראל אייכלר: היא מציעה להעביר את זה לרווחה

מיכל מרים וולדיגר: אני מציעה להעביר את זה לרווחה, בהחלט

מיכל מרים וולדיגר:  כמובן שגם ברווחה יש מספיק דברים שצריך לתקן שם, וזאת הוועדה הנכונה והמקום הנכון לעשות זאת

מיכל מרים וולדיגר:  אני לא אמרת שהכול טוב ברווחה, יש המון מה לתקן גם שם, אבל בהשקפת העולם, משרד הבריאות אמור לטפל ולרפא את המחלות

מיכל מרים וולדיגר:  גם אנשים שנמצאים היום ברווחה, כמו אוטיסטים או כמו אנשים עם מש"ה, כשהם חולים, או תרופות, הם צריכים לקבל בקופות החולים ובמשרד הבריאות

מיכל מרים וולדיגר:  אבל את החוסן שלהם, את היכולת שלהם להתמודד עם העולם, את היכולת לנהל את החיים שלהם, הם עושים דרך הרווחה, ולכן בעיניי כך צריך להיות גם בבריאות הנפש

מיכל מרים וולדיגר:      החוק שדיברנו עליו, חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות נחקק רגע לפני ההתפזרות של הכנסת הקודמת

מיכל מרים וולדיגר:  הוא עוד לא נכנס לתוקף, אבל הוא תופר חליפה אישית, הוא חוק מצוין, אני מקווה שנצליח להוציא אותו מהכוח אל הפועל

מיכל מרים וולדיגר:  הכנסנו שם את מתמודדי הנפש, כמו שאמרת, שיש להם ריבוי מוגבלויות, יש להם מוגבלויות נוספות, ולכן לא רצינו להדיר אותם מהחוק הזה כי הוא חוק מצוין וטוב; אבל זה לא נותן פתרון למתמודדי הנפש באופן כללי

מיכל מרים וולדיגר:      אני אסיים

מיכל מרים וולדיגר:  אני אגיד שכיום שיעור המיצוי של סל שיקום – האנשים שזכאים לו, יש קושי גדול גם מצד משרד הבריאות וגם מצד הביטוח הלאומי להגיד כמה זה, מה האוכלוסייה הפוטנציאלית שאמורה לצרוך את סל השיקום

מיכל מרים וולדיגר:  היום מדברים על בין 90,000-75,000 אנשים, כשבפועל מממשים אותו 31,000 אנשים

מיכל מרים וולדיגר:  כלומר, אנחנו בשליש או 25%, אבל האחוזים הם קטנים מאוד

ישראל אייכלר: את אומרת ששני שליש שזכאים לזכויות האלה לא מקבלים אותן

מיכל מרים וולדיגר: נכון

מיכל מרים וולדיגר:  אכן לא צורכים את השירותים הללו

משה סולומון: לא צורכים או לא מקבלים?     

ישראל אייכלר: לא צורכים

דבורה ביטון: לדעתי הם לא יודעים איך להגיע - - -     

קריאה: הם גם נדחים בוועדות

קריאה: הם נדחים כי הם בתפקוד גבוה, ואין שם שירותים לתפקוד גבוה

דבורה ביטון: אדוני היושב-ראש, חייב לעשות סדר בכל - - -   

מיכל מרים וולדיגר: תיכף יושב-הראש יפתח את זה לדיון

מיכל מרים וולדיגר:  אני רק אסיים, אני מסכמת

מיכל מרים וולדיגר:  אני רוצה לומר שיש חסמים לסל שיקום – אנחנו עוסקים היום בסל שיקום ולא ביתר הדברים שאמרתי, ולכן בסל שיקום יש כל כך הרבה חסמים

מיכל מרים וולדיגר:  המחסום הראשון הוא לקבל 40% דרך ביטוח לאומי

מיכל מרים וולדיגר:  זו ויה דולורוזה לקבל את זה – זו עוד ועדה, ונדחים, וזה זמני וכו'

מיכל מרים וולדיגר:  אוקיי, קיבלתם את ה-40%, עכשיו מתחילים חסם שני, למלא את הטפסים של סל שיקום, שהם טפסים שכדי למלא אותם צריך להיות בעל תואר שני באקדמיה כדי להצליח למלא; והם גם זקוקים לאנשים נוספים – גם הפסיכולוג או הפסיכיאטר צריכים להיות חלק מהמילוי של המסמך הזה, ולכן זה מושך את הזמן עד שאתה ממלא

מיכל מרים וולדיגר:  מילאת, הגעת לוועדה – עד שהיא מתקיימת לוקח זמן כי אין מספיק פסיכיאטרים, והוועדות לא מתקיימות

מיכל מרים וולדיגר:  לוקח הרבה זמן עד שהוועדה קמה, בינתיים הבחור שביקש את השירות כבר מזמן נמצא באשפוז כי הוא לא קיבל שום דבר

מיכל מרים וולדיגר:      חסם שלישי

מיכל מרים וולדיגר:  הגעת לוועדה, קיבלת כבר את מה שאתה צריך, נניח – מתאמי טיפול לא מספיק מונגשים, ולכן הם לא יודעים בדיוק מה הם רוצים כשהם מגיעים לוועדה, אבל כבר קיבלת מה שרצית בוועדה, קיבלת וואוצ'ר, עכשיו לך תחפש את המסגרת שתממש את הוואוצ'ר

מיכל מרים וולדיגר:  גם כאן יש חסם נוראי, כי אין מספיק מסגרות שאמורות לטפל ולשקם את אותו אחד שכבר קיבל את הוואוצ'ר של הטיפול

מיכל מרים וולדיגר:  לכן יש לנו חסמים רבים שצריך למוגג אותם ולפזר אותם, ולכן אנחנו פה, כדי לעשות שינוי

מיכל מרים וולדיגר:      אני רוצה להודיע כאן קבל עם ועדה שאני אדאג מהתפקיד שלי ששקל לא ירד מהתקציבים של בריאות הנפש, אבל לא רק שלא ירד, אלא אנחנו נקבל תוספות שיאפשרו גם פיתוח, גם חדשנות, גם עוד שירותים כדי שלפחות נשווה את המצב שלהם, אם לא נביא אותו למקום טוב יותר

מיכל מרים וולדיגר:  תודה

ישראל אייכלר: על זה נאמר במגילה: ומי יודע אם לעת כזאת הגעת למלכות

ישראל אייכלר:  עכשיו אני רוצה לבקש מהגברת פלורה קוח דוידוביץ שתיתן לנו סקירה על סוגית מיצוי זכותם של נכי נפש לסל שיקום שבאחריות משרד הבריאות

ישראל אייכלר:  רשות הדיבור לגברת פלורה, בבקשה, מהממ"מ של הכנסת

פלורה קוח דוידוביץ: תודה רבה

פלורה קוח דוידוביץ:  המסמך הזה נכתב באפריל 2022 לבקשתה של חברת הכנסת מיכל וולדיגר, ובדיוק בהמשך לדבריה של סגנית השר, הוא מתמקד בשאלה כמה אנשים עשויים להיות זכאים לסל שיקום, וכמה אנשים מקבלים אותו בפועל

פלורה קוח דוידוביץ:  אני מבינה שמשרד הבריאות ימשיך ויציג אחר כך נתונים עדכניים על מקבלי השירות בפועל בשנים מאוחרות יותר – 2020, 2021, 2022

פלורה קוח דוידוביץ:  במסגרת המסמך הזה אנחנו עשינו שימוש בנתוני 2020-2018

פלורה קוח דוידוביץ:  כמו שאמרתי, המטרה הייתה לבחון את מיצוי הזכויות

פלורה קוח דוידוביץ:      לפני שאני אציג את עיקרי הממצאים, אני אציג בקצרה מהו סל שיקום

פלורה קוח דוידוביץ:  בשנת 2000 נחקק בישראל חוק שיקום נכי נפש בקהילה, שהוזכר קודם, והמטרה שלו היא לקדם את השיקום ואת השילוב של נכי נפש בקהילה ולאפשר להם להשיג דרגה מרבית של עצמאות

פלורה קוח דוידוביץ:  החוק מאפשר שיקום בתחומים שונים – תעסוקה, דיור, השכלה וכולי, אנחנו נציג אותם בהמשך

פלורה קוח דוידוביץ:  למעשה, מדובר פה באחד משלושת הרכיבים של הרפורמה בשירותי בריאות הנפש שמתבצעת בישראל באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כשיתר הרכיבים הם הרפורמה הביטוחית והרפורמה המבנית, והיא מתבססת על התפיסה שהפתרון המיטבי לטיפול בנכי נפש הוא בקהילה, בעוד שהאשפוז הוא פתרון לאנשים שלא מגיבים טוב לטיפול התרופתי, או אנשים שנמצאים בשלב אקוטי של המחלה

פלורה קוח דוידוביץ:  כפי שצוין, החוק מטיל את האחריות לשיקום נכי נפש בקהילה על משרד הבריאות

פלורה קוח דוידוביץ:      מיהם אלה שזכאים לשירותי סל שיקום? כאן אתם יכולים לראות שמדובר בבני 18 ומעלה שמתמודדים עם מגבלה נפשית, שסובלים מנכות רפואית בשל המגבלה הזאת בשיעור של 40% לפחות, שנקבעה לפי פריטים 33 או 34 לתקנות הביטוח הלאומי

פלורה קוח דוידוביץ:  כלומר, יש לנו שני תנאים – גיל ונכות רפואית על רקע הפרעה נפשית

פלורה קוח דוידוביץ:  דרך אגב, החוק לא קובע איזושהי מגבלה לגבי גיל מרבי לקבלת השירות, ומשרד הבריאות ציין שאין איזושהי מגבלה שנוגעת לגיל פרישה

פלורה קוח דוידוביץ:  מי שאכן עומדים בתנאי החוק יכולים לפנות לוועדת השיקום האזורית של משרד הבריאות שתפקידה לבחון את הזכאות, ובסופו של דבר לקבוע מהי תוכנית השיקום עבור כל משתקם

פלורה קוח דוידוביץ:  בהינתן התנאים האלה ביקשנו ללמוד מהו מספר האנשים שפוטנציאלית יכולים להיות זכאים לסל שיקום ומהו מספרם של אלה שמקבלים אותו בפועל, ולכן פנינו למשרד הבריאות, שכאמור, אמון על הנושא הזה ולביטוח הלאומי, שמשלם את קצבאות הנכות הכללית ונכות מהעבודה

פלורה קוח דוידוביץ:      לפי נתונים שמסר לנו משרד הבריאות, שאותם הוא מקבל מהמוסד לביטוח הלאומי, על אותה אוכלוסייה שהגדרנו הרגע, מדובר בשנת 2019 על כ-107,000 אנשים שפוטנציאלית יכולים להיות זכאים לסל שיקום

פלורה קוח דוידוביץ:  המשרד לא ציין – או לא ידע לציין – אם הנתון הזה כולל גם מקבלי קצבת נכות מהעבודה, שבאותה שנה היו כ-600 איש

פלורה קוח דוידוביץ:  לעומת זאת, נתוני המוסד לביטוח לאומי היו גבוהים יותר – למעלה מ-122,000 איש

פלורה קוח דוידוביץ:  כלומר, יש לנו כאן פער של קרוב ל-15,000 איש, והפער הזה יכול להיות אף גדול יותר כי לדברי הביטוח הלאומי ייתכן שהנתונים שלהם הם נתוני חסר

פלורה קוח דוידוביץ:  למרות המאמצים שלנו, לא הצלחנו ליישב את הפער הזה בין שני הגורמים, למרות שבסיס הנתונים הוא אותו אחד, הוא המוסד לביטוח לאומי

ישראל אייכלר: כדי שאבין, את אומרת ש-15,000 איש בערך שזכאים ומקבלים קצבת נכון מהביטוח הלאומי אינם מקבלים שום שירות מסל השיקום של משרד הבריאות

פלורה קוח דוידוביץ: לא, אלו נתוני בסיס

מיכל מרים וולדיגר: זה פוטנציאלי

פלורה קוח דוידוביץ: פוטנציאלית, אם פוטנציאלית הם מתאימים להיות כאלה שמקבלים סל שיקום

ישראל אייכלר: זאת אומרת, ה-122,000 לא מקבלים את קצבת הנכות?     

מיכל מרים וולדיגר: מתוך 122,000 – 30 קצבת נכות כן מקבלים

ישראל אייכלר: הוא מקבל קצבת נכות, אבל לא מקבל שום שירות בסל השיקום

פלורה קוח דוידוביץ: לא, אנחנו לא יכולים להגיד את זה

פלורה קוח דוידוביץ:  אנחנו יכולים רק להגיד שפוטנציאלית זה מספר האנשים שיכולים לקבל סל שיקום לפי ביטוח לאומי

ישראל אייכלר: זה 107,000

פלורה קוח דוידוביץ: זה משרד הבריאות

פלורה קוח דוידוביץ:  בביטוח לאומי המספר גדול יותר

ישראל אייכלר: הם גם מדברים על סל השיקום בביטוח הלאומי?     

מיכל מרים וולדיגר: על פוטנציאל של זכאים

ישראל אייכלר: אז אחד משני המשרדים לא יודע מה קורה

דבורה ביטון: זה מה שמדגיש את חוסר הסנכרון ושאנשים נופלים בין הכיסאות

קריאה: אין מינהלת תיאום

קריאה:  אין תיאום ביניהם

פלורה קוח דוידוביץ: אנחנו רק יכולים להגיד שאי אפשר לקבוע אם מקור הפער הוא באופי העברת הנתונים בין הגורמים

פלורה קוח דוידוביץ:  אנחנו לא יודעים מהו מקור הפער, לא הצלחנו - - -     

קריאה: מבין ה-120 - - -     

פלורה קוח דוידוביץ: תיכף נגיע גם לזה

ישראל אייכלר: מה שאמרה סגנית השרה קודם, שרק 30% - - -     

מיכל מרים וולדיגר: 31,000 אנשים צורכים

פלורה קוח דוידוביץ: תיכף נגיע גם לנתונים האלה

ישראל אייכלר: זאת אומרת, גם אם זה 107,000, גם אם זה 122,000, בפועל מקבלים רק 30,000

פלורה קוח דוידוביץ: כן

פלורה קוח דוידוביץ:  זה נכון ל-2022

פלורה קוח דוידוביץ:  נכון

פלורה קוח דוידוביץ:  משרד הבריאות מעריך שלא כל האוכלוסייה הפוטנציאלית אכן זקוקה לסל שיקום או מעוניינת בסל שיקום, ולפי ההנחה שלו – שכפי שהוא ציין, מקורה בממצאי סקר של מכון ברוקדייל שנערך בקרב 350 משתתפים בשנים 2016-2015 – שיעור המעוניינים הוא כ-70%

פלורה קוח דוידוביץ:  זה אומר שאם נחיל את ההנחה הזאת על נתוני משרד הבריאות, האוכלוסייה הפוטנציאלית היא כ-75,000 איש, ולפי נתוני המוסד לביטוח הלאומי, מדובר פה על אוכלוסייה של כ-85,000 איש

פלורה קוח דוידוביץ:  עולה השאלה אם הנתונים האלה עדיין משקפים גם את האוכלוסייה כיום, אם אפשר עדיין להתבסס על - - -     

ישראל אייכלר: בכל מקרה, זה 2019, אנחנו כבר ב-2023

ישראל אייכלר:  בכל מקרה זה חסר במידע

פלורה קוח דוידוביץ: תיכף נמשיך

פלורה קוח דוידוביץ:  למה אנחנו מדברים על הגודל באוכלוסייה הפוטנציאלית? כי נתוני משרד הבריאות מציגים את מספר מקבלי השירות בפועל, אבל השאלה שעלתה פה היא מה השיעור שלהם מכלל הזכאים וכמה מקבלים בפועל, מה השיעור שלהם

פלורה קוח דוידוביץ:  כשאנחנו מסתכלים על מספר המשתקמים בשנים 2020-2018, אנחנו יכולים לראות עלייה של כ-13% במספרם, עלייה שקרובה לעלייה שחלה גם במספר הזכאים מבחינת נתוני המוסד לביטוח הלאומי

פלורה קוח דוידוביץ:  אבל כשאנחנו שואלים מה השיעור של המיצוי של סל השיקום, כלומר, כמה מקבלים את השירות בפועל, אנחנו יכולים לראות שהתשובה הזאת תלויה באיזו מהאוכלוסיות שעליהן דיברנו אנחנו נסתכל

פלורה קוח דוידוביץ:  אם נסתכל על נתוני משרד הבריאות ל-2019, אנחנו נגיע לשיעור מיצוי של כ-27%

פלורה קוח דוידוביץ:  אם ניקח את נתוני המוסד לביטוח הלאומי, נגיע לשיעור מיצוי נמוך יותר, של 24%

פלורה קוח דוידוביץ:  אם ניקח את ההערכה של משרד הבריאות על מספר המעוניינים, אז שיעור המיצוי הגבוה ביותר הוא 39%, ואם אז נחיל את אותה הנחה של 70% על נתוני המוסד לביטוח הלאומי, נגיע לשיעור של 34%

חילי טרופר: סליחה, יש לי שאלה

חילי טרופר:  לא משנה אם זה 107,000 או 122,000

חילי טרופר:  השאלה שלי – המיצוי הוא חבר'ה שמעל גיל 18 ויש להם מעל 40%, נכון?     

פלורה קוח דוידוביץ: הם מקבלים אחד או יותר מהשירותים

חילי טרופר: פוטנציאל

חילי טרופר:  כשאת אומרת המיצוי, 30,000 זה אחוז מסך השירותים שיכולים – כלומר, יכול להיות שבן אדם אחד מקבל משהו אחד מתוך סל המיצוי, זה לא ש-30,000 מתוך 122,000 מקבלים

פלורה קוח דוידוביץ: זה נכון שבן אדם אחד יכול לקבל שירות אחד או יותר, אבל פה אנחנו מתכוונים למספר אלה שמקבלים שירות אחד או יותר

מיכל מרים וולדיגר: והאנשים

חילי טרופר: אין אנשים שברגע שהם הוכרו – יש חלק מהשירותים שהם אוטומטיים, לא?     

קריאה: אין אוטומט במדינת ישראל

חילי טרופר: אין אף שירות שהוא אוטומטי?     

קריאה: אין אוטומט במדינת ישראל

מיכל מרים וולדיגר: לא

דבורה ביטון: זה בדיוק המחדל

חילי טרופר: אני שואל אם ברגע שהוכרת על ידי המוסדות, אין משהו אחד - - -     

מיכל מרים וולדיגר: לא

מיכל מרים וולדיגר:  חוץ מקצבה

מיכל מרים וולדיגר:  לקצבה אתה זכאי

קריאות: גם היא לא אוטומטית

קריאות:  זה לא אוטומטי

חילי טרופר: מתוך סל של בערך?     

קריאה: של מגוון שירותים מאוד רחב

חילי טרופר: כלומר, יכול להיות שיש אנשים שקיבלו את ההכרה, עברו את הסטנדרטים הנדרשים, אבל אם הם לא יעשו פעולה אקטיבית - - -     

מיכל מרים וולדיגר: נכון, זה מה שאמרנו, ארבעה חסמים

פלורה קוח דוידוביץ: גם לזה יש לנו נתון שנציג בהמשך

פלורה קוח דוידוביץ:  כמו שאתם יכולים לראות, על פי כל החישובים, רוב הזכאים לא מקבלים סל שיקום, ופה עולה השאלה אם מדובר במצב רצוי, ואני מניחה שיעלו הסיבות למצב הזה בדיון

פלורה קוח דוידוביץ:  נתון מעניין בהקשר הזה שעולה מנתוני משרד הבריאות, כפי שחבר הכנסת טרופר אמר, שגם בתום שנה מאישור ועדת השיקום לקבלת שירות במסגרת הסל, השיעור של אלה שמימשו לפחות שירות אחד היה 82%

פלורה קוח דוידוביץ:  כלומר, יש גם חלק לא מבוטל שלא מימש ולא פנה לממש את השירות הזה לאחר שנה

אלייקו שליין: כמה נדחו, עשיתם ניתוח?     

מיכל מרים וולדיגר: פלורה, את מתכוונת שאחרי שהם קיבלו כבר, עברו את הוועדה וקיבלו אישור – לא הוועדה של ביטוח לאומי, את הוועדה של סל שיקום, וקיבלו אישור וואוצ'ר, הם לא מימשו את הוואוצ'ר

מיכל מרים וולדיגר:  זה אחרי שהוא כבר עבר את התהליך

פלורה קוח דוידוביץ: נכון

פלורה קוח דוידוביץ:  המטרה כאן היא להציג את מגוון השירותים שכלולים בסל שירותי בריאות

פלורה קוח דוידוביץ:  אתם יכולים לראות פה את מספר השירותים שניתנו בכל תחום בשנת 2020

פלורה קוח דוידוביץ:  בהנחה שמקבלי השירות בתחום התעסוקה ובהשכלה, הקצוות, נספרו פעם אחת, אפשר לראות שאת השירותים האלה קיבלו כ-60% מכלל המשתתפים, לעומת כ-6% בהשכלה

פלורה קוח דוידוביץ:  כלומר, 60% קיבלו תעסוקה, 6% קיבלו השכלה

פלורה קוח דוידוביץ:  השאלה אם זה נובע מהיקף הצרכים או מקשיים שאולי מספר הנזקקים גדול יותר אבל איזשהן נסיבות מונעות מהם לקבל את השירות הזה, וזו שאלה

פלורה קוח דוידוביץ:      נתון אחרון שאני אציג נוגע לאחד התחומים שאתם יכולים לראות פה, והוא תיאום הטיפול, שלהבנתנו אולי יכול להשפיע על מיצוי הזכויות של סל השיקום, כי מדובר פה באיזשהו גורם שיכול לתאם בין כלל השירותים שניתנים בסל

פלורה קוח דוידוביץ:  אנחנו כן רואים שלאורך השנים מספר מקבלי השירות הזה גדל, אבל הוא עדיין רק כ-10% מכלל מקבלי סל שיקום, ולכן עולה השאלה - - -     

ישראל אייכלר: את אומרת משהו מזעזע, 90% לא מקבלים תיאום טיפול

מיכל מרים וולדיגר: 98%, רק 2% מקבלים

פלורה קוח דוידוביץ: לא, כ-10% מקבלים

ישראל אייכלר: בכל מקרה, 90%

ישראל אייכלר:  אני עצמי, כשחשבתי על הדיון הזה, לא חלמתי שאלו כאלה פערים נוראיים

מיכל מרים וולדיגר: קודם כל, תיאום טיפול צריך להיות גם לפני, והתחילו טיפה לפני

מיכל מרים וולדיגר:  כלומר, כדי שאתה תקבל סל שיקום, אתה צריך לדעת מה אתה רוצה, ולא היה מישהו שיתאם את השיקום שאתה צריך

ישראל אייכלר: איפה העובדים הסוציאליים שעובדים איתם כל הזמן?     

קריאה: זה בדיוק חלק מהבעיה

פלורה קוח דוידוביץ: הנקודה הזאת היא חלק מהבעיה

פלורה קוח דוידוביץ:  אני אסכם

ישראל אייכלר: אולי תעברי על הרשימה, מה זה תעסוקה 20,000 אנשים?     

פלורה קוח דוידוביץ: יכול להיות שמשרד הבריאות יכול לפרט את זה קצת יותר

פלורה קוח דוידוביץ:  אני רק אסכם

שרון רוטשילד: שרון רוטשילד ממשרד הבריאות, אני אמונה על תחום התעסוקה

שרון רוטשילד:  חשוב לדעת שיש שירותים שהם מוגבלים בזמן, ולכן יש כאלה פערים

שרון רוטשילד:  שירות של חונכות ושירות של השכלה הוא שירות שניתן לתקופה מסוימת, אנשים ממצים אותו

שרון רוטשילד:  הם לא נספרים אחרי שהם מיצו את השירות

ישראל אייכלר: לכמה זמן זה מוגבל?     

שרון רוטשילד: חונכות ניתנת לשנתיים

שרון רוטשילד:  אחרי שנתיים הם ממצים את השירות

שרון רוטשילד:  הם קיבלו סל שיקום, אבל הם נפלטו כי הם מיצו את השירות

שרון רוטשילד:  הם סיימו את שירותי השיקום

קריאה: אבל אפשר להאריך שירות

ישראל אייכלר: מה זה חונכות? מקבלים שנתיים – ואם הוא זקוק לחונכות לעוד שנתיים, מה קורה?     

שרון רוטשילד: יש אג'נדה מקצועית מאחורי הגבלת הזמן, והשירות ניתן - - -     

קריאה: מה שקורה, שלא מקבלים

שרון רוטשילד: לא, לא נכון

חאלד מחאמיד: אפשר להאריך שירות

חאלד מחאמיד:  להאריך

ישראל אייכלר: אולי בהמשך נלמד על אג'נדה, כי ידעתי שיש איזו שופטת עליונה שלא קיבלה את המשרה בגלל שיש לה אג'נדה

ישראל אייכלר:  מה זה אג'נדה? השאלה אם צריך או לא צריך

ישראל אייכלר:  אבל לא עכשיו, אני אתן לכם את זכות הדיבור

ישראל אייכלר:  פלורה, סיימת?     

פלורה קוח דוידוביץ: אני מסכמת רק שהיעדר נתונים על מספר הזכאים לסל שיקום, יש קושי להעריך את היקף הפוטנציאל וגם את מיצוי הזכות

פלורה קוח דוידוביץ:  אנחנו משערים שהנתונים האלה הם חיוניים לצורך תכנון מדיניות, התאמת השירות, ונשאלת השאלה מה הצעדים הנדרשים

מיכל מרים וולדיגר: פלורה, למה חסרים נתונים – כי ביטוח לאומי לא יודע לאבחן? מאיפה נובע ההיעדר בנתונים?     

פלורה קוח דוידוביץ: יש את שאלת הפער בין שני הגורמים שהתייחסנו, וגם את שאלת המיצוי – מהו הנתון שאליו אנחנו נתייחס כדי ללמוד מהו המיצוי, האם הוא 39%? האם 27%? גם זו שאלה חשובה

ישראל אייכלר: תודה רבה לגברת פלורה מהממ"מ

ישראל אייכלר:  יש פה חבר כנסת שצריך לצאת

ישראל אייכלר:  אנחנו ניתן לחבר כנסת ומוזמן, אחד-אחד

ישראל אייכלר:  משה סלומון, ראשון-ראשון

משה סולומון: קודם כל, תודה רבה

משה סולומון:  אני רוצה לברך אותך על ראשות הוועדה

משה סולומון:  זו ועדה חשובה מאוד מאוד

משה סולומון:  לצערי, בעוונותיי, עוד לפני הכנסת, פגשתי הרבה מאוד את הצרכים בוועדה הזאת

משה סולומון:  יישר כוח ובהצלחה גדולה מאוד

משה סולומון:  אני שמח להתחבר לוועדה הזאת

משה סולומון:  אני רוצה לברך גם את סגנית השר, את חברתי, מיכל

משה סולומון:  אני באמת חושב שמיכל ראויה להיות שרת העבודה והרווחה

משה סולומון:  המקצועיות והעולם שהיא מגיעה ממנו – זה מדהים

משה סולומון:  אני רוצה לשאול אותך שאלה על מה שהצעת קודם

משה סולומון:  עד שתהיי שרת הרווחה, המציאות שאני פגשתי בעבר, ואמרה את זה עכשיו גברת פלורה, שהסיפור של הרווחה – העובדים הסוציאליים לא מצליחים לתת מענה היום לצרכים שיש בשטח מבחינת עבודת משרד הרווחה, אז צריך להוסיף להם גם את הנושא החדש של בריאות הנפש, ואולי זה דבר שצריך לחשוב עליו

משה סולומון:  זו רק שאלה

משה סולומון:      אני רוצה להגיד שלוועדה הזאת יש עבודה חשובה מאוד מאוד

משה סולומון:  יש לנו אחריות לתת מענה לאוכלוסיות שלמות שאין להן את היכולות לקבל מענה בעצמן, הן אוכלוסיות מוחלשות או חלשות, איך שלא נקרא להן, והוועדה היא הפה שלהן

משה סולומון:  היכולת שלנו כאן לחשוב מחוץ לקופסה, לחשוב במקום האנשים המדהימים האלה, שבלעדיהם החברה שלנו לא שלמה, היא כל כך חשובה

משה סולומון:  אנחנו פוגשים אותם יום-יום, פוגשים אותם בהרבה מקומות, והם משוועים לתנאים, משוועים לדברים שמגיעים להם בדין ולא בחסד

משה סולומון:  אני מקווה שאנחנו, חברי הוועדה כאן, נעלה את הסוגיות האלה, נלמד אותן

משה סולומון:  לא כולנו מבינים את הכול

משה סולומון:  לא את כל מה שנאמר פה אני מבין עד הסוף, אבל אני רוצה להגיד שאנחנו נכונים להקשיב, נכונים לשמוע, ואנחנו יכולים לעשות מהפכות כדי שהאוכלוסייה של הרווחה, העבודה, כל מה שהוועדה אמונה עליו – נצליח להביא מזור ואיזשהו תיקון למציאות

משה סולומון:  תודה רבה ובהצלחה לכולם

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  עכשיו אני רוצה לתת למשרד הבריאות להציג את נקודת הגישה שלה

ישראל אייכלר:  בבקשה, גברת ליידנר

בתיה ליידנר: תודה רבה

בתיה ליידנר:  אני סגנית מנהל אגף בריאות הנפש

ישראל אייכלר: סגנית מנהל אגף בריאות הנפש, ממונת שיקום

בתיה ליידנר: ממונה על מערך השיקום

בתיה ליידנר:  תודה רבה על האפשרות לדבר כאן

בתיה ליידנר:  אני חייבת להתייחס לכמה נקודות לפני שאני אגיע למצגת

בתיה ליידנר:  כמה נקודת שהעלית, חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בנושא של ההיסטוריה של חוק השיקום – דווקא הייתה חשיבה שהשיקום יהיה בשני המשרדים, גם הבריאות וגם הרווחה, אלא שבזמנו היו בעיות תקציביות ואי הסכמות, ולכן השר דאז ממפלגת ש"ס לקח את זה למשרד הבריאות כל כולו

בתיה ליידנר:  זו הסיבה שאנחנו נמצאים שם

בתיה ליידנר:  אני חושבת שההצעה שלך מעניינת מאוד

מיכל מרים וולדיגר: אפשר לעשות חשיבה חוזרת, דברים משתנים ב-20 ומשהו שנים

בתיה ליידנר: כן, צריכים לחשוב על זה

בתיה ליידנר:  צריכים לחשוב

ישראל אייכלר: המציאות מחייבת, זו לא תיאוריה

ישראל אייכלר:  ברגע ש-90% מהזכאים לא מקבלים את השירות, בוודאי שצריך להעביר את זה למקום שכן יקבלו

בתיה ליידנר: אני חושבת שיש הרבה אספקטים לזה

בתיה ליידנר:  אני מעל 30 שנה עובדת בבריאות הנפש בשיקום, ואני חושבת שבן אדם צריך לקבל שירות איפה שהם צריכים לקבל שירות, לא משנה איפה, וזה האזרח באמצע

בתיה ליידנר:  זה קצת פוליטיקה וגם כן קצת - - -     

ישראל אייכלר: אני כאזרח לא מוכן שתהיה פוליטיקה בדברים האלה, והגדלות של נושא הרווחה והבריאות היא שאין שם פוליטיקות

בתיה ליידנר: בסדר

בתיה ליידנר:  קצת על מערך השיקום

בתיה ליידנר:  ב-2023 – התחדשות וגם כן שינויים

בתיה ליידנר:  כל המדינה הזאת עברה טלטלה בגלל הקורונה

בתיה ליידנר:  היו גם שינויים במשרד הבריאות, ואני מקווה שהשנה הזאת תהיה שנה שאנחנו יכולים להתחדש ולהתקדם

בתיה ליידנר:  כפי שאתם יכולים לראות, מספר מקבלי השירות הולך ועולה בכל שנה

בתיה ליידנר:  לפי הנתונים שלנו – אפרופו נתונים ושינויים – אנחנו עומדים על 35,000 אנשים שקיבלו שירותים ב-2022

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה היא כמה זה מתוך אלה שצריכים

ישראל אייכלר: לא היית פה קודם, הם פירטו

ישראל אייכלר:  בערך 10% ממה שזכאים

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, אני רצה בין הוועדות

קריאה: לא, 25% - - -     

ישראל אייכלר: לא, לא, מה שסיפרו פה קודם זה על ה-10% שמקבלים הכול

ישראל אייכלר:  היא מדברת על שמקבלים משהו

ישראל אייכלר:  כמה אחוזים אלו?     

בתיה ליידנר: מקבלים

בתיה ליידנר:  מקבלים

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת מקבלים?     

בתיה ליידנר: הם מוכרים כמקבלי שירותי שיקום של סל שיקום

מיכל מרים וולדיגר: הם פנו לסל שיקום, וקיבלו שירות

בתיה ליידנר: הם מקבלים דיור, או אחד מהשירותים של סל השיקום

עאידה תומא סלימאן: אחד, לא הסל השלם

מיכל מרים וולדיגר: אין סל שלם

בתיה ליידנר: לא, זה לא העניין

בתיה ליידנר:  סליחה, חברת הכנסת - - -     

חאלד מחאמיד: סליחה, אני יכול לשאול? את יכולה להגיד מגזרים – איזה מגזר כן מקבל, איזה מגזר לא מקבל?     

קריאה: זה לא קשור למגזרים

בתיה ליידנר: זה היה בדיון בשנה שעברה

חאלד מחאמיד: לא, לא בשנה שעברה

חאלד מחאמיד:  אני באתי - - -     

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו עכשיו, צריכים לקבל נתונים על עכשיו

חאלד מחאמיד: אתם נותנים נתונים לא נכונים

דבורה ביטון: אז אולי ניתן לה לסיים, נרכז שאלות מסודרות ונוכל להתקדם

דבורה ביטון:  אנחנו מפספסים פשוט, חבל

ישראל אייכלר: בדיוק

ישראל אייכלר:  הנה, יש לי עזרה כיושב-ראש

ישראל אייכלר:  אף אחד לא מדבר בלי רשות דיבור, אמרנו את זה בהתחלה

ישראל אייכלר:  מי שרוצה להגיד משהו, שיירשם אצל המנהלת, ניתן לו את זכות הדיבור, ואם אנשים יקצו, כולם יספיקו לדבר

ישראל אייכלר:  בבקשה

חאלד מחאמיד: אני רוצה לדבר

חאלד מחאמיד:  באמת, אני כבר לא יכול לסבול

חאלד מחאמיד:  אני כבר תשע שנים מתייצב ומדברים אלינו אותו דבר

חאלד מחאמיד:  אנחנו, שיושבים על כיסאות גלגלים, הם לא יודעים מה אנחנו - - -     

ישראל אייכלר: אולי תגיד את שמך ואת תפקידך

חאלד מחאמיד: אני חאלד מחאמיד, נציג מטה מאבק הנכים בישראל

חאלד מחאמיד:  אני מייצג יהודים וערבים ביחד

חאלד מחאמיד:  הנתונים שהם נותנים לנו הם לא נכונים, זה לא מה שיש בשטח, אלו לא העובדות

חאלד מחאמיד:  העובדות שונות לגמרי

ישראל אייכלר: הדברים שלך נרשמו בפרוטוקול

ישראל אייכלר:  אני רוצה שתמשיכי וברצף

בתיה ליידנר: זה מספר מקבלי השירות לפי השירותים

בתיה ליידנר:  עוד פעם, זה רק 2022-2021, אבל אתם רואים, וראיתם גם כן בנתונים של פלורה, שעמודי התווך של השירותים שלנו הם דיור ותעסוקה

בתיה ליידנר:  שני הדברים שאני חושבת שכל אחד מאתנו, זה מה שמוביל אותנו – איפה לגור ואיפה לעבוד

בתיה ליידנר:  עוד נתון שאני חושבת שהוא חשוב מאוד, הנושא של גיל

בתיה ליידנר:  ציינתם שאין לנו מגבלה בגיל

בתיה ליידנר:  אין לנו מתחת ל-18, זה מתחיל מבגירים בגיל 18, ולא יוצאים לפנסיה אצלנו

בתיה ליידנר:  אין תקרה

דבורה ביטון: לא יוצאים כי בחוק לא יוצאים?     

בתיה ליידנר: אין מגבלה

ישראל אייכלר: אין מגבלה של גיל

אימאן ח'טיב יאסין: כי היא הולכת ומחריפה, זו הכוונה

בתיה ליידנר: לא, לא, לא, זה לא העניין

קריאה: הזכאות פשוט קיימת

בתיה ליידנר: זה נתון חשוב, הנושא של הגיל השלישי – כמו בכל העולם, גם כן במדינה שלנו הגיל השלישי הולך וגדל, ואנחנו צריכים גם כן לפתח שירותים, או בכלל, את כל סל השירותים – לכוון את זה יותר לגיל השלישי ולהתאים את זה

בתיה ליידנר:  חשוב לי גם כן להגיד שנכנסים אלינו המון צעירים

בתיה ליידנר:  יותר צעירים – 18 ודקה, מסיימים את הפנימיות הפוסט אשפוזיות

בתיה ליידנר:  35% מבוגרים הפנימיות, היום הם זכאי סל שיקום

בתיה ליידנר:  הם לא מגיעים מוכנים אלינו, וזו בעיה, כי בסוג השירותים שהם קיבלו לפני הם פחות עצמאיים, ובשירותים שלנו נדרשת עצמאות

בתיה ליידנר:  לכן אנחנו בגילאים 21-18 אנחנו חייבים להתאים את עצמנו

בתיה ליידנר:      בקשר לנושא של ועדות שיקום ומי מגיע אלינו, אני מסכימה איתך, מיכל, שיש בירוקרטיה, וצריך לצמצם את הבירוקרטיה, ויותר אנשים יגיעו אלינו

בתיה ליידנר:  אבל בשנה שעברה, ב-2022, הגיעו 6,600 אנשים לוועדות סל שיקום ראשונות

בתיה ליידנר:  יש לנו שישה מחוזות, זה אומר שכ-1,000 איש הגיעו לוועדה בכל מחוז

בתיה ליידנר:  1,000 איש

ישראל אייכלר: מה קרה שב-2021 הגיעו 7,100? זה היה בגלל הקורונה?     

בתיה ליידנר: היו שני דברים

בתיה ליידנר:  אני חושבת שהיה catch up אחרי הקורונה, זה דבר ראשון

בתיה ליידנר:  למה יש פחות ב-2022? כי הייתה לנו עזיבה גדולה של צוותים במחוזות

בתיה ליידנר:  לכן אם אין לנו צוותים, אני לא יכולה לקיים ועדות

מיכל מרים וולדיגר: כשבן אדם מגיש בקשה לסל שיקום, בתוך כמה זמן יש ועדה? בערך

בתיה ליידנר: בממוצע חודש

אימאן ח'טיב יאסין: חודש?     

מיכל מרים וולדיגר: זה רחוק מהמציאות

שרון רוטשילד: זה תלוי במחוז

שרון רוטשילד:  זה תלוי במחוז

אימאן ח'טיב יאסין: מה זאת אומרת תלוי במחוז?     

שרון רוטשילד: זה תלוי במחוז ובכוח האדם של המחוזות

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אפשר לשאול שאלה?     

ישראל אייכלר: אני רוצה שהיא תסכם, ותשאלי אותה מיד אחרי הסיכום

עאידה תומא סלימאן: לא, אבל זו בדיוק על הנקודה

עאידה תומא סלימאן:  דילגנו על זה כאילו זה - - -     

ישראל אייכלר: את תשאלי אותה כשהיא תסיים

בתיה ליידנר: את צודקת, זו נקודה מאוד חשובה

בתיה ליידנר:  אנחנו סובלים מחוסר אדיר בכוח אדם במחוזות – גם כדי לקבל אנשים וגם כדי לעשות את הרגולציה

אימאן ח'טיב יאסין: למה?     

עאידה תומא סלימאן: אז איך את אומרת 6,000, זה אומר 1,000 בכל מחוז? החלוקה השרירותית הזו היא לא נכונה

עאידה תומא סלימאן:  זה לא מה שקורה במחוזות, יש מחוזות שיש בהן יותר ועדות, ויש מחוזות שאין בהם

עאידה תומא סלימאן:  גם לפי מה שאת אומרת, את אומרת שיש לנו חסר בכוח אדם בחלק מהמחוזות, לכן התור ארוך יותר, אז איך חילקת 6,000 על שישה מחוזות, שזה 1,000 בכל מחוז? אפשר לדעת מה החלוקה לפי מחוזות? כמה ועדות קבלה בכל מחוז נעשו?     

ישראל אייכלר: אולי תעבירו בהמשך לוועדה, אנחנו נעביר לחברי הכנסת את החלוקה האזורית

ישראל אייכלר:  אבל תסיימי

בתיה ליידנר: אני אשמח

בתיה ליידנר:  אני אשמח

בתיה ליידנר:  בסדר, נמשיך

בתיה ליידנר:  אלו אחוזי יישום החלטות

בתיה ליידנר:  כמו שמיכל, את ציינת, הנושא של יישום הוא בעיה קשה הן בגלל שלפעמים אין גורם מפנה או גורם מטפל לעזור לבן אדם ביישום, זה מצד אחד

בתיה ליידנר:  מצד שני, החסר בכוח אדם בשירותים עצמם

בתיה ליידנר:  יש לי שירותים עם תורי המתנה בגלל שאין צוותים

אימאן ח'טיב יאסין: בגלל תנאי העסקה ירודים?     

קריאה: כן

קריאה:  כן

בתיה ליידנר: חלק

בתיה ליידנר:  חלק

בתיה ליידנר:  חלק

אימאן ח'טיב יאסין: חלק גדול

ישראל אייכלר: אני מבקש לא להפריע כי היא רוצה להשלים

בתיה ליידנר: ועדות מעקב – מישהו כאן הזכיר את חוק שיקום נכי נפש בקהילה

בתיה ליידנר:  בחוק כתוב שאנחנו צריכים לעשות מעקב בכל חצי שנה על כל בן אדם

בתיה ליידנר:  תעשו את החשבון, אם יש במחוזות כ-55 אנשים – אני מדברת על כל המחוזות, בכל הארץ, ויש 35,000 איש שצריכים לעבור על התוכנית שלהם, מאוד מאוד קשה לעשות את העבודה כמו שצריך

בתיה ליידנר:  אנחנו עוברים את זה, אבל אם אתם רואים את האדום, זה כמה אנשים אנחנו ראינו פנים אל פנים

בתיה ליידנר:  זה בעייתי בגלל חוסר בכוח אדם, והמספר הולך וגדל

בתיה ליידנר:      מסד הנתונים – שיעור הצמיחה הוא עקבי

בתיה ליידנר:  מעבר ל-35,000 איש, בכ-20 מרכזים לייעוץ משפחות אנחנו רואים 14,000 בני משפחה

מיכל מרים וולדיגר: גם לא מספיק

בתיה ליידנר: לא מספיק, אבל זה הנתון

בתיה ליידנר:  יש לנו כ-1,100 שירותי שיקום, והתקציב עד כה לא גדל בשנתיים האחרונות ל-1

בתיה ליידנר: 4 מיליארד

בתיה ליידנר:  לא גדל

מיכל מרים וולדיגר: לא, הוא כן גדל

בתיה ליידנר: לא של השיקום

בתיה ליידנר:  לא שיקום

מיכל מרים וולדיגר: בטח שהוא גדל

מיכל מרים וולדיגר:  אומנם שוב, בקצב גדילת האוכלוסייה

בתיה ליידנר: אני רק רוצה לסיים

בתיה ליידנר:  אני חושבת שאלו הדברים שעומדים בפנינו בשנים הקרובות

בתיה ליידנר:  החשיבה האסטרטגית לתכנן את מערך השיקום כולו לחמש או עשר השנים הקרובות, בניית תוכנית חומש להסדרה מחודשת ומכרוז השירותים, כולל עדכון ושדרוג נהלים, צמצום הבירוקרטיה והסרת החסמים בקרב הפונים לקבלת סל שיקום, תוך כדי בחינת המענים הקיימים ופיתוח שירותים בהתאם לצרכי האוכלוסייה

בתיה ליידנר:      כאשר נחקק החוק, ראינו אוכלוסייה אחרת

בתיה ליידנר:  ב-20 השנים האחרונות האוכלוסייה השתנתה מקצה לקצה, ואנחנו צריכים להתאים את עצמנו ולהתאים את השירותים, וגם כן להתאים את האג'נדה שלנו לאוכלוסייה עם הצרכים החדשים

בתיה ליידנר:  מימוש פוטנציאל הזכאים להכרה בנכות – המספר שיש בידי הוא 110,000 איש שהם זכאים, מתוכם היום יש לנו 35,000

בתיה ליידנר:  הפילוח או הניתוח של הנתונים של הביטוח הלאומי – צריכים לראות כמה מהם קשישים, כמה אנשים שהם multiple or complex needs שאולי אין לנו לבד את הפתרונות

בתיה ליידנר:  וגם כן – אני לא זוכרת אם אמרו – יש אנשים שלא רוצים

בתיה ליידנר:  נכון שהם זכאים, אבל לא רוצים, זה גם כן קורה

ישראל אייכלר: זה עוד יותר חמור, צריך לעזור להם לרצות

ישראל אייכלר:  בן אדם שלא רוצה, זה בגלל שהוא בדיכאון עמוק, ברור

בתיה ליידנר: גם כן יצירת פתרונות מערכתיים למצוקת כוח האדם המקצועי והפער המקצועי גם כן אצלנו וגם כן בשירותים עצמם

בתיה ליידנר:  צריכים לחשוב אחרת כדי להכניס אנשים אחרים ומקצועות אחרים שיכולים לעבוד במסגרות שלנו

בתיה ליידנר:  תודה

ישראל אייכלר: השאלה הכי מרכזית שעומדת פה על השולחן מהדברים שלך והדברים של פלורה היא מדוע שני-שליש מהזכאים לא מקבלים שירות? זה דבר שזועק לשמיים

ישראל אייכלר:  עכשיו אני אעבור לדוברים

רותם פאר: אני יכולה לענות על זה? אני רוצה לענות על זה

רותם פאר:  רותם פאר, עמותת לנפש

ישראל אייכלר: את נרשמת?     

רותם פאר: כן, בטח

ישראל אייכלר: אז תיכף אני אגיע אליכם

ישראל אייכלר:  חברת הכנסת דבי ביטון

דבורה ביטון: אדוני, קודם כל, אני מברכת על הוועדה החשובה הזו

דבורה ביטון:  אני אומר לאדוני שאני אפילו מכירה לפחות אחד מהמתמודדים, שהוא תושב העיר שדרות

דבורה ביטון:  כמי שעבדה 12 שנים בבית חולים ברזילי, שחלקם היו גם במחלקה הפסיכיאטרית – לא עבדתי שם, אבל ביקרתי מאחר שזה היה סמוך למחלקה הפנימית, אז יכולתי לראותם בחוץ; ובתי, שהיא עובדת סוציאלית, מלווה מתמודדי מש"ה

דבורה ביטון:  יצא לי לבקר שם ולראות אותם

דבורה ביטון:  נקודת ההנחה החשובה ביותר היא שאנחנו חייבים לתת מענה למתמודדי הנפש

דבורה ביטון:  אנחנו כגוף חייבים לתת את התשובות להם ולמשפחות שלהם

דבורה ביטון:  אדוני, אנחנו שומעים פה נתונים מאוד מאוד מדאיגים, שחלקם בכלל נובע מעניין פרוצדורלי

דבורה ביטון:  אני מזכירה, אדוני, שנראה לי שבשבוע שעבר היינו בפגישה עם ביטוח לאומי, ואז עלתה הטענה לנושא הוועדות, ואחת מנציגות הביטוח הלאומי אמרה: אנחנו עכשיו מסתמכים על ניירת ומקצרים בוועדות

דבורה ביטון:  אז אני חושבת שיש מקום לשקול, ברגע שמתמודד נפש מביא מסמכים רפואיים, הם לא צריכים לעבור עוד חקירות וכל מיני מהלכים שהם גם מבזים

דבורה ביטון:  לפעמים אין להם ייצוג שיוכל לסייע להם, ולא פלא שאנחנו שומעים שיש לא מעט מתמודדי נפש שבכלל לא מקבלים את הזכויות שלהם

דבורה ביטון:  בואו נזכור שמתמודדי הנפש הם מתמודדים מאוד קשים משום שצריכים לטפח אותם בתעסוקה, בחינוך, וגם היחס שלהם מהחברה הוא לא תמיד יחס מכיל ולא פעם אפשר לראות אפילו, לצערי, נידוי והשפלות שלהם

דבורה ביטון:  ולכן צריך לטפל בתופעה הזו ומיד

דבורה ביטון:      קצת עצוב לי שהביטוח הלאומי מכיר ב-40% נכות, ואני לא מבינה למה הם לא יכולים להיכנס כנכות לכל דבר, כי ברגע שאתה מתמודד נפש והמסמכים מראים שאתה מתמודד נפש, מדוע לא תעמוד בקצבה כמו קצבאות נכות בכלל, והסלים יהיו משהו ברור מאליו? אין ספק שאדוני צודק, שיש לבדוק את הפיצול שאנחנו שומעים פה – משרד הבריאות, משרד הרווחה

דבורה ביטון:  מסתבר שאף אחד לא יודע מה קורה עם אף אחד, ובסוף מי שמשלם את המחיר אלו האנשים היקרים האלה

דבורה ביטון:  יש צורך ברה-ארגון דחוף

דבורה ביטון:  אדוני הציע את נושא הרווחה – אני מזכירה לאדוני שגם ברווחה העובדים הסוציאליים קורסים שם, שגם זה משהו שצריך להיבחן

דבורה ביטון:       ברשות אדוני, ציינתי כמה נקודות שהן חלק מהאתגרים שאנחנו נצטרך כוועדה לבדוק ולסייע: משבר כוח האדם, שידוע שיש גיוס כוח אדם ושימור שמביא לתורים ארוכים

דבורה ביטון:  גם הנושא של הוועדות צריך להיבחן

דבורה ביטון:  דבר נוסף, יש עיכובים ביישום תוכנית פיתוח מרכזיים

דבורה ביטון:  אני רק אומר לאדוני שהגיע לידיעתי - - -     

ישראל אייכלר: את עורכת דין?     

דבורה ביטון: כן

ישראל אייכלר: לכן את אומרת אדוני, אדוני, אדוני

ישראל אייכלר:  אנחנו לא שופטים, אנחנו לא אדוני

דבורה ביטון: אני רוצה לומר לך, אדוני, אחד מחברי הכנסת שאל אותי: למה את ממשיכה עם אדוני? שאלתי את חבר הכנסת בועז טופורובסקי, אז הוא אמר לי: דבי, זה נפלא, זה מכבד

דבורה ביטון:  אז אם קשה לאדוני, אני אגיד יושב-ראש

דבורה ביטון:  כן, הייתי עורכת דין לפני שהגעתי לכאן

ישראל אייכלר: אני יודע ששופטים רוצים שיגידו להם אדוני, כי הם אדונים

ישראל אייכלר:  אנחנו לא אדונים, אנחנו בסך הכול עבדים, משרתי ציבור

ישראל אייכלר:  תסכמי

דבורה ביטון: אני שמעתי שבערך 12 מרכזי אנוש עלולים להיסגר בגלל חוסר תקציבי

דבורה ביטון:  אני חושבת שהנתון הזה שקיבלתי – וזה מידע ממשרד הבריאות – הוא מידע מאוד מאוד חמור

דבורה ביטון:  מרכזי אנוש נותנים תשובות רלוונטיות למתמודדי נפש

דבורה ביטון:  אני אבקש לבדוק את הסוגיה הזו

דבורה ביטון:  אני מכירה מרכז אחד בשדרות שביקרתי בו, שעובדים איתם ומדברים איתם ויש להם מן תא חברתי

דבורה ביטון:  אסור שזה יקרה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אנחנו עוד נדבר בעניינים האלה

דבורה ביטון: אז רק משפט אחרון, אדוני

דבורה ביטון:  חשוב לזכור שיש כאן אוכלוסיות רבות ומגוונות שבאות לידי ביטוי – למשל אסירים משוחררים, שורדות זנות, מכורים לסמים, שבסוף גם הם נכנסים לאותם סלים, ובטח ובטח כל מה שקורה אחרי הקורונה

דבורה ביטון:  תודה

ישראל אייכלר: תודה

ישראל אייכלר:  עכשיו לארגון בית חם, אריה מונק, מנכ"ל

ישראל אייכלר:  בבקשה

ישראל אייכלר:  תתמקדו בשתי דקות, בבקשה, כל הדוברים, ואז נוכל לתת לכולם

אריה מונק: שתי דקות

אריה מונק:  נעשה את זה בקצרה

אריה מונק:  ראשית, אני מבקש לברך את הוועדה שאחד מהדיונים הראשונים אכן עוסקים בתחום החשוב הזה

אריה מונק:  אני מבקש לברך גם את חברת הכנסת מיכל וולדיגר על עיסוק אינטנסיבי בנושא הזה

אריה מונק:  אני רוצה לחדד בזמן שיש לי לדבר את ההזיה שקורית פה

אריה מונק:  יש חוק שיקום ושילוב נכי נפש בקהילה, שהוא חוק שאין לו מגבלה תקציבית

אריה מונק:  כל ה-110,000 אנשים שזכאים לקבל סל שיקום או שירותי שיקום, אפשר לשקם אותם

אריה מונק:  מתוך ה-107, מחלוקת אם 30% או 34% בכלל זכאים, מתוכם פחות מ-30% מממשים, ומתוכם פחות מ-30% אכן משתמשים בוואוצ'ר

אריה מונק:  כלומר, יש פה חוק שאין לו מגבלה של כסף, ומאידך גיסא, אנשים לא מקבלים את השירות, ואני רוצה להשתמש במשפט מסוכן וחריג: אני לא בטוח שאין פה עניין של ריסון רכישות

אריה מונק:  לא ייתכן שחוק שיש בו כל כך הרבה כסף ואנשים שיש להם זכויות, יש משהו במנגנון שכל הזמן תוקע

אריה מונק:  אז פעם אחת אומרים זה הנושא של ועדות סל שיקום

אריה מונק:  לפני זה מתעללים – אני אומר את המילה הזאת ועומד מאחוריה – מתעללים בנפגעי הנפש

אריה מונק:  אני עובד איתם 25 שנה – מתעללים בהם בביטוח הלאומי

אריה מונק:  לא ייתכן שהביטוח הלאומי, שהוא המבטח, הוא גם זה שייקבע את האחוזים, אם יהיו או לא

אריה מונק:      שתיים, אחרי שהם צלחו את הסיפור של ה-40%, הם מחכים שיגישו אותם לוועדת סל שיקום

אריה מונק:  יכול להיות שהוועדות מתקיימות אחת לחודש

אריה מונק:  תכל'ס, יש בעיה בוועדות

אריה מונק:  בלי להאשים את העבודה שלכן, בתיה ושרון, עבודה נהדרת, יש בעיה של כוח אדם

אריה מונק:  הם לא יכולים - - -     

ישראל אייכלר: אם יש תקציב, מה הבעיה בכוח האדם? תסביר לי

אריה מונק: התקציב הוא תקציב לסל, אבל אין למטה

אריה מונק:  היום באגף בריאות הנפש – כמה נשארו אצלכם, שלושה-ארבעה אנשים?     

ישראל אייכלר: מדובר בכמעט 1

ישראל אייכלר: 5 מיליארד שקל ואין תקציב למטה?     

שרון רוטשילד: התקנים לא השתנו - - -     

בתיה ליידנר: התקנים לא השתנו

בתיה ליידנר:  אין תוספת תקנים במחוזות

מיכל מרים וולדיגר: כמו שאמרתי, ארבעה חסמים שצריך למוטט אותם

אריה מונק: רק שנייה, אני רוצה להשלים ולומר, בעיית בריאות הנפש היא החצר האחורית של מדינת ישראל ממתי שהיא קמה

אריה מונק:  יש לנו כרגע את ההזדמנות עם האנשים הכי טובים לקדם אותה

אריה מונק:  מה שצריך לעשות זה כמו שבתיה אומרת: תוכנית עשר שנתית קדימה עם ועדה בתוך משרד הבריאות שתהיה אחראית על זה, כי אם לא, אומנם יהיו חוקים מאוד טובים – ואני חייב לומר שמבחינת מדינות ה-OECD, חוק שיקום ושילוב הוא אחד החוקים הכי טובים, אולי גרמניה מקדימה אותנו, אבל זה שיש חוק טוב אבל בקצה אנשים לא יכולים לקבל את השירות, זו שערורייה וזה משהו שחייב להיפתר, ויש לנו את ההזדמנות לפתור את העניין הזה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  חבר הכנסת ואליד אל הואשלה

וליד אל-הואשלה: תודה, מכובדי, על קיום הדיון החשוב הזה

וליד אל-הואשלה:  ראיתי את הנתונים, כמו שכולם ראו

וליד אל-הואשלה:  אין ספק שישנם פערים

וליד אל-הואשלה:  אנחנו רואים פערים מאוד גדולים, לפחות בנתונים שהראו

וליד אל-הואשלה:  רציתי לשאול את פלורה: לא מסרת נתונים על החברה הערבית

וליד אל-הואשלה:  אני בא מהחברה הבדואית ולא שמעתי נתונים

וליד אל-הואשלה:  חשוב לנו לשמוע, כחברי כנסת מהחברה הערבית, על הנתונים, איפה יש סלי שירותים בחברה הערבית, מה המספר שלהם ביחס למספר הכללי

וליד אל-הואשלה:  וחשוב לנו לשמוע כמה מה-122,000 שזכאים לקבל, כמה מתוכם הם מהחברה הערבית

וליד אל-הואשלה:  חשוב לנו לשמוע את הנתונים האלה על מנת שנוכל להתמודד ולפנות למי שצריך על מנת לסייע לאנשים האלה לקבל את השירותים האלה

וליד אל-הואשלה:  תודה

פלורה קוח דוידוביץ: במסמך הזה אנחנו לא עשינו את ההתפלגות הזאת לפי מחוזות ולא לפי - - -     

וליד אל-הואשלה: יש לך לפי מחוזות ויישובים

פלורה קוח דוידוביץ: אני חושבת שלמשרד הבריאות יש את הנתונים הזמינים נכון לעכשיו

עאידה תומא סלימאן: למה אתם לא עושים?     

פלורה קוח דוידוביץ: זאת לא הייתה - - -     

עאידה תומא סלימאן: לא נתבקשתם

ישראל אייכלר: קודם אמרתי לפרוטוקול, ואני מקווה שזה יקוים, אני מבקש שהוועדה תקבל את החלוקה, את הפילוח של האזורים והמחוזות והמספרים כדי שנוכל לתת את זה לחברי הכנסת

עאידה תומא סלימאן: והשייכות – ערבי או יהודי

וליד אל-הואשלה: תהיה ישיבת המשך ואנחנו נקבל את הנתונים האלה?     

ישראל אייכלר: או שאנחנו נעביר לך את הנתונים שתוכל לעשות עם זה משהו

וליד אל-הואשלה: מאה אחוז, בסדר גמור

וליד אל-הואשלה:  תודה רבה

אריה מונק: אני רק רוצה לומר לחבר הכנסת שלבית חם יש למעלה מ-200 מתמודדים במשולש

אריה מונק:  בית חם – יש במשולש למעלה מ-200 מתמודדים

חאלד מחאמיד: אני רוצה להגיד משהו לחברי הכנסת הערבים

חאלד מחאמיד:  אני יכול להגיד משהו? תן לי להגיד משהו

חאלד מחאמיד:  כואב לי, כואב

חאלד מחאמיד:  תאמין לי, כואב לי

ישראל אייכלר: רגע, אתה דיברת, יש פה עוד – ארגון אנוש

ישראל אייכלר:  אנחנו נשמע אותך

ישראל אייכלר:  אתה פה, אני לא בורח

חאלד מחאמיד: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת הערבים שדואגים לנו – על מה אתם שואלים? יש לנו דיור ציבורי, יש לנו נגישות, יש לנו הכול, בחייך, מה אתה שואל אותם? יש לנו הכול

חאלד מחאמיד:  הכול יש לנו

חאלד מחאמיד:  אנחנו מתחת לכל ביקורת

חאלד מחאמיד:  אפס

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פשוט אוהבים תמיד להתלונן

ישראל אייכלר: הבעיה היא שהפרוטוקול לא מבין בדיחות, תגיד שזה במירכאות

ישראל אייכלר:  עמותת אנוש, עמותה ישראלית לבריאות הנפש, עורכת הדין שנית סוקולובסקי, בבקשה

שנית סוקולובסקי יואש: תודה רבה

שנית סוקולובסקי יואש:  קודם כל, תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר, סגנית השר, על הדיון החשוב הזה ועל זה שאת ממשיכה ודוחפת את הנושא הזה בשיא הכוח

שנית סוקולובסקי יואש:  תודה רבה

שנית סוקולובסקי יואש:  מה שאני רוצה להציג – עמותת אנוש מעניקה מעל 40 שנה שירותי שיקום בבריאות הנפש בכל קשת התחומים המשמעותיים של החיים: בדיור, בתעסוקה, מרכזי ייעוץ למשפחות, וכן מרכזים חברתיים, כפי שצוין גם קודם

שנית סוקולובסקי יואש:  הפער העצום שאני רוצה להציג כעמותה שמפעילה את שירותי השיקום זה במצוקת כוח האדם שעלתה כאן בנקודה של משרד הבריאות מתחום של ועדות סל שיקום, אבל גם אנחנו כמפעילי השירותים נתקלים בחסרים עצומים של כוח אדם

שנית סוקולובסקי יואש:  אנשים לא מעוניינים להגיע ולעבוד במסגרות שהן כל כך תובעניות ובשכר כל כך נמוך

שנית סוקולובסקי יואש:  אפשר לראות את השחיקה של כוח האדם, אנחנו לא מצליחים לגייס

שנית סוקולובסקי יואש:  יש פערים של 30% בין מסגרות של רווחה לבין מסגרות של בריאות במשכורות, אפילו ברמה של עובדים סוציאליים

שנית סוקולובסקי יואש:       בשנת 2017 נחתם צו הרחבה של העובדים הסוציאליים שהוחל גם במשרדי החינוך, גם במשרדי הרווחה, משום מה, משרד הבריאות לא קיבל את התקציב המתאים לממן את צו ההרחבה של 2017

שנית סוקולובסקי יואש:  עד היום אנחנו נגררים בבתי משפט, עם הרשאות משפטיות בנושא הזה

שנית סוקולובסקי יואש:  אנחנו מקבלים רק חלק מהעלויות הצו ונדרשים להשלים פערים גדולים ביישום הצו מכספנו, מכספי תרומות, כדי לשלם משכורות לעובדים סוציאליים

שנית סוקולובסקי יואש:  זה דבר שהוא לא ייאמן במדינה שיש בה חוק ויש צו הרחבה ואין תקציבים

מיכל מרים וולדיגר: על פי הנתונים שאני יודעת, ב-1 בינואר אתם אמורים לקבל - - -     

שנית סוקולובסקי יואש: אבל זה לצו ההרחבה החדש שניתן ב-2022

שנית סוקולובסקי יואש:  2017 עדיין לא יושם מבחינה תקציבית

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  חברת הכנסת סלימאן

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שחלק מהדברים שרציתי להגיד כבר העלו

עאידה תומא סלימאן:  קודם כל, גם אני מודה על הדיון החשוב הזה

עאידה תומא סלימאן:  חברת הכנסת סגנית השר העלתה את הנושא גם כן כשהייתי בוועדה לקידום מעמד האישה, ודנו בזה הרבה

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שעלית פה, כבוד היושב-ראש, על נושא שמחייב פוקוס מיוחד

עאידה תומא סלימאן:  זה תחום שבעיניי הוזנח ושמו אותו בצד בכל המערכות של המדינה, הוא לא קיבל את תשובת הלב שמגיעה לו, לא תוקצב ולא הוכנה תשתית מבחינת הכשרות מקצועיות ומבחינת כוח אדם כדי לטפל באנשים שחיים בתוכנו

עאידה תומא סלימאן:  לצערי הרב, אפילו הנתונים שמציגים הם לא תמיד מדויקים

עאידה תומא סלימאן:  עצם העובדה שאין – ברור, כלומר, אתה מסתכל ואתה רואה שההבדל בין המערכות מבחינת הסטטיסטיקה מעיד על זה שסנכרון אמיתי בין כל המערכות שמטפלות במתמודדי נפש לא קיים כמו שצריך

עאידה תומא סלימאן:  הסנכרון לא קיים, לכן יש הרבה אנשים שנופלים בין הכיסאות, אנשים שלא מקבלים את השירות

עאידה תומא סלימאן:      האם זה מכוון או האם זה כשל? אנחנו צריכים לבדוק את זה

עאידה תומא סלימאן:  כי בלתי מתקבל על הדעת שיש חוק, כפי שנאמר, שנותן נתון בלי הגבלה תקציבית, אבל שמים בדרך את כל המכשולים האמיתיים כדי שאנשים לא יקבלו את השירות

עאידה תומא סלימאן:  ואנחנו עוד לא מדברים על המצב של קבוצות שונות בתוך האוכלוסייה הערבית, או בתוך האוכלוסייה החרדית

עאידה תומא סלימאן:  כולנו יודעים כמה סטראוטיפים קיימים, כמה אנשים לא מצליחים להגיע ולקבל את אחוזי הנכות

מיכל מרים וולדיגר: צר לי להגיד לך, זה גם באוכלוסייה של הציונות הדתית

מיכל מרים וולדיגר:  גם שם יש כל כך הרבה חוסר

מיכל מרים וולדיגר:  זה כנראה אצל כולם

עאידה תומא סלימאן: לא העזתי לדבר בשם האוכלוסייה הציונית הדתית

עאידה תומא סלימאן:  אני רק רוצה לשאול – אני מאוד מבקשת שיוכן מסמך עם כל הנתונים בעניין האוכלוסייה הערבית, למרות שלא כולם מאובחנים כמו שצריך

עאידה תומא סלימאן:  אני רוצה גם להעלות את הנושא של המחסור בכוח אדם, אבל במיוחד באוכלוסייה הערבית

עאידה תומא סלימאן:  הנטל על העובדים הסוציאליים באוכלוסייה הערבית הוא פי 4 ממה שקיים באוכלוסייה באופן כללי מבחינת הטיפול בתיקים

עאידה תומא סלימאן:  הנושא של מדריכי השיקום שעובדים בתנאים בלתי מתקבלים על הדעת; אף אחד לא מוכן להסתכל על התנאים שהם מקבלים ועל העבודה שמשרד הבריאות לא מפקח בצורה אמיתית על ההכשרות שלהם ועל העבודה שלהם

עאידה תומא סלימאן:  את זה צריך להכניס גם לסדר-היום

עאידה תומא סלימאן:      מבחינת הדיור – כבוד היושב-ראש, אני לא מבינה למה לא מכניסים את מתמודדי הנפש גם כן לקבל מיד את העניין של זכאות לדיור ציבורי

עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת שיש קריסה בדיור הציבורי, אבל אני חושבת שאם יש אנשים שמגיע להם, אלה האנשים האלה

עאידה תומא סלימאן:  אז אני חושבת שהגיע הזמן לטפל בנושא הזה

עאידה תומא סלימאן:  אלו נושאים שאפשר להפריד להם ישיבות אם אנחנו רוצים להיכנס לעומק, ולבקש את הנתונים האמיתיים בעניין הזה

עאידה תומא סלימאן:  תודה

עאידה תומא סלימאן:  אני מתנצלת, אבל יש לי עוד דיון בוועדה אחרת

אלייקו שליין: יש 11,000 מתמודדי נפש שממתינים לדיור ציבורי

ישראל אייכלר: ארגון בזכות, עורכת הדין ורד בר, בבקשה

ישראל אייכלר:  אני מבקש להקפיד על שתי דקות כדי שכולם יוכלו לדבר כי אנחנו מסיימים עוד מעט

ישראל אייכלר:  אני כבר אומר, אחריה – חבר הכנסת חילי טרופר

ורד בר: אשתדל מאוד לעמוד בזמנים

ורד בר:  ראשית, תודה רבה לכבוד היושב-ראש ולסגנית השר על הנושא החשוב הזה, ולסגנית השר על זה שהיא לא עוזבת את הנושא הזה

ורד בר:  דיברו – ועוד ידברו – על המשבר שקיים היום בשיקום, משבר כוח אדם, אחד הגדולים

ורד בר:  רגע לפני שנכנסתי לוועדה, שוחחתי עם אשת שטח שפשוט ביקשה ממני להדגיש עד כמה קיים היום משבר כוח אדם

ורד בר:  אבל משבר כוח האדם הוא לא הבעיה היחידה שיש היום

ורד בר:  ראינו את הנתונים

ורד בר:  הנתונים הם קשים – אולי 30% מהזכאים לסל שיקום מצליחים בסוף להגיע למימוש הזכות, וכנראה שבאמת הרבה פחות

ורד בר:  שוב, משבר כוח האדם הוא אחד החסמים, אבל גם לפני שנוצר משבר כוח האדם, הנתונים לא היו שונים מאוד

ורד בר:      יש הרבה מאוד חסמים בירוקרטיים בדרך למימוש הזכאות

ורד בר:  אבל יותר מזה, דיברו על חוק השיקום, וחוק השיקום הוא חוק טוב מאוד במובן הזה שהוא שם את הדגש על שיקום בקהילה, אבל גם בו יש חסרים

ורד בר:  החוק נחקק לפני 20 שנה, כשהוא נחקק, הוא נחשב פורץ דרך

ורד בר:  הוא לא עבר מאז כמעט תיקונים, אולי בכלל, והוא לא עבר את ההתאמות הנדרשות מאז שנחתמה האמנה לזכויות אנשים עם מוגבליות

ורד בר:  מדינת ישראל אשררה אותה, החוק לא עבר התאמות כדי להתאים לרוח האמנה

ורד בר:  מסגרות דיור כמו הוסטלים עדיין נחשבות מסגרות דיור בקהילה, למרות שהאמנה שוללת את המסגרות האלה כמסגרות בקהילה

ורד בר:  ומה שיותר חמור זה שאנשים שזקוקים למענים אינטנסיביים לא מקבלים את המענים הרבה פעמים דרך סל שיקום

ורד בר:  מה זה אומר? זה אומר שאם הם רוצים לחיות בבית, הם מקבלים מענה מצומצם מאוד של מספר שעות שבועיות בבית

ורד בר:  הם לא יכולים לחיות עם זה

ורד בר:  חלקם נאלצים לעבור להוסטלים, אם ההוסטלים מסכימים לקבל אותם

ורד בר:      אני לדוגמה מלווה אדם שההוסטל הודיע לו שהוא נאלץ לעזוב את ההוסטל, אפשר לומר כמעט זרק אותו מההוסטל, ואותו אדם כרגע נמצא בבית בלי לקבל בכלל שירותי שיקום בגלל משבר כוח האדם

ורד בר:  כבר חמישה חודשים הוא נמצא בבית, המשפחה נאחזת בו בציפורניים כדי שהוא לא יישלח למוסדות

ורד בר:  וזאת אחת הבעיות, שבהיעדר מענים מתאימים לאנשים שצריכים מענים אינטנסיביים, הם נזרקים מסל שיקום

ורד בר:  הזכות שלהם, שהיא זכות על פי חוק, נשללת מהם, ומשרד הבריאות מציע להם מענים שהם לא דרך סל שיקום בכל מיני שמות נפלאים כמו מגורים טיפוליים, קהילות אקולוגיות וקהילות משקמות

ורד בר:  בשנה שעברה ראינו ממש נסיגה כשמשרד הבריאות החליט להקים מחדש מוסדות חדשים תחת השם קהילות משקמות

ורד בר:  אלו מוסדות לכל דבר, הם לא תחת סל שיקום, ששוב, הדגש שלו הוא הקהילה

ורד בר:  הם מוציאים את אותם אנשים עם מוגבלות נפשית מהקהילה וסוגרים אותם במוסדות סגורים

ישראל אייכלר: את סיימת את הזמן, אבל אני רוצה להציע לך ולכולם, מי שיש לו רעיון להצעת חוק ספציפית, לתיקוני חקיקה, תשלחו לנו את זה במייל, תשלחו במייל למנהלת הוועדה, ואז נבחן את הדברים, אולי יש דברים שאפשר לתקן אותם על פי הרעיונות שלכם

ישראל אייכלר:  תסיימי במשפט

ורד בר: אם אנחנו מדברים על תיקוני חוק, אני כל כך שמחה שהצעת את זה

ורד בר:  באמת צריך לתקן את החוק כך שהוא יכיל הרבה יותר מענים אינטנסיביים

ורד בר:  חוק שירותי רווחה שנחקק בשנה שעברה מכיר בפעם הראשונה לא רק בזכות לחיים בקהילה, אלא גם בפעם הראשונה הכניס את הנושא של תקצוב אישי

ורד בר:  זה אחד השירותים שנדרשים לתקן במסגרת חוק השיקום

ורד בר:  השינוי השני שצריך לעשות הוא הדגש על הקהילה וסגירה של מסגרות שאינן תואמות את האמנה, כמו הוסטלים

ורד בר:  תודה רבה

חילי טרופר: אני רציתי לשאול את משרד הבריאות: הצבעתם פה על שתי בעיות, אתגרים – יש הרבה, דיברת על התוכנית האסטרטגית – אחת, בעיית כוח האדם

חילי טרופר:  אני אשמח לשמוע בניתוח שלכם על מה זה יושב, אם רק על משכורות

חילי טרופר:  אני כן אגיד בסוגריים שככל שתורידו בבירוקרטיה, צריך גם פחות כוח אדם, זה חלק מההתמודדות, חוץ מזה שזה מקל על האנשים שפונים, שזה תמיד טוב, אתה פתאום מגלה שיש יותר מדי טפסים, וכולי

חילי טרופר:  הדבר השני זו הסוגיה של מיצוי זכויות

חילי טרופר:  מיצוי זכויות, בוודאי לאוכלוסייה שמתמודדת, הוא תמיד דבר מורכב, זה תהליך קשה

חילי טרופר:  לא סתם הרבה עיריות – אני עבדתי פעם בעירייה, החזקנו תקן של מיצוי זכויות, לא דווקא בנושא הזה

חילי טרופר:  זה סיפור

חילי טרופר:  כשעבדתי במשרד התרבות והספורט, הייתי שר, החזקנו אנשים שעזרו לרשויות הערביות למצות זכויות כי לפי החלוקה שם פתאום ראינו שכמעט לא נבנים מגרשים לחברה הערבית סתם כי הם לא עושים את כל התהליך

חילי טרופר:  האם שקלתם – או למה לא שמים אנשים שכל תפקידם הוא ללוות את האנשים כדי שלא נגיע לנתון כל כך עגום של 30,000 איש מתוך 100,000? יש מחלוקת כמה

חילי טרופר:  כל מה שהוא צריך לעשות – וככה הוא גם נמדד, על פי התוצאה – כמה הוא הצליח למצות את הזכויות

בתיה ליידנר: לענות, או שאלו רק שאלות?     

חילי טרופר: אני לא באתי להגיב, באתי לשאול

ישראל אייכלר: הצגת שאלות? חשבתי שאמרת דברים ברורים

חילי טרופר: שאלות ברורות

ישראל אייכלר: שאלות ברורות

ישראל אייכלר:  יש לך תשובות מספקות? בדקה, בבקשה

בתיה ליידנר: הנושא של מיצוי זכויות באמת מאוד חשוב, אבל יש כאן הרבה שחקנים שצריכים לעשות – א', זה חרות על הדגל של הרווחה, מיצוי זכויות

בתיה ליידנר:  הם יכולים לעזור בתהליך הזה

בתיה ליידנר:  הנושא של מיצוי זכויות בביטוח הלאומי – גם כן, זה לא במגרש שלי, של משרד הבריאות, זה לא חלק מהחוק

בתיה ליידנר:  אבל הנושא של בירוקרטיה – קיבלתי הערה על זה שכתוב על משרד הבריאות אל תפנו אלינו, יש יותר מידי בירוקרטיה

בתיה ליידנר:  אחד הדברים שאני בתפקיד שלי עכשיו – אני חדשה בתפקיד – אני רוצה לצמצם את הבירוקרטיה, לעשות את השירותים יותר נגישים, לעשות את הוועדות יותר נגישות

בתיה ליידנר:  אתה אומר שאם אנחנו נצמצם בירוקרטיה, אנחנו לא נצטרך כוח אדם, אני לא מסכימה איתך

חילי טרופר: לא אמרתי את זה, לא

חילי טרופר:  לא אמרתי את זה

בתיה ליידנר: בכל אופן, מפתח כוח האדם שקיים היום במחוז ירושלים הוא 1,000 מתמודדים על כל איש צוות, שזה אבסורד

בתיה ליידנר:  זה יותר גרוע ממה שקורה בכל שירות רווחה היום במדינת ישראל

בתיה ליידנר:  צריך להיות בסביבות 350 על כל בן אדם כדי לעשות גם את הכניסה וגם את הרגולציה ההמשכית כמו שצריך להיות

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  עכשיו ארגון זכויות הנכים

ישראל אייכלר:  ד"ר עמיחי תמיר, בבקשה

עמיחי תמיר: בוקר טוב

עמיחי תמיר:  אין ספק שהבעיה העיקרית היא תת שימוש בסל השיקום

עמיחי תמיר:  ההצעה שלנו היא לבטל את הוועדות האלה, להכיר אוטומטית במי שהוכר על ידי הביטוח הלאומי כבעל לקות רפואית לפי סעיפים 33 ו-34, להוסיף קריטריון נוסף של דרגת אי כושר מלאה, ולהוריד את הסף מ-40%

עמיחי תמיר:  תודה רבה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  עמותת לנפש, רותם פאר, בבקשה

רותם פאר: עמותת לנפש, רותם פאר

רותם פאר:  תודה שכינסתם את הוועדה הזאת

רותם פאר:  מיכל, התגעגעתי אליך

רותם פאר:  אני אגיד קודם כל שיש הרבה מאוד אתגרים בתחום השיקום, אבל אני רוצה לדבר על משהו אחד ספציפי שיושב לי על הלב כבר כמה שנים מאז שאני בעולם הנפש, וזה המפעלים המוגנים

רותם פאר:  בשנת 2020 נחקק חוק שיקום נכי נפש בקהילה, וחלק ממנו מדבר על סעיף התעסוקה, שהמטרה העיקרית שלו היא לאבחן ולעשות השמה למקום המתאים

רותם פאר:  בפועל, אני אספר לכם מה קורה במרבית המפעלים המוגנים

רותם פאר:  מתמודדי נפש מגיעים לעבוד במקום מבלי שהם עוברים אבחון, נשארים בעבודה הזאת במשך שנים רבות, למרות שהם קוראים לעצמם תוכנית שיקום זמנית

רותם פאר:  זו לא תוכנית שיקום זמנית, זו פשוט עבודה בעיניים, מדובר בעבדות מודרנית לכאורה, ניצול

רותם פאר:  אנשים באים להשתקם

רותם פאר:  דרך אגב, הבעיה שבגללה אנשים לא מממשים את הזכות שלהם לסל שיקום היא לאו דווקא בגלל הבירוקרטיות, אלא בגלל שאין אפשרות לאנשים בתפקוד גבוה להשתקם

רותם פאר:  אין שירותים לאנשים בתפקוד גבוה כמעט בכלל בסל שיקום, אז אין להם לאן ללכת

רותם פאר:  מישהו עם תואר שני שיש לו התמודדות לא רוצה ללכת לעבוד בארומה כנציג, הוא רוצה לקבל עבודה שמתאימה למה שהוא למד

אריה מונק: בתוך סל שיקום יש תעסוקה נתמכת שמאפשרת את כל מגוון השירותים

אריה מונק:  למה לבן אדם אין - - -     

ישראל אייכלר: יש לך עוד דקה

רותם פאר: רגע, שנייה

רותם פאר:  אני אגיד למה קשה לי שאתה מגביל אותי בזמן, כי אנחנו, מתמודדי הנפש, רוצים לדבר

רותם פאר:  זה ששמעת אותו ושמעת אותו ושמעת אותו – לא שמעת אותי, ואני מתמודדת נפש, ואני מייצגת פה לא רק את העמותה שלי, את עמותת לנפש, אני מייצגת את עמותת לשמה, ארגון הנכים, זכויות נכים, רקמה אנושית, משפחות בריאות הנפש

רותם פאר:  אני באה לפה בשם כל העמותות האלה, ועמותות נוספות שלא אמרתי את שמן

רותם פאר:  שימו לב שאפילו סל שיקום קורא לזה שירות תעסוקה, היה רשום שם

רותם פאר:  זו לא תעסוקה – די, צריך לקרוא לידי בשמו

רותם פאר:  לקבל שלושה שקלים לשעה זו לא תעסוקה, זה מבזה

רותם פאר:  אנשים הולכים לשם ונפגע להם הערך העצמי

רותם פאר:  להגיע למקום שאמור לשקם אנשים תמורת שלושה שקלים לשעה ולהישאר שם במשך שנים רבות ולקרוא לזה תעסוקה, זה פשוט עוול גדול

קריאה: וללא תנאים סוציאליים

רותם פאר: וללא תנאים סוציאליים

ישראל אייכלר: זה מספיק מחפיר כשזה חמישה שקלים, את לא צריכה להגיד שלושה

רותם פאר: זה לא משנה, בין שלושה לשמונה שקלים לשעה, זה עלוב

אלייקו שליין: זה לא יחסי עובד-מעביד

רותם פאר: יש שם יחסי עובד-מעביד, בוודאי שיש שם יחסי עובד-מעביד, עם כל הכבוד

רותם פאר:  יש שם יחסי עובד-מעביד מבחינתי

רותם פאר:  אני באה לקפה, ואני רואה בן אדם שבא לעבודה, הוא בא לעבוד

רותם פאר:  שאלתי בן אדם: כמה שנים אתה עובד שם? עשר שנים, 16 שנים

רותם פאר:  אז למה לקרוא לזה תוכנית שיקום זמנית? מישהו צריך להגדיר פה את הזמן הזה, ומישהו צריך לפקח על זה

רותם פאר:       אני רוצה להגיד עוד משהו

רותם פאר:  אני מאמינה שיושב-ראש הוועדה, אייכלר, אתה לא היית נותן לבן שלך לעבוד במפעל מוגן תמורת שמונה שקלים לשעה, שהוא אורז מוצרים ובאמת בא לעבוד

רותם פאר:  מה שאנחנו רוצים, שתוקיעו את התופעה הזאת של העבדות המודרנית

רותם פאר:  אנחנו רוצים שיהיה פיקוח על מפעלים מוגנים במטרה להפוך אותם למפעלים משקמים, ולא לכאלה שמעסיקים אותם תמורת מספר שקלים לשעה

רותם פאר:  כמובן להגדיר שהם יקבלו תנאים סוציאליים לפי החוק

רותם פאר:  אנחנו מבקשים להגדיר בחוק מה זה תוכנית שיקום זמנית כדי שאנשים לא יישארו שם יותר משלושה חודשים, כי בשלושה חודשים אפשר לדעת איך לצאת לעולם העבודה

שרון רוטשילד: אני רק רוצה לענות לרותם

שרון רוטשילד:  אני רוצה לענות בתור מי שאחראית על התעסוקה וסל השיקום, שרון רוטשילד

שרון רוטשילד:  אני רוצה להגיד שאת נוגעת בנקודות מאוד משמעותיות, ואנחנו באמת עמלים עכשיו על כל הנושא של האסדרה, גם ברמה החוקית, של סטטוס של משתקמים בתוך המפעלים

שרון רוטשילד:  זה יהיה בשותפות הארגונים, בשותפות המתמודדים, בשותפות בני משפחה ובשותפות משרד הרווחה והנציבות

שרון רוטשילד:  אנחנו שואפים לשדרג את כל הסטנדרטים של התעסוקה, ואנחנו נשמח מאוד לשותפות סביב העשייה הזאת

ישראל אייכלר: ואנחנו נשמח לקבל את הסיכום שלכם אחרי כל העבודה הזאת

ישראל אייכלר:  ארגון לשמה, רחל סעדיה, בזום

רחל עזריה: אני מכירה את חוק שיקום נכי נפש בקהילה עוד מהתקופה שהיינו קבוצת מתמודדים, בני משפחה ואנשי מקצוע שישבו במשרד הבריאות ובנינו את החוק הזה

רחל עזריה:  ישבנו יחד עם חברת הכנסת תמר גוז'נסקי ובנינו את החוק הזה

רחל עזריה:  באמת, זה היה חוק פורץ דרך, והיום החוק זקוק לשינויים, בעיקר בכל הנושא של תעסוקה והשכלה

רחל עזריה:  למעשה, אתם הראיתם פה בסטטיסטיקות שלכם שמעט מאוד נפגעי נפש מגיעים להשכלה נתמכת, להשכלה אקדמית, ולמעשה הם יכולים לקבל השכלה אקדמית, הם רק צריכים לעבור ויה דולורוזה דרך המוסד לביטוח לאומי

רחל עזריה:  זה תלוי עובד סוציאלי

רחל עזריה:  המון פעמים העובד הסוציאלי בביטוח הלאומי מתייחס רק לאבחנה של הבן אדם, ולא לבן אדם עצמו

רחל עזריה:  לכן האקדמיה נחשבת לסוג של תקרת זכוכית עבור הרבה מאוד מתמודדים, כי אנחנו אוכלוסייה ענייה

רחל עזריה:  יש להכיר בזה שאנחנו אוכלוסייה שמתמודדת עם עוני

רחל עזריה:      נקודה שנייה שרציתי להעלות היא שיש תחלואה מורכבת

רחל עזריה:  יש מתמודדים שלא מתמודדים רק עם הפרעה נפשית, אלא מתמודדים גם עם מחלה גופנית, והם זקוקים למענה בשתי החזיתות

רחל עזריה:  כלומר, גם מענה בקטע הגופני וגם מענה בקטע הנפשי

רחל עזריה:  חשוב לי להעלות את זה כאן בוועדה, כי אני יודעת שוועדת סל שיקום יודעת את המצב הרפואי שלי, אבל המוסד לביטוח לאומי לא יודע את המצב הרפואי שלי, ואני צריכה לכתת רגליים לוועדות של הביטוח הלאומי

רחל עזריה:  למה אין סנכרון בין שני המוסדות המהוללים האלה? משרד הבריאות יכול להגיד לביטוח הלאומי: יש כאן בעיה

ישראל אייכלר: אנחנו נדבר על זה בסיכום

ישראל אייכלר:  בכל הנושאים אנחנו רואים חוסר סנכרון בין הביטוח הלאומי לבין משרד הבריאות – מהמספר הכולל ועד הפרטים הקטנים והספציפיים שעליהם מדברת הגברת סעדה

טלי גוטליב: בירוקרטית קצה שמתישה את החולה

אריה מונק:  - - - למטרת ריסון - - -         

טלי גוטליב: ברור לי

טלי גוטליב:  אדוני היו"ר, אבקש ממנו לתת לי זכות קדימות כי אני נודדת בין ועדת חוקה לכאן, ויש כמה דברים שחשוב לי לומר לחולים

ישראל אייכלר: היית חסרה לנו

ישראל אייכלר:  חשבתי שבדיון הזה את תהיי מההתחלה ועד הסוף

טלי גוטליב: אנחנו ברפורמה, ומאוד חשוב לי לומר כמה דברים

טלי גוטליב:  אני מבקשת לדבר ולשמש שופר, שיהיה ברור לכל מתמודד נפש שיש לו כאן כתובת בכנסת – גם אצל יו"ר הוועדה, גם אצל סגנית השר, גם אצלנו

טלי גוטליב:  אנחנו מחויבים וחייבים לכם

טלי גוטליב:  אנחנו לא עושים לכם שום טובות

טלי גוטליב:  אתם לא צריכים להתחנן בפני אף אחד לפתרון

טלי גוטליב:  אף אחד לא עושה לכם שום טובה

טלי גוטליב:  יש לי חובה כחברת כנסת, יש חובה ל-120 חברי כנסת – אופוזיציה או קואליציה – למצוא פתרונות הולמים, כאלה שיבטלו את שיטת בירוקרטית הקצה, שמאחורי כל פקיד עומד עוד פקיד

טלי גוטליב:  מאחורי כל דרישה עומדת עוד דרישה

טלי גוטליב:  מאחורי מסמך עומדת דרישה למסמך נוסף

טלי גוטליב:  אתם צריכים לכתת רגליים, ללכת ולבוא, זה פשוט ייאוש בלתי נסבל

טלי גוטליב:  ולא מעניינים אותי התירוצים, ולא מעניין אותי שכל אדם במקום שלו עושה את עבודתו נאמנה

טלי גוטליב:  ואו

טלי גוטליב:  זה לא מרשים אותי, כל אדם צריך לעשות את עבודתו נאמנה, ובלבד שהוא יזכור שמי שעושה עבודה זה אדם שקל לו, כי הוא אדם שלם עם מורכבות שמאפשרת לו חיים מלאים

טלי גוטליב:  יש אנשים שהמורכבות שלהם לא מאפשרת להם את זה, ולכן הם עומדים לפנינו

טלי גוטליב:      אנחנו צריכים למצוא כאן בוועדה פתרון

טלי גוטליב:  הדברים שמוצפים כאן – יושב כאן העוזר שלי ואנחנו מקבלים בזמן אמת את כל מה שאתם אומרים כאן, מעבר לכמות האדירה של מקרים שמגיעים לפתחי

טלי גוטליב:  אני לא מוכנה לקבל שלא יימצא פתרון שפותח דלת אחת ובאותה דלת נמצא הפתרון

טלי גוטליב:  מספיק עם השיטה שמעבירה מפקיד לפקיד

טלי גוטליב:  אם היה לכם ייעוץ ארגוני אחד גדול לכל המערכות – אגב, בטח ובטח בביטוח הלאומי – אז היה יועץ ארגוני שאומר לכם, כמו פקיד עסקי בבנק: יש פקיד שאחראי על חשבון, אחראי על כל החשבון: הלוואות, כסף, הכול

טלי גוטליב:  אותו דבר – לכל נדרש ולכל נזקק תהיה דלת אחת נפתחת, וממנה יוצא הפתרון

טלי גוטליב:  מספיק כבר לטלטל אתכם, מספיק עם הזעזועים האלה, מספיק עם הביזיונות וההשפלות

טלי גוטליב:  אתם לא חיים חצי חיים, ואתם לא חצי בן אדם

טלי גוטליב:  אין לאף אחד כאן זכות קיום יותר מלאחר, ולכן חובתנו להיטיב אתכם ככל שאנחנו רק יכולים, בלי שום תירוצים שאנחנו מתארגנים, בלי תירוץ אנחנו חושבים על זה

טלי גוטליב:  כאן ועכשיו

טלי גוטליב:  למזלכם, יו"ר הוועדה שם לו את זה לנגד העיניים והדבר הראשון הוא סנכרון נתונים בלי להתיש בבירוקרטיה

טלי גוטליב:  אני מצטערת שאני צריכה לצאת, כי יש לנו היום את הוועדה עם הרפורמה

טלי גוטליב:  סליחה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים, הגברת הילה קזימירסקי, מנהלת יחידה בתחום דיור בריאות הנפש

ישראל אייכלר:  בבקשה

הילה קזימירסקי: שלום וברכה

הילה קזימירסקי:  תודה רבה

הילה קזימירסקי:  קודם כל, אני חייבת להודות על הוועדה הזאת ועל זה שזאת בין הוועדות הראשונות

הילה קזימירסקי:  תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר

הילה קזימירסקי:  אני מתרגשת להיות כאן

מיכל מרים וולדיגר: זה יושב-הראש, הכול שלו

הילה קזימירסקי: וליושב-ראש אייכלר

ישראל אייכלר: יש לדייק שמי שעוסקת בזה 24 שעות ביממה שנים רבות זו הגברת וולדיגר

הילה קזימירסקי: לגמרי, ולא סתם הדגשתי אותך

הילה קזימירסקי:  אני מאוד מאוד שמחה על הדבר הזה, ובכלל להיות חלק מהדיון הזה

הילה קזימירסקי:  אני חייבת להגיד, מדברים פה הרבה על חוסר מיצוי לפני שמגיעים בכלל לסל שיקום, ואני רוצה להגיד על חוסר מיצוי בסל שיקום – זה לא בגלל המתמודדים, וזה לא בגלל שקשה להם, ולא רק בגלל הבירוקרטיה

הילה קזימירסקי:  אני רוצה לזעוק היום את זעקתו של שימי, גבר בן 50 שהיום נמצא באשפוז, אחרי אשפוזים תכופים

הילה קזימירסקי:  אתם בטח שואלים את עצמכם: למה? אולי הוא במצב פסיכוטי? אולי הוא במצב לא מאוזן? לא, לא בגלל זה

הילה קזימירסקי:  בגלל שאין שום הוסטל ושום קהילה תומכת שיכולה לקבל אותו

הילה קזימירסקי:  וכבר כשמתפנה איזשהו מקום וכולם עטים עליו וכותבים יש עכשיו מקום, יש עכשיו מקום – מקבלים בן אדם אחד, ואת הבן אדם האחד הזה בוחרים בפינצטה, את הבן אדם הקליל, וזה הכאב לב הכי גדול

הילה קזימירסקי:  והוא נמצא באשפוז

הילה קזימירסקי:  באשפוז

הילה קזימירסקי:  הוא לוקח כספים של המדינה, כשיכולים להשקיע בו הרבה פחות כספים ולתת לו מענים הרבה יותר פשוטים בקהילה עצמה

הילה קזימירסקי:      עוד דבר שאני רוצה להגיד, גם לנושא של התחלואה הכפולה

הילה קזימירסקי:  לא יתכן שיש מרכז אחד של תחלואה כפולה שלא עונה בטלפון – אני מדברת על ירושלים, ויש גם ברחבי הארץ

הילה קזימירסקי:  אין מענה טלפוני, אין מענה פסיכיאטרי, אין מענה אנושי

הילה קזימירסקי:  יש לי דיירת שהייתה אצלנו שמונה חודשים, החזיקה את עצמה – אני לא יודעת איך היא עשתה את זה שמונה חודשים – דיירת שיצאה מהוסטל, והיא חזרה עכשיו, ברגעים האלו להוסטל בגלל שלא היה מענה בקהילה

הילה קזימירסקי:  זה אבסורד, זה מטורף

הילה קזימירסקי:  הוסטל הרבה יותר יקר ממענה פשוט בקהילה של קבוצה פעם בשבוע וטיפול פעם בשבוע

טלי גוטליב: אז אולי יש אינטרס להוסטלים שזה יהיה כך, אתם לא מבינים?     

הילה קזימירסקי: אני לא יודעת, אבל זה לא - - -     

טלי גוטליב: אני לא יודעת, מעניין אותי

טלי גוטליב:  אני תמיד שואלת שאלות קשות

טלי גוטליב:  אולי זה אינטרס של הוסטלים

הילה קזימירסקי: אני חייבת להתייחס לנקודה האחרונה, של המחסור בכוח אדם

הילה קזימירסקי:  אין סתם מחסור בכוח אדם

הילה קזימירסקי:  מדריכי שיקום מרוויחים שכר ביזיון

הילה קזימירסקי:  ממש

הילה קזימירסקי:  פסיכיאטרים – אין פסיכיאטרים

ישראל אייכלר: את מדברת על העובדים הסוציאליים?     

הילה קזימירסקי: גם מדריכי שיקום, הם אנשים בלי הכשרה ספציפית

הילה קזימירסקי:  כנ"ל עובדים סוציאליים

ישראל אייכלר: את מתכוונת לחונכים

ישראל אייכלר:  מתאמי טיפול גם

הילה קזימירסקי: כן, מתאמי טיפול הם עובדים סוציאליים

מיכל מרים וולדיגר: רגע, לא

מיכל מרים וולדיגר:  מתאמי טיפול זה משהו אחד, אלו עובדים סוציאליים עם הכשרה אקדמית

ישראל אייכלר: מתאמי טיפול הם כן עובדים סוציאליים?     

מיכל מרים וולדיגר: כן, כן

הילה קזימירסקי: מדריכי שיקום הם לאו דווקא עם הכשרה מקצועית

ישראל אייכלר: ואם הם צריכים לטפל ב-1,000 אנשים על כל אחד, זה אומר שאין סיכוי שהם יגיעו לאנשים

הילה קזימירסקי: אני אגיד מעבר לזה, עם כל הכבוד לשכר ההולם שנחתם וכל היופי בזה, זה לא מספיק, הרבה אנשים עוזבים את המקצוע אחרי כמה שנים

הילה קזימירסקי:  בתור מנהלת בתחום הזה – כמה שנים קשה מאוד לגייס, וכבר כשמגייסים עוזבים את המקצוע, וכן, הרבה פעמים ממניעים כלכליים, כי אי אפשר להחזיק דירות, אי אפשר להחזיק את המחייה, עם כל הכבוד להסכם שנחתם עכשיו

הילה קזימירסקי:  אני אגיד נקודה נוספת, על הפסיכיאטריה שהולכת ודועכת

הילה קזימירסקי:  אני לא יודעת למה מחכים

הילה קזימירסקי:  אני באמת לא יודעת למה מחכים

הילה קזימירסקי:  פסיכיאטרים, הדור הבא בעוד כמה שנים יוצאים לפנסיה, בכל שנה נכנסים אולי 30 אנשים

הילה קזימירסקי:  תסתכלו על הנתונים, נתונים מזוויעים

הילה קזימירסקי:  זה מקצוע בהכחדה

הילה קזימירסקי:  יכול להיות שצריך להפריד אותו ממקצוע הרפואה ולנסות לייצר איזושהי דיסציפלינה שונה

הילה קזימירסקי:  היום אנשים מחכים בין חצי שנה לשמונה חודשים כדי לקבל תור של פסיכיאטר

הילה קזימירסקי:  מה שקורה בפועל, הם הולכים למיון נפשי, הרבה פעמים מתאשפזים

הילה קזימירסקי:  למה? אני כשיש לי איזשהו פצע בעין ואני רוצה ללכת לרופא, אני לא יכולה ללכת לרופא? אם אני לא אלך לרופא, הוא יחמיר, אני אגיע למיון ואחרי מיון אני אתאשפז

הילה קזימירסקי:  למה? בגלל ההחרפה של הדבר הזה

הילה קזימירסקי:      הם אנשים שקופים והדבר הזה צריך להיכחד מהעולם

הילה קזימירסקי:  הדבר הזה צריך להיות בעבודה בלתי פוסקת עד שאנחנו נשיג מענה הולם, כנ"ל הפסיכיאטריה, וכנ"ל כל הטירוף הזה

הילה קזימירסקי:  זה לא ייאמן

הילה קזימירסקי:  תודה רבה לכם

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  את יושבת-ראש איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים?     

הילה קזימירסקי: לא, אני עובדת סוציאלית מטעם איגוד העובדים הסוציאליים ומנהלת בתחום דיור בריאות הנפש

הילה קזימירסקי:  תודה רבה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לעבור לנועם טלר, פורום היזמים בבריאות הנפש, בבקשה

ישראל אייכלר:  תגדיר לי מה זה הפורום הזה

נועם טלר: אנחנו פורום שמפעילים את מסגרות השיקום בקהילה – הוסטלים, דיור מוגן

נועם טלר:  אנחנו עושים את העבודה בשטח

ישראל אייכלר: חברת הכנסת גוטליב, יש לך הזדמנות לשמוע את מנהל ההוסטל

נועם טלר: תודה רבה על הדיון החשוב הזה, ולמיכל, שמלווה אותנו כבר הרבה מאוד שנים

נועם טלר:  אני בוועדה הזאת כבר פעם שלישית, ולצערי, בינתיים לא התקדם שום דבר

נועם טלר:  אני מדבר מבחינת התקציבים

נועם טלר:  תקציב בריאות הנפש במשרד הבריאות עומד על כ-2

נועם טלר: 7 מיליארד שקל, שמתוכם 1

נועם טלר: 4 מגיע לבריאות הנפש, שיקום בקהילה, והשאר הולך לבתי החולים הפסיכיאטריים

נועם טלר:  בבתי החולים הפסיכיאטריים מאושפזים כ-3,300 חולים

ישראל אייכלר: יש לי שאלה, אולי יותר למשרד הבריאות, מה המימוש של התקציב הזה של 1

ישראל אייכלר: 4, של 2

ישראל אייכלר: 7? אתם מחזירים כסף לאוצר או שאתם מוציאים את כל הכסף?     

נועם טלר: לא, בחוסר

נועם טלר:  עדיין בחוסר

בתיה ליידנר: אנחנו בחוסר

ישראל אייכלר: בחוסר עדיין

נועם טלר: בחוסר

נועם טלר:  ה-1

נועם טלר: 3 מיליארד שמופנים לבתי החולים – בבתי החולים מאושפזים כ-3,300 חולים

נועם טלר:  אנחנו מקבלים 1

נועם טלר: 4 מיליארד ומטפלים ב-35,000 דיירים בקהילה

נועם טלר:  אין שום יחס בין התקציב לבין כמות הדיירים שאנחנו משקמים בקהילה

ישראל אייכלר: תגיד עוד פעם, כמה בבתי החולים?     

נועם טלר: כ-3,300 חולים מאושפזים בבתי החולים עם תקציב של 1

נועם טלר: 3 מיליארד, לעומת 35,000 בקהילה, עם 1

נועם טלר: 4 מיליארד

ישראל אייכלר: ברור שאדם שמאושפז עולה יותר מאשר אדם בקהילה

נועם טלר: אבל לא ביחס של 1:10

מיכל מרים וולדיגר: לא צריך להוריד מהאשפוז, אבל צריך בהחלט להעלות לאין שיעור

ישראל אייכלר: סגנית שר האוצר אומרת לי שלפי החוק אין הגבלת תקציב, כך שהשאלה היא לא כמה

נועם טלר: לא, התקציב הוא צבוע

נועם טלר:  התקציב הוא 2

נועם טלר: 7 מיליארד לבריאות הנפש

ישראל אייכלר: לא, אבל זה לפי שמשתמשים בזה

ישראל אייכלר:  זאת אומרת, אין לך בעיה של מגבלות תקציב

נועם טלר: מספר האנשים שנכנסו למערכת במהלך השנים גדל, ומצד שני, התקציב לא גדל בהתאם

נועם טלר:  זה מה שאנחנו אומרים

ישראל אייכלר: כנראה שלא מממשים יותר

נועם טלר: רוצים לממש, רק שאין כסף

נועם טלר:  עכשיו אני אסביר מה זאת אומרת שאין כסף

ישראל אייכלר: הם אומרים שאין כסף, את אומרת שיש כסף, איפה התשובה?     

מיכל מרים וולדיגר: ברור שבסוף יש תקציב

נועם טלר: יש תקציב, הוא מוגבל

מיכל מרים וולדיגר: אני אומרת שהחוק הזה, לא קבעו אותו ואמרו יש עליו X תקציב - - -     

טלי גוטליב: כי האשפוזים זו נגזרת אחרת

טלי גוטליב:  כל מאושפז יקבל את התקציב, גם אם תהיה פתאום, חס וחלילה, עלייה ניכרת במאושפזים, המדינה תשלם את זה

ישראל אייכלר: מה אתה מציע, במשפט אחד?     

נועם טלר: כמה דברים

נועם טלר:  אחת, כשמפעילים את המסגרות בשיקום, בגלל חוסר התקציב שאנחנו לא מקבלים, ובעקבות שינוי חקיקה של שכר מינימום ודברים כאלה, אנחנו היום מתומחרים מתחת לשכר מינימום בשכר עובדים בסיסיים

נועם טלר:  מדריך שיקום – אני מתומחר על 28

נועם טלר: 47 ש"ח לשעה, שזה מתחת לשכר המינימום

אריה מונק: המשמעות היא שאנחנו צריכים להביא כסף מהבית

נועם טלר: אני רק מעלה את הנתונים

נועם טלר:  עובדים סוציאליים – היה צו הרחבה בשנת 2017

נועם טלר:  עד היום לא קיבלנו את התוספת

נועם טלר:  נכון שעכשיו יש עדכון - - -     

ישראל אייכלר: נכון, מה-1 בינואר יש עדכון

נועם טלר: יש עדכון על צו הרחבה שנכנס לתוקף עכשיו

נועם טלר:  זו הפעימה השנייה של צו ההרחבה

נועם טלר:  הפעימה הראשונה מ-2017 – עד היום, למרות שהיינו בבתי משפט, עד היום לא קיבלנו את התוספת

נועם טלר:  אנחנו מממנים מ-2017 את שכר העובדים הסוציאליים, את התוספות, מכיסנו

נועם טלר:  נושא שכר הדירה – שכר הדירה עבור הדיירים שאנחנו מטפלים בהם, שמגיע ממשרד השיכון – והיינו פה בדיון הקודם בוועדה – עומד עדיין משנת 2013 ועד היום על 770 שקל

נועם טלר:  אני לא רואה דייר שיכול לשכור דירה בקהילה ב-770 שקל

נועם טלר:  אין דבר כזה

נועם טלר:  בזמנו העלו את נציג משרד השיכון, שמשרד השיכון לא יכול לתת תוספת, אבל מצד שני, הדיירים לא יכולים לגור בקהילה, אז הם גרים בשכונות מרוחקות, בשכונות עוני, הופכים להיות הומלסים

נועם טלר:  לא יכולים לעמוד בתקציבי שכר הדירה, השכר הכולל

נעה בן שבת: יש לי רק שאלה, משהו לא היה ברור

נעה בן שבת:  אתה דיברת על 3,500 מאושפזים או 3,500 מיטות אשפוז?     

נועם טלר: 3,300 מיטות אשפוז

בתיה ליידנר: מיטות

נעה בן שבת: זאת אומרת, מאושפזים יכולים להיות יותר מבחינת אנשים

ישראל אייכלר: דני גיגי מפורום הדיור

דני גיגי: אני ממשיך את הדברים שנאמרו פה בקשר לשכר הדירה

דני גיגי:  קודם כל, חסר לי פה משרד השיכון, לשמוע את עמדתו על נושאים של דיור ציבורי, דיור ציבורי עבור מתמודדי נפש

דני גיגי:  זו סוגיה שאנחנו מכירים אותה כבר הרבה מאוד שנים

דני גיגי:  יש למעלה מ-11,000 מתמודדי נפש שהיו אמורים להיכנס לתהליך הזכאות לדיור ציבורי – משרד השיכון נותן את המספרים האלה – אבל הם לא נכנסים בגלל כל מיני שיקולים שמנחים את תנאי הזכאות, והיום הם לא זכאים לדיור ציבורי, והם מקבלים סיוע בשכר דירה

דני גיגי:  הסיוע בשכר דירה לא מוצמד לשום דבר, הוא סיוע בשכר דירה שעומד על 1,200-700 שקלים

דני גיגי:  סיוע שלא עוזר להם להשיג את מה שהם צריכים להשיג, שזו דירה, בעיקר בשוק כזה שבו עליית המחירים היא כל כך גבוהה

דני גיגי:  משרד השיכון כינס ועדה, ועדת הכהן, שהייתה אמורה לדון בנושא הזה, ואני מבין שגם היו לה המלצות לעשות משהו בכיוון הזה של הגדלת הסיוע למתמודדי נפש

דני גיגי:  צריך לתת תשובות לגבי זה – איפה זה עומד, אם יש כבר החלטה להצמיד את שכר הדירה למה שקורה בשוק, או לתת להם זכאות לדיור ציבורי, להגמיש את הקריטריונים

דני גיגי:  לעשות איזושהי פעולה שתאפשר לכל האנשים האלה לחיות בקהילה ולא רק לחיות בהוסטלים, כי הוסטלים זה פתרון, אבל זה לא הפתרון היחיד

דני גיגי:  אני חושב שזה משהו שצריך לעלות לסדר-היום בוועדה

דני גיגי:  תודה

ישראל אייכלר: אני מבקש ממשרד הבינוי והשיכון, בגלל מה שאמרת, תשובה במקום, אם יש לכם

ישראל אייכלר:  שאול מוצפי, מנהל אגף תוכניות סיוע

ישראל אייכלר:  הוא פה? לא

ישראל אייכלר:  אסנת רחמים פה? לא

ישראל אייכלר:  אז אנחנו נבקש ממשרד השיכון להעביר לנו תשובות לשאלות שהעלה פה מר גיגי

מיכל מרים וולדיגר: אני מתנצלת, אני חייבת ללכת לדיון אחר

מיכל מרים וולדיגר:  אני רוצה שוב לברך את יושב-ראש הוועדה, ישראל אייכלר, ואת כולכם שהגעתם

מיכל מרים וולדיגר:  זו לא ועדה של פעם אחת, וזהו ושכחנו

ישראל אייכלר: כן, תהיה ישיבת מעקב, אחרי שנקבל תשובות

מיכל מרים וולדיגר: יהיה המשך

מיכל מרים וולדיגר:  נשים דגש על הסרת החסמים, כמו שאמרנו, גם בביטוח הלאומי, גם בוועדות, גם במשרד הבריאות

מיכל מרים וולדיגר:  One stop shop שכולנו מכירים כשם – אנחנו בהחלט נדאג שזה יצא לפועל, בעזרת השם, שנוכל למקסם את כמות האנשים שיממשו את סל השיקום

מיכל מרים וולדיגר:  אני חייבת לומר שסל שיקום במהותו הוא דבר נהדר, זה סופרמרקט ענק של שירותים נפלאים שבהחלט יכולים להרים את מתמודדי הנפש ולאפשר להם חיים כמה שיותר עצמאיים בקהילה ומשמעותיים

מיכל מרים וולדיגר:  לכן מבחינתי זאת משימת חיי, להוריד את החסמים ולעשות את הדרך לחיים משמעותיים קלה יותר למתמודדי הנפש

מיכל מרים וולדיגר:  תודה רבה לכם, ואני מתנצלת שאני צריכה לצאת

ישראל אייכלר: תודה רבה לך

ישראל אייכלר:  אני רוצה לשמוע את נציג המדריכים

ישראל אייכלר:  שב, תציג את עצמך ואת התפקיד שלך

ישראל אייכלר:  תסכם לנו במשפט אחד את הבעיות שלכם

חיים כהן: חיים כספין, אני מבאר שבע

חיים כהן:  אני מדריך שיקום

חיים כהן:  אני שומע שאתם לא מכירים את התחום הזה של מדריך שיקום, וזה הבסיס של כל השיקום

חיים כהן:  זה הבן אדם שמבצע את תוכנית השיקום שהעו"סיות עושות בשטח

חיים כהן:  כשאדם מפחד לנסוע באוטובוס, אני אעלה אותו ואחשוף אותו לנסיעת אוטובוס, ולאט-לאט הוא ילמד

ישראל אייכלר: כמה הוא מקבל לשעה?     

חיים כהן: הרבה-הרבה מהיזמים משלמים פחות ממינימום

חיים כהן:  יש חוק במדינה הזאת לשלם מינימום

חיים כהן:  אני קיבלתי שלוש שנים – אני יכול להראות לכם תלושים שלי – פחות ממינימום

ישראל אייכלר: בתלוש, פחות ממינימום

חיים כהן: בתלוש, פחות ממינימום

חיים כהן:  פחות ממינימום

חיים כהן:  אז אתם שואלים למה אנשים לא באים לעבוד?     

טלי גוטליב: מי גוזר עליכם את הקופונים, על העובדים?     

קריאה: העמותות, או - - -     

טלי גוטליב: זו הבעיה

טלי גוטליב:  אתם צריכים להבין – בתור אימא לילדה אוטיסטית בתפקוד נמוך, אני אומרת את זה כל הזמן, אני לא מוכנה לקבל שעל העבודה החשובה הזאת אתם תקבלו 29

טלי גוטליב: 90 לשעה

טלי גוטליב:  לא קורה, לא יקרה

טלי גוטליב:  ואם גוזרים קופונים, כמו שאמרתי, דלת אחת תפתח את השירותים ובאותה דלת אתם תקבלו את הכול

טלי גוטליב:  בייעוץ ארגוני פשוט ביותר עושים את הדבר הזה

טלי גוטליב:  הרי אתם צריכים להבין, בלי המדריכים אין סיכוי

טלי גוטליב:  בלי התומכים אין סיכוי

טלי גוטליב:  בלי הסייעות והסייעים אין סיכוי

טלי גוטליב:  זה לא קורה, ולכן צריך למצוא את הפתרון הזה, ואם מישהו גוזר קופונים, זו שערורייה שאני לא יכולה לקבל אותה

רותם פאר: המדינה מפריטה ולא רוצה לוקחת אחריות, ואז לא מפקחת, אז מישהו אמור לפקח

טלי גוטליב: אני פה, והיו"ר פה

טלי גוטליב:  אנחנו פה יושבים

טלי גוטליב:  מהרגע שהיו"ר כינס את הוועדה הזאת, בכל שבוע מתכנסת כאן הוועדה בנושאים סופר קריטיים, הכול נרשם, נדרשות תשובות

טלי גוטליב:  זה ששנה וחצי לא היינו כאן בממשלה, אתה לא יכול באמת לשלוט בזה

טלי גוטליב:  אנחנו לא באים לעכב את זה, לשים את זה על איזה מדף, לא

טלי גוטליב:  אנחנו רוצים למצוא את הדרך שבה לא יגזרו קופון על כסף כשאתם עובדים בעבודה כל כך קשה, כל כך סיזיפית וכל כך חשובה, זה הכול

טלי גוטליב:  ולכן הדברים נאמרים פה, נרשמים ונבדקים, שיהיה ברור

רותם פאר: תתחילי בזה שמנהלי העמותה לא ירוויחו 70,000 שקלים בחודש, ואז אולי יהיה קצת יותר כסף

טלי גוטליב: הכול יהיה שקוף

טלי גוטליב:  אנחנו נדרוש נתונים, היו"ר דורש נתונים מישיבה לישיבה

טלי גוטליב:  פשוט מאוד

ישראל אייכלר: בדיוק

ישראל אייכלר:  אני מתכוון, בעזרת השם – כל מה שהיה בדיון הזה, היו שאלות, ואנחנו רוצים לקבל תשובות מכל משרדי הממשלה, בעזרת השם, שייתנו לנו סיכום של הדברים, ואנחנו בישיבת המעקב נוכל לבוא עם בשורה

חיים כהן: אני אשמח להוסיף משהו

חיים כהן:  יש דוח מבקר המדינה מ-2016 ושם כתוב שיזמים מקבלים מכרז בלי לעבור מכרז

חיים כהן:  אתם יודעים את זה, משרד הבריאות? קראתם את דוח מבקר המדינה? כי יש לי פה בתיק, אני יכול להוציא אותו ולהציג אותו

ישראל אייכלר: אולי תעביר לנו את זה? אנחנו נעביר את זה למשרד הבריאות ונקבל תשובות

חיים כהן: אני אשמח

חיים כהן:  אני אשמח

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לסכם את הדיון כי אנחנו חייבים לסיים, אני כבר חרגתי ב-12 דקות מהזמן

ישראל אייכלר:  אותך שמענו שלוש פעמים

ישראל אייכלר:  יש משהו שעוד לא אמרת ואתה רוצה להגיד?     

חאלד מחאמיד: אני רוצה לשאול שאלה את משרד הבריאות

חאלד מחאמיד:  חאלד מחאמיד, מטה מאבק הנכים

חאלד מחאמיד:  אני רוצה לשאול את משרד הבריאות לגבי כלל המוגבלים, לא רק חולי נפש

חאלד מחאמיד:  אנשים שמרותקים לכיסאות גלגלים במגזר הערבי בלבד – למה אני מדבר? בגלל שאין לנו לא דיור ציבורי, לא דירות נ"ר, אין לנו כלום

חאלד מחאמיד:  כשאתם שולחים בן אדם – אין חסינות לאף אחד, זה יכול להגיע לכל בית, להיות מוגבל על כיסא גלגלים

חאלד מחאמיד:  אתם שולחים יחידה להמשך טיפול, עושים את הטיפול, הכול, כשהניירת מגיעה אליכם למשרד השיכון, היא נתקעת

חאלד מחאמיד:  למה?     

ישראל אייכלר: השאלה נשאלה, ואנחנו נחכה לתשובות

חאלד מחאמיד: אני רוצה תשובה למה הבעיה נתקעת אצלכם במשרד השיכון

חאלד מחאמיד:  אנחנו רוצים, בבקשה, אם תוכלו לעזור לנו, לעזור למוגבלים האלה, שיהיה חוק בינתיים כי נסתפק בזה שהוא רק משלם מיסים לעירייה, אישורי עירייה

חאלד מחאמיד:  לא ניפול באישורים שאנחנו לא יכולים להגיע אליהם, אף שר לא יכול לעזור לנו גם בחוק שנמצא עכשיו

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לסכם את הדיון

ישראל אייכלר:  אני חייב לסיים כי אנחנו כבר 14 דקות אחרי הזמן

ישראל אייכלר:  אנחנו נקיים ישיבת המשך, בעזרת השם, ישיבת מעקב, אחרי שיהיו לנו תשובות ממשרדי הממשלה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לסכם

ישראל אייכלר:  אנחנו מבקשים מהממ"מ קודם כל לבחון את התוכניות הקיימות לסייע לסובלים ממוגבלות שכלית התפתחותית להשתלב בקהילה אל מול הסיוע המוצע בסל שיקום למתמודדי הנפש

ישראל אייכלר:  אומנם אי אפשר לעשות שוויון ולהשוות, אבל אנחנו רוצים מה הפערים בין אלה לאלה כדי שנוכל להשוות את התקצוב ואת השירותים שמקבלים מתמודדי הנפש, כמובן במה שמגיע להם ומה שהם צריכים לעומת הצרכים, שהם אומנם שונים, אבל אני רוצה שהם יהיו שווים

ישראל אייכלר:      ממשרד הבריאות אנחנו רוצים לקבל תשובות בכתב לשאלות שהעלו פה חברי הכנסת והנוכחים

ישראל אייכלר:  אני מקווה שתקראו את הפרוטוקול, תראו את השאלות ותעבירו לנו את התשובות

ישראל אייכלר:      הוועדה מוטרדת מכך שרק שליש מהזכאים מקבלים את השירות, וצריך לפעול למיצוי הזכויות

ישראל אייכלר:  אני חושב שאין עוד משרד ממשלתי או איזשהו תקציב שרק שליש ממצים

ישראל אייכלר:  ופה מדובר באנשים שהם מוגבלים במידה מסוימת, ולדעתי זאת הסיבה

ישראל אייכלר:  אני לא חושב שיש איזושהי מזימה של מישהו שלא רוצה לתת להם

ישראל אייכלר:  אני חושב שהאופי של מתמודדי נפש גורם לכך שרבים מהם לא רוצים שום דבר

ישראל אייכלר:  צריך לתקצב כמובן את העובדים הסוציאליים ואת המדריכים, לעודד אותם למצות את הזכויות שלהם כי זה מה שמגיע להם על פי חוק

ישראל אייכלר:      המחסור בעובדים, בכוח אדם – ממש מזעזע מה ששמענו פה

ישראל אייכלר:  זה כאילו שבית חולים יגיד אין לי רופאים, רבותיי החולים, תישארו במיטות, אין היום רופאים

ישראל אייכלר:  אין לנו, יש לנו בעיה

ישראל אייכלר:  מה ההבדל בין אדם שהוא חולה פיזית שרופא אומר לו אין לי כוח אדם בשבילך, למתמודד נפש שאומרים לו אין לי בשבילך בני אדם? זו זוועה שאנחנו חייבים לתקן אותה

ישראל אייכלר:  בעניין החסמים – חייבים להפעיל מתאמי טיפול שימצאו את הדרך להסיר חסמים

ישראל אייכלר:  לצערי, אנחנו יודעים שמי שמאושפז בבית חולים ומועבר, בתוך המחלקות הפסיכיאטריות יש עובדת סוציאלית שממלאת לו את הטפסים

ישראל אייכלר:  אבל מה יעשה בן אדם שלא זכה לזה? הוא צריך להיות פרופ' בשביל שיוכל לעבור, ואני לא רוצה שהם יגיעו לחברות מיצוי זכויות וישלמו אחוזים על הפרוטות שהם מקבלים

שרון רוטשילד: אמור להיות בקופות החולים

ישראל אייכלר: אמור להיות בקופת החולים

קריאה: אבל הם צריכים לחכות חודשיים בשביל זה

ישראל אייכלר: אני רוצה שהם יקבלו את זה

אלייקו שליין: תבקשו גם פילוח על נפגעי תאונות עבודה, כי אנחנו לא החצר האחורית

אלייקו שליין:  נכי תאונות עבודה הם לא חצר אחורית, ותבקשו גם את הפילוחים האלה שאתה אמרת, בבקשה, גם לנכי תאונות עבודה

ישראל אייכלר: אני מקבל את מה שאתה אומר

ישראל אייכלר:  אנחנו ביקשנו פילוחים לגבי אוכלוסיות, אזורים ומחוזות, אז גם לפי - - -     

נעה בן שבת: למה הכוונה? לפי סיבת הפגיעה? אתה מדבר על סוגי מחלות? למה זה רלוונטי?     

אלייקו שליין: בוודאי שזה רלוונטי, לאור מה ששמענו בתחילת הדיון, שרק 600 מתוך – דרך אגב, הביטוח הלאומי נמצאים פה?     

ישראל אייכלר: אני ממשיך בסיכום

ישראל אייכלר:  רשמתי בסיכום את מה שאתה אומר, נקודה

ישראל אייכלר:  אנחנו נבחן תיקוני חקיקה בחוק השיקום כדי שנוכל לתאם את זה

ישראל אייכלר:  אנחנו נהיה בקשר עם סגנית השר וולדיגר לגבי האפשרויות השונות לעשות איזושהי רפורמה בעניין הזה, לאפשר פתרונות – אם במסגרת משרד הבריאות, אם במסגרת משרד הרווחה

ישראל אייכלר:  זה עניין בירוקרטי, אבל כבר אמרנו ליועצת המשפטית שאנחנו רוצים שכל החוק הזה שעומד להיכנס לתוקף – איך אתם קוראים לו?     

נעה בן שבת: חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות

ישראל אייכלר: חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, שיחול גם על מתמודדי נפש

נעה בן שבת: לבקש את התיקון הזה

ישראל אייכלר: כן, אני רוצה את זה

ישראל אייכלר:  זאת אומרת, שעד שיגיע החוק לביצוע, מתמודדי הנפש כבר יהיו כלולים בחוק הזה שמאפשר להם שירות

ישראל אייכלר:  אנחנו מבקשים סנכרון בין המוסד לביטוח לאומי למשרד הבריאות

ישראל אייכלר:  התביישתי לשמוע פה שני מוסדות מרכזיים במדינת ישראל – אחד אומר מספר אחד, אחד אומר מספר שני, ואי אפשר להגיד אלו ואלו דברי אלוקים חיים, כי אלו מספרים, או שאלו צודקים או שאלו צודקים, חייבים להיות מסונכרנים

רותם פאר: צריך מישהו שיתכלל את זה

ישראל אייכלר: כולם הציעו פה רעיון one stop shop

ישראל אייכלר:  בעברית פשוטה זה שאדם נכנס לתחנה אחת ויש לו סדר דברים, והוא יוצא מסודר

ישראל אייכלר:  לא תבוא היום, תבוא מחר, חסר לך מסמך

ישראל אייכלר:  מתאמי הטיפול יכולים לעשות את זה

ישראל אייכלר:  אנחנו רוצים למנוע את הבירוקרטיה ממתמודדי הנפש

ישראל אייכלר:  כמה שבירוקרטיה יכולה לשגע אנשים שאינם מתמודדי נפש, תארו לעצמם מתמודדי נפש שנתקלים בבירוקרטיה, הם פשוט נסגרים בבית

ישראל אייכלר:  לדעתי פה הסוד של החסר במספרים

שרון רוטשילד: בוועדה חסרים נציגים של קופות החולים, הם התחנה החסרה במיצוי הזכויות ובבירוקרטיה

שרון רוטשילד:  אני חושבת שנכון לצרף אותם לדיונים הבאים

קריאה: וגם לא דיברו על אלה שבפעם הראשונה נתקלים בדבר הזה

ישראל אייכלר: כן, זה הכי קשה להם

ישראל אייכלר:  אנחנו נקיים, בעזרת השם, ישיבת מעקב, ובישיבת המעקב אנחנו נעביר את ההערה שלך לקופות החולים

ישראל אייכלר:  אני לא יודע אם קופות החולים כבר התרגלו לחוק החדש, לרפורמה בבריאות הנפש

בתיה ליידנר: היא קיימת כבר מעל שש שנים

ישראל אייכלר: כן, אבל בינתיים התחושה האישית – הלוואי ואני טועה – שהם עדיין לא השתכללו בעניין כמו שבנושאים אחרים, במחלות פיזיות אחרות

ישראל אייכלר:  משרד הבריאות, גם לכם יש עבודה רבה

ישראל אייכלר:  אתם שמעתם פה את הדברים, ואתם בעצמכם סיפרתם פה דברים שצריך לתקן לגבי מתמודדי הנפש ולהביא את זה למיצוי מקסימלי

ישראל אייכלר:  ביחד אנחנו נעשה עבודה לקידום המענים ומיצוי הזכויות

ישראל אייכלר:  אנחנו נקיים, אחרי שאתם תכינו לנו תוכניות עבודה והצעות - - -     

ענת כהן שמואל: אתה רוצה לקצוב בזמן?     

ישראל אייכלר: אני מתלבט אם לקצוב זמן, אני לא יכול להגיד לכם כמה זמן אתם תתארגנו

ישראל אייכלר:  את חושבת שחודשיים זה מספיק? בתוך חודשיים תוכלו להכין את התשובות?     

בתיה ליידנר: את הנתונים?     

ישראל אייכלר: לא רק את הנתונים, את השיפורים, את ההצעות לתיקון, את הצעות החוק שאתם רוצים

ישראל אייכלר:  כל מיני דברים

בתיה ליידנר: הצעות החוק, כמו שאמרו כאן – לא נגעו לא בחוק ולא בתוספות אי פעם

בתיה ליידנר:  זו עבודה ארוכה מאוד

ישראל אייכלר: אז ייקח לכם יותר זמן?     

בתיה ליידנר: אני חושבת שאם אני אגיד: כן, בעוד חודשיים אנחנו יכולים לתת, זה פשוט לא מקצועי ולא נכון

ישראל אייכלר: כמה זמן כן?     

שרון רוטשילד: צריך לדבר עם היועצים המשפטיים

בתיה ליידנר: זה יועצים משפטיים, זה לא נוגע רק - - -     

ישראל אייכלר: שוב היועצים המשפטיים אשמים?     

בתיה ליידנר: לא, לא, סליחה

אלייקו שליין: סליחה, חיי אדם פה על השולחן, לא יועצים משפטיים

ישראל אייכלר: בואו נסכם שבסוף מושב החורף, בעזרת השם, אני רוצה ישיבת מעקב עם כל מה שיש לכם

ישראל אייכלר:  מה שלא יהיה, נקיים עוד ישיבה במושב הבא

ישראל אייכלר:  אנחנו פה, בעזרת השם

ישראל אייכלר:  תודה רבה לכולכם שהגעתם, ומקווים למען מתמודדי הנפש, בעזרת השם, שמתוך הדיונים האלה ייצאו פתרונות לכל הבעיות שלהם

ישראל אייכלר:  תודה רבה