הוועדה לביטחון לאומי, כנסת 25, פרוטוקול מספר 5, 2023-02-14 00:00

צביקה פוגל: צהריים טובים לכולם

צביקה פוגל:  אם אני אתבלבל תוך כדי ואומר "בוקר טוב" קחו את זה בהבנה – אנחנו הלכנו לישון הבוקר ב-7:00

צביקה פוגל:  אנחנו מסתדרים עם זה

צביקה פוגל:       לפני שאנחנו מתחילים את הדיון שלשמו התכנסנו אני אבקש להציע לוועדה להקים ועדת משנה לנושאים מסווגים

צביקה פוגל:  הוועדה עוסקת בנושאים שונים שלעיתים יש להם היבטים מסווגים

צביקה פוגל:  כדי שהוועדה תקבל את מלוא המידע מהגופים השונים אני מבקש להקים ועדת משנה שתדון בהיבטים מסווגים ובה ימסרו נציגי הגופים את המידע המסווג

צביקה פוגל:  אני מבקש להדגיש כי דיונים בוועדת המשנה יתקיימו רק במקרים שבהם לא תהיה ברירה או ברירת המחדל היא שהדיונים יתקיימו במליאת הוועדה באופן שקוף ופתוח

צביקה פוגל:  אני מבקש להעמיד להצבעה את הקמתה של ועדת המשנה, ומציע שחבריה יהיו: צביקה פוגל – היושב-ראש, חבר הכנסת משה סעדה וחברת הכנסת מרב בן ארי

צביקה פוגל:  אני מבקש לעבור להצבעה

צביקה פוגל:       מי בעד? מי נגד? מי נמנע?        

צביקה פוגל: בעד – 1 

צביקה פוגל: נמנעים – אין  

צביקה פוגל: מי בעד? אני; מי נגד? אין; מי נמנע? אין

צביקה פוגל:  כמו שאתם רואים הדמוקרטיה עובדת פה נהדר

צביקה פוגל:  הבאנו אותה לידי ביטוי והכול בסדר

צביקה פוגל:     מכובדיי, קודם כול, תודה רבה שהטרחתם את עצמכם להגיע לכאן

צביקה פוגל:  לפחות, כמו שאני רואה נעשתה פה עבודת הכנה לקראת הדיון הזה

צביקה פוגל:  אני רוצה להבהיר כמה דברים כדי שיהיה לנו ברור על מה אנחנו הולכים לדון ולא להתפזר יותר מדי

צביקה פוגל:  הביטחון האישי הוא משהו שהיום בוער כמעט בכל אחד מאיתנו

צביקה פוגל:  התחושה של הצורך להגביר את הביטחון האישי הולכת וגוברת

צביקה פוגל:  חלק מהמרכיבים של ביטחון אישי היא התחושה העיקרית שאתה חמוש, ואז זה נהדר, יש ביטחון אישי; או התחושה שאתה נמצא בסביבה חמושה, ואז גם - - - לך בביטחון האישי

צביקה פוגל:       ההתלבטות בנושא נשיאת נשק מתקיימת בכל העולם

צביקה פוגל:  אנחנו שומעים את זה בכל מקום שאנחנו רק רוצים ללמוד קצת על העניין הזה, ואנחנו רואים שלא בכל מקום רצים לחלק נשק

צביקה פוגל:  יש מקומות שכן, כמו בארצות-הברית שבה לכאורה התבחינים יותר קלים וכמעט כל אחד יכול להעמיד טנק ליד הבית

צביקה פוגל:  אבל ההתלבטות הזאת קיימת וכדאי שגם אנחנו נשקיע בה מאמץ היום

צביקה פוגל:       המטרה שלנו כאן היא לא רק להכיר את העניין אלא בסופו של דבר אני מתכוון יחד איתכם, כל הנוכחים, ובוודאי עם חברי הכנסת שהם חברים בוועדה, להמליץ למשרדי הממשלה הרלוונטיים על הדרך היעילה ביותר כמו שאנחנו מבינים אותה פה מהדיון להגביר את הביטחון האישי באמצעות סביבה חמושה ומיומנת

צביקה פוגל:  כלומר בואו נראה מה נכון להמליץ למשרדי הממשלה ולכל אחד שמתעסק עם התחום הזה או יש לו נגיעה לתחום הזה כדי שנלך על שפה משותפת ולא על בריונות לשמה

צביקה פוגל:       שלושה נושאים שאני מבקש להדגיש אותם: דבר ראשון, אני אשמח לשמוע את חוות דעתכם המומחית והמקצועית, וכמובן, של חברי הכנסת, האם נכון להתמקד בסופו של דבר באוכלוסייה כתבחין או באזורים כתבחין או בשילוב ביניהם

צביקה פוגל:  לדוגמה, אני אגלה לכם סוד: אנחנו יודעים מתוך - - - המודיעין שיש שהנטייה של המפגעים, מחבלים, טרוריסטים היא ללכת לאזורים שהם יודעים שמצאי הנשק הוא קטן והאפשרות של האוכלוסייה להתגונן הוא קטן יותר, כמו האוכלוסייה החרדית או אוכלוסיות דומות

צביקה פוגל:  אז זה דבר ראשון שאני אשמח לשמוע

צביקה פוגל:       דבר שני: איזה איזונים נדרשים כדי להבטיח שימוש מושכל בנשק

צביקה פוגל:  זאת אומרת אם החלטתי להוריד, למשל, תבחינים אז מה צריך לעשות כדי לשמור על איזונים שיאפשרו לי לדעת שהנשק הזה נמצא בידיים ראויות ולא משמש לא לשודים ולא לרציחות ולא לעוד כל מיני דברים אחרים

צביקה פוגל:       הנושא השלישי הוא נושאי נשק מארגונים

צביקה פוגל:  יש לא מעט ארגונים שמציידים את האנשים שלהם בנשק אבל לוקחים להם את הנשק ברגע שהם מסיימים את התורנות או את הפעילות שלהם

צביקה פוגל:  האם אנחנו רוצים לאפשר לאותם אנשים להמשיך לשאת את הנשק? באותה קבוצה אני רוצה להכניס את התבחינים לנושא נשים – לא בגלל שאילה בן גביר נושאת נשק, אלא מכיוון שיש דרישה הולכת וגוברת לנשים שרוצות להצטייד בנשק וחלקן לא עומדות בתבחיני רובאי או כל מיני דברים אחרים

צביקה פוגל:       אלה הדברים שאני מבקש להתמקד בהם

צביקה פוגל:  אני חוזר חזרה: המטרה שלנו פה היא לצאת בהמלצה למשרדי הממשלה השונים איך נכון לנהל את האירוע הזה כדי שבסופו של דבר נשיג תחושת ביטחון טובה יותר שתצטרך לעמוד במבחן המציאות, אבל ניתן לזה את הסיכוי בפני עצמו

צביקה פוגל:       	אנחנו ניתן לאגף רישוי כלי נשק לפתוח את הדיון הזה, בבקשה, ישראל

ישראל אייכלר: צהריים טובים

ישראל אייכלר:  ראשית תודה שזימנת אותנו לוועדה

ישראל אייכלר:  אני אציג בקצרה את חבריי לשולחן כי הם ישתתפו, מן הסתם בדיון

ישראל אייכלר:  לימיני נמצא אור רוזנמן, ראש אשכול יועצת משפטית לירייה

ישראל אייכלר:  יש לנו צוות והוא ראש צוות היועצים המשפטיים שמלווה את האגף; לשמאלי לימור, ראש חטיבת הרישוי; ענת היא מנהלת מחוז ירושלים

ישראל אייכלר:  היא תדבר אחר כך בקצרה מה זה מחוז באגף, אבל היא מנהלת מחוז ומנהלת טריטוריה מבחינת רישוי פרטי וארגוני; חלי היא מנהלת המוקד

ישראל אייכלר:  יש לנו מוקד שירות שנותן שירות לכל אזרחי מדינת ישראל שצורכים את השירותים באמצעות מיקור חוץ

ישראל אייכלר:  חלי היא מנהלת באגף ומנהלת את האופרציה הזאת; ואחרונה חביבה היא עדן שהיא מהלשכה שלי

ישראל אייכלר:       ברשותך, ראש הוועדה, הייתי מעדיף בקליפת אגוז להציג את תחומי האחריות והפעילות של האגף, ואז לצלול לנושאים שלך

צביקה פוגל: קיבלת ארבע דקות ואנחנו קשובים

ישראל אייכלר: אני יודע לזפזפ במהירות

ישראל אייכלר:  זה כדי להבין את הקונטקסט של מה שאנחנו עוסקים כי זאת יריעה רחבה, ואז מבחינתי הגיוני יותר להיכנס לנושאים הפרטניים שעליהם ביקשת שנעבור

ישראל אייכלר:  אפשר להציג את המצגת?      

צביקה פוגל: ארבע דקות התחילו

ישראל אייכלר: כן, אין בעיה, הכול בסדר

ישראל אייכלר:       ראשית, האגף פועל לפי חוק הירייה מ-1949

ישראל אייכלר:  יש לנו שני עיסוק מרכזיים: דבר ראשון, הרישוי הפרטי

ישראל אייכלר:  כל אזרח במדינת ישראל שנושא כלי ירייה או להגנה עצמית או לצרכים אחרים זה ברישוי שלנו, ודבר שני זה רישוי ארגוני

ישראל אייכלר:  מה זה "ארגוני"? נדבר על זה בקצרה

ישראל אייכלר:  אבל אלה שני עולמות התוכן המרכזיים שאנחנו אחראים להם לפי חוק מעבר לעובדה שאנחנו מפעילים מערכת רגולטורית, תקנות, אגרות וכולי

ישראל אייכלר:       המדיניות שלנו מאוד ברורה: אנחנו מנסים ליצור מדיניות מאזנת ומרסנת

ישראל אייכלר:  מצד אחד הערך המוסף הגלום באדם חמוש מיומן ומצד שני הסיכון שגלום בכך שאדם חמוש אבל לא מיומן ולא בהכרח במצב של יציבות נפשית וכדומה, מחזיק נשק

ישראל אייכלר:  בשני הקצוות האלה אנחנו מנסים למצוא את האיזון

ישראל אייכלר:  וזה לא סלוגן

ישראל אייכלר:  בסלוגן הזה יש תהליכי עבודה מובנים שאני אציג אותם לאחר מכן בהרחבה

ישראל אייכלר:       אמירה נוספת ברמה של המדיניות: החזקת כלי ירייה זה לא זכות מוקנית

ישראל אייכלר:  היא מחייבת עמידה בתנאים ובכל מיני פרמטרים, בניגוד לארצות הברית, למשל, ששם זאת זכות מוקנית על-פי החוקה

ישראל אייכלר:  הצגת את זה כמצב קיצון

ישראל אייכלר:        הבסיס הנורמטיבי הוא סופר חשוב אבל אני אדלג על זה כי קשה להציג את זה במסגרת ארבע דקות

ישראל אייכלר:       לגבי מבנה ארגוני – זה מאוד חשוב

ישראל אייכלר:  אנחנו יחידה קטנה

ישראל אייכלר:  יש לנו בסך הכול 56-55 עובדים בתקן שפרוסים בכל הארץ

ישראל אייכלר:  תפיסת ההפעלה של האגף במילה אחת: יש לנו מטה שאחראי על בניין הכוח, תורה, נהלים, הנחיות ועוד הרבה דברים אחרים, אבל בסוף יחידת הביצוע זה המחוז

ישראל אייכלר:  במחוז מבוצע כל מעגל הרישוי הפרטי והארגוני וזה יחידות קטנות מאוד

ישראל אייכלר:  במחוז ירושלים, למשל, יש ארבעה עובדים: מנהלת מחוז וארבעה פקידי רישוי שנותנים שירות ל-1

ישראל אייכלר: 2 מיליון תושבים בכל מחוז

ישראל אייכלר:  אנחנו אחראים לכל הרישוי, גם הפרטי וגם הארגוני

ישראל אייכלר:  זה עולם תוכן סבוך

ישראל אייכלר:  אני תכף אציג את זה במילה; זה נותן פרספקטיבה על העומסים והעובדה שאנחנו לא מצליחים להגיע לכל המשימות למרות הרצון העז שלנו

ישראל אייכלר:       הליך הרישוי ממש בקצרה: זה הליך הרישוי הפרטי

ישראל אייכלר:  אני לא אעבור על כל הדרך אבל אני אומר דבר מאוד פשוט: הגשת הבקשה מבוצעת באופן מקוון באתר האינטרנט, ולאחר שהקיט מלא יש לנו צוות שבודק את זה

ישראל אייכלר:  הוא עובר באופן אוטומטי לבדיקה של משטרה ובריאות

ישראל אייכלר:  יש לנו פרופיל בדיקה מדויק מול משטרת ישראל לעניין מסוכנות פלילית ומול משרד הבריאות לעניין כשירות נפשית

ישראל אייכלר:  אחרי שהוא עומד באופן תקין בשני הפרמטרים האלה הוא עובר לשלב הבא: הוא מגיע לפקיד רישוי לריאיון

ישראל אייכלר:  יש לנו פרופיל מסוים של הריאיון, ובסיומו אם הכול תקין הוא עובר לשלב הבא – הוא מקבל מאיתנו אישור

ישראל אייכלר:  האישור הזה מאפשר לו להתקדם הלאה: לגשת למטווח, לבצע תקנת הכשרות, רכישת כלי וכולי

ישראל אייכלר:  זה הליך הרישום בקצרה

פנינה תמנו: מה זאת אומרת מול משרד הבריאות? אתה לא יכול לקבל תיק אישי של בן אדם?       

ישראל אייכלר: אנחנו לא צריכים לקבל תיק אישי

ישראל אייכלר:  כל אדם שמבקש בקשה גם פרטית וגם ארגונית הפרטים המלאים שלו נשלחים במערכת ממוחשבת שיש לנו מול משרד הבריאות, ומשרד הבריאות בודק את כשירותו בהתאם לפרמטרים שנקבעו

ישראל אייכלר:  משרד הבריאות עובד איתנו בשיתוף פעולה - -     

פנינה תמנו: משרד הבריאות לא יכול לדעת אם הבן אדם מטופל פסיכיאטרית מרופא המשפחה שלו?       

ישראל אייכלר: אני יודע

ישראל אייכלר:  לכן יש מרכיב נוסף, ברשותך, ותכף נעבור על זה – הצהרת הבריאות

ישראל אייכלר:  כל מגיש בקשה במסגרת סט הדברים שהוא מעביר לנו – יש הצהרת בריאות חתומה על-ידי רופא

ישראל אייכלר:  את הצהרת הבריאות אנחנו מעדכנים אחת לתקופה עם משרד הבריאות, והדברים שמעניינים אותנו שם זה כשירותו הנפשית, נטילת תרופות, היבטים של אלכוהול, צריכת קנאביס רפואי ועוד שורה של פרמטרים שמטרידים אותנו

ישראל אייכלר:  הדברים האלה נבדקים על-ידינו בצורה ברורה, וכל רמזור אדום, מה שנקרא, שנדלק בהצהרת הבריאות, יש לנו תהליכי עבודה מסודרים מול משרד הבריאות, יש שם צוותים שעובדים מולנו, ויש שם, מה שנקרא, דרג ב' בכל הנושא של הטיפול בבקשה

ישראל אייכלר:       אני מזפזפ כי יש לי זמן קצוב - -     

צביקה פוגל: כמה זמן התהליך הזה בממוצע?       

ישראל אייכלר: תהליכי העבודה מול משרד הבריאות - -     

צביקה פוגל: כל התהליך

פנינה תמנו: חצי שנה

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  חברים, בימים שלפני הפיקים שתכף נציג התהליך מהגשת בקשה ועד קבלת אישור מותנה – אישור מותנה מעביר את הכדור למבקש הבקשה

ישראל אייכלר:  אבל בתהליך נורמטיבי, חן, שבוע עד עשרה ימים?      

חן כהן: כן

ישראל אייכלר: בשגרה היינו גם בעשרה ימים

ישראל אייכלר:  היום, לצערי, אנחנו לא שם בגלל ההיבט של בניין הכוח מול היקפי פעילות

ישראל אייכלר:  אבל שנים רבות – אני תכף אציג גרף שנתי – אנחנו מתחייבים על כך ששנים רבות תוך עשרה ימים עד שבועיים, אדם משלב הגשת הבקשה קיבל את האישור

ישראל אייכלר:  כי מהרגע שהוא מקבל את האישור זה אצלו, הוא צריך ללכת בזמנו החופשי ולבצע את האימון הנדרש במטווח, לקנות כלי וכולי

ישראל אייכלר:        אני אמשיך, ברשותכם, כי הזמן הוא קצוב: יש תנאי סף לרישיון

ישראל אייכלר:  תנאי סף מוגדרים פה – אני לא אעבור על כולם

ישראל אייכלר:  מדברים על גיל, על שליטה בשפה העברית, אזרח, תושב וכולי

ישראל אייכלר:  התנאים מחייבים כמבוא להגשת הבקשה

ישראל אייכלר:       לאחר מכן יש תבחינים

ישראל אייכלר:  יש היום 18 תבחינים מזכים

ישראל אייכלר:  תבחינים זה מנדט מלא של השר

ישראל אייכלר:  התבחינים הם ביטול למדיניות של השר

ישראל אייכלר:  היום צריך לציין עובדה פשוטה: אנחנו עובדים לפי מסמך תבחינים שנקבע בקיץ 2018 על-ידי השר ארדן

ישראל אייכלר:  מאז זה לא השתנה - -     

פנינה תמנו: 	הייתה ועדת רונן שדנה בהרבה מאוד היבטים חשובים

פנינה תמנו:  ולא, - - - לא יושמו

פנינה תמנו:  כולל זה שהיו שותפים שם ארגוני נשים, מטפלות באירועים קשים שאחר כך כשתיתן לי את זכות הדיבור אני אפרט יותר - - -     

ישראל אייכלר: אז אני אסביר

ישראל אייכלר:  התבחינים גובשו בקיץ 18' על-ידי האגף ואושרו על-ידי השר ארדן דאז בעקבות הפצת התבחינים של 2018 שביטאו במידה מסוימת מדיניות יותר מקלה כי הם אפשרו לראשונה ללוחמים ברמה של 07

ישראל אייכלר:  עד 2018 לוחם – לא משנה באיזו יחידה או באיזה מערך הוא היה – לא היה רשאי להגיש

ישראל אייכלר:  הרף היה קצין

ישראל אייכלר:  ב-2018 לראשונה בוצעה הרחבה לרובאי 07, ולכן השר קיבל החלטה שהוא מלווה את התהליך בהקמה של ועדה ציבורית בראשות ניצב דן רונן

ישראל אייכלר:  דן רונן ניהל את הוועדה לאחר תהליך הפצת התבחינים

ישראל אייכלר:  כל המלצות הוועדה מלוות אותנו עד היום

ישראל אייכלר:  עד היום אני כמנהל האגף מנהל דיוני סטטוס על הטיפול בממצאים ובהמלצות

ישראל אייכלר:  אני יכול לציין בפשטות: רוב ההמלצות יושמו, לא כולן, אבל זה התנ"ך שלנו באופן שוטף כדי לראות שאנחנו גם מטפלים בסיכונים הכרוכים, כמו שאמרתי מראש, במדיניות המאזנת

ישראל אייכלר:  זה משמש אותנו עד היום

ישראל אייכלר:  אני יכול להציג את זה בהרחבה, אבל ברשותך

ישראל אייכלר:       אני לא אכנס לנושא התבחינים אבל יש שלושה תבחינים מרכזיים: תבחין ראשון זה שירות וכוחות הביטחון: קצינים, לוחמים או יחידות מיוחדות – שם המספרים הגדולים; תבחין שני זה אנשים שמתגוררים ביישובים שנמצאים בסיכון

ישראל אייכלר:  יש לנו מערך משותף עם משטרת ישראל

ישראל אייכלר:  הם מעדכנים באופן קבוע רשימה של יישובים זכאיים ורחובות

ישראל אייכלר:  יש היום כ-600 יישובים וכ-1,000 רחובות במדינת ישראל, שעל-פי הניתוח המשטרתי והערכת מצב של מודיעין וכדומה הם מזכים

ישראל אייכלר:  כלומר אתה לא צריך להיות לוחם ולא שום דבר, אלא עצם העובדה שאתה מתגורר באותו רחוב, ובתנאי שאתה עומד בתנאי הסף מאפשר לך להגיש בקשה

ישראל אייכלר:  זה לגבי הנושא של הסיכון שדיברת עליו

ישראל אייכלר:       התבחין השלישי הנפוץ זה עיסוק ביישוב זכאי – גם אדם שלא מתגורר באותם יישובים אבל עובד שם רשאי להגיש בקשה

ישראל אייכלר:  יש לנו פרמטרים לגבי היקף וכדומה

ישראל אייכלר:  מעבר לכך אני לא אכנס לעניין התבחינים כי זה נושא סבוך, תורה שלמה

ישראל אייכלר:       מבחינת מספרים יש פה כ-175,000 כלים ברישיון ברישוי הפרטי

ישראל אייכלר:  על ציר הזמן אפשר לראות שאנחנו נמצאים בסוג של ירידה: ב-2010 היינו ב-185,000 כלים ברישוי פרטי היום אנחנו נמצאים ב-157,000; כשעל ציר הזמן צריך לציין שאוכלוסיית ישראל גדלה מאוד מספרית כך שהשיעור היחסי היום של נושאי כלי ירייה ברישיון מתוך סך האוכלוסייה הוא קטן לעומת העבר

ישראל אייכלר:  זאת עובדה שצריך לומר אותה ביחס למדיניות המרסנת

צביקה פוגל: אנחנו יכולים לומר למה הירידה? כלומר אנשים שהתבגרו והחזירו נשק?      

ישראל אייכלר: מבחינתי כמנהל האגף אני אומר שיש פה כמה תהליכים: ראשית, האגף על ציר הזמן יותר מבקר, מנטר ומקפיד כי השתכללנו בשיטות העבודה ובמערכות המידע וכולי

ישראל אייכלר:  אם בעבר היו הרבה אנשים שהיה להם וזה נמשך היום אנחנו מאוד קפדניים ברמה של יום ושעה

ישראל אייכלר:  דבר שני, זה המוטיבציה של האזרחים

ישראל אייכלר:  על ציר הזמן המוטיבציה יורדת

ישראל אייכלר:  כי בסופו של דבר היום גם כשאתה מנתח את כמות האוכלוסייה הזכאית מכוח התבחינים אתה מגיע למאות אלפים

ישראל אייכלר:  הרוב המוחלט לא בוחר לממש את הזכאות הזאת כי זה בסופו של דבר נתון לשיקול דעתו והחלטתו כי לנשיאת כלי הירייה יש משמעויות: א', כלכלית, ב', אחריות, ג', משפחה

ישראל אייכלר:  באופן קבוע כל אדם שמבקש בקשה מגיע אלינו לריאיון בלשכה, וחלק גדול מהם מעלים את הנושא של נשק בתוך משפחה עם ילדים – טוב או לא טוב – הרבה אנשים נמנעו מלהכניס נשק לתוך תא משפחתי עם ילדים

ישראל אייכלר:  כרגע על רקע גל הטרור חלקם מחליטים להגיע בכל זאת ולקחת על עצמם, לצורך העניין, את המשמעויות

ישראל אייכלר:  אלה הדברים המרכזיים

ישראל אייכלר:      השקף הזה מאוד חשוב, ברשותכם: כשמדברים על העומסים של האגף אני חושב שהשקף הזה הוא טוב מכל הסבר

ישראל אייכלר:  האגף במשך שנים רבות היה בנוי בצורה דומה להיום, זה לא השתנה מבחינה כמותית, אבל ידענו לטפל בכ-10,000 בקשות לשנה

ישראל אייכלר:  האגף תמיד עבד קשה ובאינטנסיביות אבל עד 10,000 בקשות זה היה מותאם לבניין הכוח

ישראל אייכלר:       נקודת המפנה במאי 2021 "שומר חומות" גרם לקפיצה של כ-20,000 בקשות ב-21'; ב-22' בגלל גל הטרור בזירת הפנים, שלצערנו, נמשך עד ימים אלה הסתיים ב-42,000 פלוס

ישראל אייכלר:  כלומר נוצר מצב שבניין הכוח בהיקף מסוים, יש לו פי ארבעה - - - ברישוי הפרטי

ישראל אייכלר:  אנחנו לא בנויים לזה, צריך להבין

ישראל אייכלר:  את הדברים האלה אמרתי בקול רם לשרים הקודמים, לוועדות הקודמות – יש פה פער גדול שיוצר את העובדה שאנחנו לכאורה נתפסים בקצב איטי

ישראל אייכלר:  אבל זה לא קצב איטי – יש פה פער בלתי רגיל בין בניין הכוח למשימה

פנינה תמנו: זה היה גם בטרור הסכינים שהיה ב - -     

ישראל אייכלר: זה היה בספטמבר 2015

פנינה תמנו: איך אתה מסביר ששם לא הייתה קפיצה? היינו צריכים לראות אותה ב-2016

ישראל אייכלר: דבר ראשון, יש לנו הנתונים של 2015

ישראל אייכלר:  ב-2015 הקפיצה לא הייתה חריגה מטווח של 10,000 בשנה

ישראל אייכלר:  הנושא של ביקוש לכלי ירייה הוא משתנה בלתי תלוי, אנחנו לא שולטים עליו

ישראל אייכלר:  זאת מוטיבציה של הציבור כתוצאה מתחושת האיום ושנית מהשיח התקשורתי מפרמטרים שונים

ישראל אייכלר:  לנו אין שליטה על כמות המבקשים

פנינה תמנו: 	תחושת האיום באינתיפאדת הסכינים לא הייתה - -     

מירב בן ארי: זה לא דומה לשומר חומות

מירב בן ארי:  זה לא דומה בכלל לשומר חומות - -     

פנינה תמנו: נכון

פנינה תמנו:  אני מסכימה שהיה שם יותר - - - בערים המעורבות

פנינה תמנו:  ועדיין - - -     

צביקה פוגל: בואו נמשיך בסקירה

פנינה תמנו: - - - לפעול בצורה אחרת - - -      

מירב בן ארי: תני לו

מירב בן ארי:  - - - מנהל ועדה

פנינה תמנו: מה זה קשור, מירב?      

מירב בן ארי: אני אומרת שהוא פונה אלייך

פנינה תמנו: אני שומעת אותו

צביקה פוגל: חברות הכנסת פנינה ומירב

פנינה תמנו: - - -     

מירב בן ארי: - - - 

צביקה פוגל: חברת הכנסת פנינה, את לא רוצה לבדוק כמה הסבלנות שלי קיימת, נכון? השאלה שלך היא מצוינת ואני אשמח בהמשך, לא היום, לקבל הסתכלות מול אירועים, כלומר תקופות שמאפיינות מתח ציבורי, סכנה ציבורית או תחושת חוסר ביטחון ציבורי – עד כמה יש בהן עלייה, כדי לנסות להבין את הקפיצה המטורפת הזאת ב-2022

צביקה פוגל:  בסדר?      

ישראל אייכלר: בסדר גמור

ישראל אייכלר:  אבל זה שקף מאוד חשוב, בעיניי, שמצביע על הפערים

צביקה פוגל: - - -     

ישראל אייכלר: כן, סבבה

ישראל אייכלר:       הנושא האחרון שאני רוצה להציג בקליפת אגוז הוא רישוי ארגונים

ישראל אייכלר:  כי בעצם כולנו נוטים לדבר כל הזמן על הרישוי הפרטי אבל האגף מתוקף חוק אחראי על רישוי ארגונים שזה עולם גדול ומורכב, ובעיניי, הרבה יותר גדול ומורכב מבחינת ההיבטים המשפטיים האופרטיביים וכולי, והציבור פחות מכיר את זה

ישראל אייכלר:  אבל אנחנו חייבים לתת את השירות הזה

ישראל אייכלר:  אני אציג את זה בקליפת אגוז

ישראל אייכלר:      אנחנו אחראים בעצם, לפי חוק, על שבעה ארגונים שמפורטים פה

ישראל אייכלר:  אני אציג בקצרה מה זה כל ארגון וגם תראו את ההיקפים ותבינו שמדובר על היקפי פעילות מאוד גבוהים

ישראל אייכלר:       הארגון הראשון הוא בתי מסחר

ישראל אייכלר:  כל גוף שיש לו רישיון לעסוק בסחר בכלי ירייה, בתחמושת ובנשק פועל תחת הרישוי שלנו

ישראל אייכלר:  אז כמו שאתם רואים יש היום 73 בתי מסחר, חברות אבטחה

ישראל אייכלר:  כל חברות האבטחה שנושאות כלי ירייה הן חמושות

ישראל אייכלר:  ברישיון שלנו מדובר בהיקף פעילות עצום

ישראל אייכלר:  אני תכף אציג שקף נפרד על חברות האבטחה כדי להבין שיש פה מפעל אדיר של פעילויות, של רישיונות, של אתרים חמושים, של פעילות רבה

ישראל אייכלר:  בסוף אותו צוות של ארבעה עובדים אצל ענת מטפל בכול – גם באזרח, גם בארגון החמוש

ישראל אייכלר:  צריך להבין את זה

ישראל אייכלר:  רק כשמבינים את ההיקפים אפשר להבין את המצוקה שאנחנו נמצאים בה וזועקים אותה זמן רב

צביקה פוגל: כל הארגון החמוש עובד כארגון או עובד כפרטים? מול מי אתם עובדים?      

ישראל אייכלר: בכל ארגון חמוש יש לנו תפיסת הפעלה מאוד ברורה, לפי חוק

ישראל אייכלר:  בכל ארגון יש מה שנקרא "בעל רישיון"

ישראל אייכלר:  החוק אומר שבכל ארגון יש בעל רישיון מיוחד שהוא ה-P

ישראל אייכלר: O

ישראל אייכלר: C שלנו – א', ליישום ההנחיות, לטיפול בחריגים – זה מאוד מוסדר

צביקה פוגל: אוקיי

ישראל אייכלר: על חברות אבטחה דיברתי, אני גם אציג על זה מילה

ישראל אייכלר:       יצרנים: במדינת ישראל יש כ-15 יצרנים, שניים מהם הם יצרנים בינלאומיים: IWI, "אמתן" ו"בול" הם יצרנים גדולים מאוד

ישראל אייכלר:  כל פעולה שלהם מחייבת רישוי שלנו; מקבלת עובדים, עסקאות סחר, קנייה, מכירה, ייבוא – היקפי פעילות אדירים שמשפיעים גם על היבטים כלכליים

ישראל אייכלר:  הם מבוצעים תחת אחריות של האגף

ישראל אייכלר:  הציבור פשוט פחות מודע לזה וזה נטל עלינו

ישראל אייכלר:       הנושא הבא זה משרדים – כל משרדי הממשלה שמחזיקים חדרי נשק ומחמשים את עובדי המשרד לצורך אבטחת המשרד או עובדים בפעילות באזור סיכון פועלים תחת הרישיון שלנו

ישראל אייכלר:  כנ"ל מפעלים ראויים שזה קונסטרוקציה שקיימת בחוק ומאפשרת לנו לחמש גופים שעוסקים בנושאים שהגדרנו אותם בתוך התנאים לרישיון

ישראל אייכלר:  למשל, גופים שנמצאים באזורי סיכון, מפעלים ביטחוניים ועוד

ישראל אייכלר:  יש פה כ-200 ארגונים בפריסה ארצית שעובדים תחת הרישיון

ישראל אייכלר:       יישוב ראוי – גוף מוניציפלי שמקבל מאתנו רישיון להחזיק חדר נשק ולחמש עובדים לצורך הגנה על היישוב או הפעילות המתבצעת ביישוב

ישראל אייכלר:       אחרון זה מטווחים - -     

צביקה פוגל: אני מניח שבאותם יישובים זה נשק אישי

ישראל אייכלר: לא, ממש לא

ישראל אייכלר:  כל התהליך הזה הוא רישוי ארגוני

ישראל אייכלר:  רישוי ארגוני מבחינה משפטית וגם בתפיסה זה שונה לחלוטין

ישראל אייכלר:  ברישוי הארגוני הוא לא מקבל רישיון, הוא מקבל הרשאה מבעל הרישיון, וההרשאה היא מוגבלת

ישראל אייכלר:  כלומר ביום שהוא לא עובד או לא בתפקיד או אם החליף עיסוק זה כבר לא איתו, זאת הבחנה תפיסתית משמעותית גם מבחינה משפטית וגם פרקטית

אורלי פרומן: נשק שייך לארגון

ישראל אייכלר: בדיוק

צביקה פוגל: והוא נשאר מאוחסן בארגון

ישראל אייכלר: לא בהכרח

אורלי פרומן: זאת ההחלטה של בעל הרישיון

קריאה: בדרך כלל לא

צביקה פוגל: בדרך כלל לא?      

אורלי פרומן: תלוי מה המצב

אורלי פרומן:  בעל הרישיון מחליט

ענת אילוז: עוד עובד או - - - שמקבל את הנשק בהרשאה מבעל רישיון לוקח את זה הביתה

ישראל אייכלר: מטווחים: כל המטווחים במדינת ישראל שפועלים במרחב האזרחי פועלים תחת הרישיון שלנו לכל דבר ועניין – מאופן העניין, הדרכה, בטיחות – הכול זה אחריות שלנו

ישראל אייכלר:  עד כאן תחומי האחריות

ישראל אייכלר:  אפשר להבין שלאגף יש שני אשכולות: רישוי פרטי ורישוי ארגוני – שניהם גדולים ומורכבים

ישראל אייכלר:  ברישוי הארגוני כמעט כולם, למעט משרדי ממשלה זה גופים מסחריים כלכליים

ישראל אייכלר:  יש עלינו לחץ קבוע ויומיומי על המנהלים ועליי כמנהל האגף לעמוד בהספקים, ובסוף כל רישיון שלנו שמתעכב או אישור ייבוא-ייצוא, יש לו השפעה כלכלית

ישראל אייכלר:  בתוך המציאות העמוסה מאוד אנחנו עובדים

ישראל אייכלר:  אני מציג את זה לא כדי לעורר תחינה אלא כדי להבין את היקף המשימות מול המספר הקטן של כוח האדם ובניין כוח האדם – יש פה חוסר הלימה מוחלט

ישראל אייכלר:  זה המבוא הקצר

ישראל אייכלר:  אפשר להציג עוד אבל, בעיניי, זאת ליבת הפעילות

צביקה פוגל: כמה שנים אתה בתפקיד?      

ישראל אייכלר: אני שנתיים וחצי בתפקיד

ישראל אייכלר:  לא צמחתי בשירות המדינה

צביקה פוגל: איזה לקחים יש לך אחרי שנתיים וחצי? לא בתחום מתן השירות לתושבים, אלא דווקא בתחום של גיבוש התבחינים

ישראל אייכלר: נושא של תבחינים זה קונפליקט כי בסוף זאת מדיניות של השר

ישראל אייכלר:  התבחינים יכולים להיות מאוד מצמצמים אצל שר מסוים ומאוד מרחיבים אצל שר אחר

ישראל אייכלר:  תפקידנו כגוף מקצועי לבוא ולהציג את הדברים ביושרה המקצועית שלנו, וזה מה שאנחנו עושים

ישראל אייכלר:  אני סבור שהתבחינים היום מבטאים איזושהי נקודת איזון

ישראל אייכלר:  צריך קצת לשפר ולתת מענה לאוכלוסיות שהיום לא באות לידי ביטוי באופן מספק, כגון אוכלוסיות הלוחמים

ישראל אייכלר:  אנחנו לחלוטין באגף סבורים שצריך ליצור מדיניות קצת יותר מרחיבה כלפי אוכלוסיית הלוחמים

ישראל אייכלר:  כמה מרחיבה? צריך לשרטט את הגבולות

ישראל אייכלר:  אבל בנושא התבחינים צריך לעשות איזושהי רפורמה – זה דבר ראשון

ישראל אייכלר:  דבר שני, בניין הכוח – פער מדהים

ישראל אייכלר:  בערך שני דברים שעשיתי בעבר – ניהלתי מערכות בעבר

ישראל אייכלר:  אנחנו כל כך קטנים ובעצם נבצר מאתנו לעשות תיקונים משמעותיים

ישראל אייכלר:       אני אתן דוגמה: היום מאבטח שמקבל רישיון – לא אנחנו נותנים את הרישיון, אלא צד ג' נותן את הרישיון בשמנו, כי פשוט אין לנו יכולת לעסוק במספרים הגדולים

ישראל אייכלר:  יש היום כ-40,000 מאבטחים

ישראל אייכלר:  אם אני מכניס גם אותם ללשכות אני לא עומד בשירות

ישראל אייכלר:  לכן יש פה הרבה דברים שאני מחויב להם חוקית, אני אחראי להם

ישראל אייכלר:  אנחנו לא עושים אותם, אלא מבזרים אותם לצד ג' כי יש פה פער אדיר בין האחריות שמוגדרת בחקיקה לבין בניין הכוח והיקפי הפעילות

ישראל אייכלר:  בעיניי, זה זועק לשמים

ישראל אייכלר:  מירב, ראש הוועדה הקודמת, גם ביקרה באגף וגם הצגנו את הדברים

ישראל אייכלר:  ולדעתי, לצערי, לא השתנה כלום – מה שהיה הוא שיהיה

ישראל אייכלר:  רק קורה דבר אחד: המשימות גדלות מיום ליום

ישראל אייכלר:  האגף נשאר באותו גודל, ואנחנו מתקשים לעמוד במשימות

ישראל אייכלר:  אני אשמח גם שמנהלת מחוז שבפועל מנהלת את האנשים תציג את המצוקה הזאת שהיא אותנטית

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש - - -     

צביקה פוגל: רגע

צביקה פוגל:  אני אתן לכם זמן לשאול שאלות

צביקה פוגל:  תמתינו

צביקה פוגל:  האם יש באיזשהו מקום את הנתון של חלוקת הרישיונות? יש 150,000 בעלי רישיונות

צביקה פוגל:  יש נתון לפי אזורי מגורים?       

ישראל אייכלר: בהחלט

ישראל אייכלר:  אני יכול להציג את זה כאן

ישראל אייכלר:       אז יש לנו שני תבחינים שבסופו של דבר מתעסקים באזור מגורים: התבחין הראשון זה מגורים ביישוב זכאי והתבחין השני זה עיסוק ביישוב זכאי

ישראל אייכלר:  אני אציג את הנתונים

עמית הלוי: רק שאלת הבהרה

עמית הלוי:  צביקה, אתה אמרת שעמדתך היא לעשות שינויים מסוימים בתבחינים

ישראל אייכלר: כמו שאמרתי אנחנו סבורים שאוכלוסיית הלוחמים, אמורים לתת לה משקל גדול יותר כי היום זה מוגבל לרובאי 07

עמית הלוי: - - -     

ישראל אייכלר: להרחיב

עמית הלוי: למה?      

מירב בן ארי: שריונרים, תותחנים – 05

ישראל אייכלר: לצורך העניין, אני אומר דבר מאוד פשוט: בגל הטרור שפרץ מרץ האחרון קיימנו כמה דיונים אצל השר הקודם, והעמדה המקצועית שלנו כאגף הייתה להרחיב את אוכלוסיית 05

ישראל אייכלר:  הצגנו נתונים מסודרים, אנחנו בקשר עם אגף משאבי אנוש של צה"ל

ישראל אייכלר:  הצגנו נתונים כמותיים על ציר הזמן, וההמלצה שלנו הייתה להרחיב לאוכלוסיית 05

עמית הלוי: למה זה לא קרה?      

ישראל אייכלר: זאת החלטה של השר

מירב בן ארי: כי הממשלה התפזרה

אורלי פרומן: צריך להגיד שהמלצות מקצועיות הן של האגף, אבל מי שקובע את המדיניות זה השר

ישראל אייכלר: בוודאי

אורלי פרומן: השר צריך להידרש לקביעת המדיניות ולקביעת התבחינים

אורלי פרומן:  אנחנו בעצם עוד לא קיבלנו - - - של השר

צביקה פוגל: - - - שהוגדרה עוד לפני שנכנסת לדיון היא לגבש המלצות ולהעביר אותן למשרדי הממשלה הרלוונטיים

צביקה פוגל:  בזה התעסקנו פה

צביקה פוגל:       מנהלת המחוז, את רוצה להוסיף משהו?       

ענת אילוז: האמת היא שישראל התייחס למצב בפועל של מה שקורה אצלנו במחוזות

ענת אילוז:  אבל אני אוסיף ואומר שיצאנו למבצע לפני שבוע בהוראת השר ולפי בקשתו, כדי שנוכל לתת מענה לעשרות אלפי בקשות שממתינות, והיו תורים עד חודש יולי ואוגוסט של אנשים שציפו לקבל מענה ולא יכולנו לתת את זה

ענת אילוז:  יצאנו למבצע והיום מגיעים ללשכות שלנו כ-100 אנשים ביום

ענת אילוז:  תוסיף על זה את כל הפניות שמגיעות בטלפון למוקד התקשוב – גם כל מחוז מקבל כ-150-100 פניות

ענת אילוז:  יש עסקאות כלים שמתבצעות כתוצאה מאישורי בקשות - -     

מירב בן ארי: איך את עושה מבצע אם האגף לא גדל?      

ענת אילוז: יצאנו למבצע

ענת אילוז:  כל מטה האגף נרתם לטובת המבצע הזה – לקצר את זמני ההמתנה של הפונים

נאור שירי: - - - אתם תעבדו יותר קשה?      

ענת אילוז: זה לעבוד יותר קשה - -     

נאור שירי: - - -     

ענת אילוז: לא

ענת אילוז:  כל מטה האגף מגויס לטובת זה

ענת אילוז:  הם ירדו ללשכות, עזבו את העבודה שלהם - -     

מירב בן ארי: עזבו את העבודה המקצועית שלהם באגף - -     

ענת אילוז: ברור, כן

ענת אילוז:  במטה האגף

מירב בן ארי: כדי לתת - - -     

ענת אילוז: - - והגיעו ללשכות כדי לתת כתף כדי לאשר את הבקשות האלה ולקדם אותן

נאור שירי: אז במקום שהמבצע יהיה הפוך – אם אנחנו רואים שמדיניות השר היא להגדיל אז לתת להם את היכולת ואת הכלים לעשות את זה אז מה שיצא שכולם - -     

מירב בן ארי: איך ייתן להם את היכולת והכלים? אין לו תקציב

נאור שירי: - - לא יעשו את התפקיד שלהם ויעשו את הרישיונות

נאור שירי:  זה אחלה מבצע

נאור שירי:  מה שנקרא, מבצע שוחק 2

נאור שירי: 0

ישראל אייכלר: אני מוכן להציג את ההיערכות הזאת, ברשותכם - -     

צביקה פוגל: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לציניות

צביקה פוגל:  אני רוצה להיכנס לשאלות כדי ללמוד את העניין ולהמליץ את המלצותינו

צביקה פוגל:  הערתו של חבר הכנסת נאור שירי היא הערה נכונה

צביקה פוגל:  נא לא להתייחס לציניות שבה

נאור שירי: האמת זה הכי מסכם שיש

ישראל אייכלר: ברשותכם, אני רוצה לקחת את הדיון לנושא שראש הוועדה הציג גם בפתיח וגם בשאלה

ישראל אייכלר:  את התבחינים אנחנו מחלקים לשלוש קטגוריות ברמת המקרו: קטגוריה ראשונה זה אנשים שמקום המגורים שלהם או העיסוק שלהם מייצר סיכון מוגבר; קטגוריה שנייה זה צרכים מקצועיים: סייד, מדביר וכולי; קטגוריה שלישית הן אוכלוסיות שאנחנו סבורים שיש להם ערך מוסף בהגנה במרחב הציבורי

ישראל אייכלר:  אנחנו קוראים לזה "תבחין ציבורי" אבל אפשר לקרוא לזה בהמשגה אחרת

ישראל אייכלר:  בסופו של דבר זה אנשים שמקבלים את הרישיון לא מכורח צורך אלא מכורח הערך המוסף שהם מסייעים בשהיית הנשק במרחב הציבורי

ישראל אייכלר:      לגופו של עניין יש לנו שני תבחינים שממוקדים באזורי סיכון: הראשון זה מגורים ביישוב זכאי

ישראל אייכלר:  יישוב זכאי, כמו שאמרתי, זה תהליך עבודה שלנו ושל משטרת ישראל איתי אחת לשנייה שמגדיר את האזורים

ישראל אייכלר:  באופן גס אפשר לומר: כל יהודה ושומרון, כל עוטף חבל עזה ועוד שורה ארוכה של יישובים בתוך מדינת ישראל משיקולים של פשיעה כלכלית, אזורי ספר וכולי שמוגדרים כיישוב זכאי

ישראל אייכלר:  תחת התבחין הזה יש כ-22,000 תושבים שמתגוררים ביישובים האלה

ישראל אייכלר:  אגב, המספר הוא הרבה יותר גדול בגלל איזשהו מנגנון שאני לא רוצה להיכנס אליו

ישראל אייכלר:  כי בעצם היום בתהליך העבודה שלנו אדם נורמטיבי אחרי 10 שנות רישיון שמחדש בזמן בלי הערות משטרה ובריאות עובר להוראת מעבר, כלומר הרישיון עובר להיות לתבחין הוראת מעבר שמופיע למעלה במספרים הגדולים

ישראל אייכלר:  כך שבפועל, מגורים ביישוב זכאי יש הרבה יותר מ-22,000 – זאת קטגוריה ראשונה; קטגוריה שניה זה אנשים שעובדים באותם יישובים

ישראל אייכלר:  זה, לשאלתך, לגבי סוגיית המגורים

ישראל אייכלר:  זה בהחלט תבחין מוביל בתפיסה שלנו באגף שאדם שמתגורר באזור מסוכן על-פי הניתוח של צה"ל ומשטרת ישראל – זכאי או לחילופין עובד שם

צביקה פוגל: שאלות, חברי הכנסת, בבקשה

פנינה תמנו: יש סדר דוברים, זה לא רק שאלות

צביקה פוגל: כן,  כן

צביקה פוגל:  הדיונים אצלי מאוד מסודרים

צביקה פוגל:  בחלק של הסקירות אנחנו שואלים שאלות, אחרי הסקירות כל אחד יביע את דעתו כמה שהוא רוצה

צביקה פוגל:  עכשיו בואו נתמקד בשאלות כדי שנוכל להתקדם

צביקה פוגל:  חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, בבקשה

צביקה פוגל:  ladies first

נאור שירי: אני רק אציין שבאתי ראשון, אבל בסדר

פנינה תמנו: יושב-ראש הוועדה, קודם כול אני רוצה לברך אותך על הדיון

פנינה תמנו:  הדיון הציבורי שמונח לפנינו ראוי ומוטב שייעשה במסגרת הזאת, ואפילו הייתי שמחה לעשות אותו בשיתוף פעולה עם הוועדה שאני עומדת בראשה, הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי

צביקה פוגל: בכבוד

פנינה תמנו: אני חייבת להודות שלצד הערכים - - - אנחנו מהצד הנגדי רוצים גם לאשר - - - ולא לאבד את החיים כתוצאה מכך - - - יותר מדי עם נשקים

פנינה תמנו:  בסוף אסור לנו להיות אמריקה ברישיון

פנינה תמנו:  זאת אומרת שאם יש משהו - - - כל ישראלי יודע - - - אנחנו חוזרים לפה ועם כל זה שיש אלימות ועם כל זה שיש בשנים האחרונות חוסר ביטחון אישי עדיין אנחנו מרגישים מאוד נוח להסתובב ברחובות

פנינה תמנו:  במצב הזה תזכרו שכל החלטה, בסופו של דבר בהמלצות שאנחנו - - - יכולים להשפיע בראייה לדורות

פנינה תמנו:  בזה חשוב לשים גבול מול העיניים של האגף

פנינה תמנו:  אמרת ביושר, ישראל – הבאת מצד אחד את האתגרים של האגף, אבל התפקיד שלו הוא לא לקבוע מדיניות

פנינה תמנו:  בסוף נבחרי הציבור קובעים מדיניות

פנינה תמנו:  כשאנחנו באים לגזור מדיניות צריך גם להסתכל על ההשלכות ועל ההיבטים החברתיים – לא רק על העניין של הביטחון האישי

פנינה תמנו:  אני רוצה להזכיר ש-40% ממקרי הרצח משנת 2019 ועד 2020, 2021 זה על-ידי מי שהיה לו נשק ברישיון

ישראל אייכלר: - - -     

פנינה תמנו: סליחה, יש לנו הנתונים שלנו

פנינה תמנו:  תרצו להתווכח עליהם בשמחה

פנינה תמנו:  אני לא הייתי מזלזלת במ

פנינה תמנו: מ

פנינה תמנו: מ של כנסת ישראל

פנינה תמנו:  לצד זה בין השנים 2022-2020 - -     

צביקה פוגל: סליחה רגע, פנינה, תרשמו את הנתון הזה

צביקה פוגל:  הוא שווה בדיקה

ישראל אייכלר: הוא שונה ממה שאנחנו מכירים?       

פנינה תמנו: 40% ממקרי הרצח הפליליים שבוצעו בשנת 2019 עד 2021 הם על-ידי כלי ירייה

אורלי אלמגור לוטן: לא - -     

קריאות: כלי ירייה לא ברישיון

ישראל אייכלר: רוב מעשי הרצח בתוך המשפחה מבוצעים על-ידי כלי ירייה ללא רישיון

ישראל אייכלר:  אנחנו מכירים את הנתונים

פנינה תמנו: צודקים – שליש מהם על-ידי נשק מורשה

פנינה תמנו:  אבל הדבר החשוב יותר: בין השנים 2020 ל-2022 שליש מהנשים שנרצחו בשנים האחרונות נרצחו על-ידי בן זוג שהיה ברשותו נשק ברישיון

פנינה תמנו:  זה לא מצב שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו

קריאות: - - -     

ישראל אייכלר: יש לנו פה מסמכים רשמיים של חטיבת המודיעין במשטרת ישראל

פנינה תמנו: רגע, אני רוצה לסיים את הדברים שלי

פנינה תמנו:  שליש

פנינה תמנו:  ואם אתם רוצים אתם תשבו גם עם החוקרים של הוועדה שלנו

פנינה תמנו:  אבל לא יכול להיות מצב ששליש מהנשים שנרצחו נרצחו על-ידי אנשים שהחזיקו נשק ברישיון ולא ניקח את זה בחשבון - -     

קריאה: - - -     

פנינה תמנו: שנייה, שנייה, לא, לא, לא

קריאות: - - -     

פנינה תמנו: שדולת הנשים יגידו אחר כך פחות או יותר את הדברים שלי

קריאה: זה לא נכון

פנינה תמנו: אני אומרת דבר מאוד פשוט: בסופו של דבר אנחנו יכולים להציף את הרחובות בנשקים

פנינה תמנו:  אבל כשאני יודעת שהתהליך שנעשה – יכול להיות שזה לא תלוי בהם – הוא לא תהליך סגור הרמטית – מה שאומר שאם אדם נאלץ להביא בסוף אישור רפואי אבל יכול להיות בסוף שהוא מקבל טיפול פסיכיאטרי אתם יודעים טוב מאוד שיש שם חורים

פנינה תמנו:  ביטוח לאומי – יש לו רשימת מתמודדי נפש

פנינה תמנו:  זה לא עובר אליהם

פנינה תמנו:  וגם את זה אתם יודעים

פנינה תמנו:  אישה שמטופלת ברווחה ולא במשטרה כי היא לא התלוננה על אלימות אבל היא מטופלת ברווחה על תיק אלימות במשפחה – זה לא עובר אליהם

פנינה תמנו:       ועדת רונן ישבה על המדוכה; ישבו שם ארגוני נשים, ישבו שם אנשים שמתעסקים בסיפור של אלימות כלפי נשים והציפו לא מעט דברים

פנינה תמנו:  אז אתה אומר, אנחנו באמת מנסים ללכת לאור ההמלצות שעלו בוועדה

פנינה תמנו:  אבל אני אומרת לך היום – גם עשינו דיון אצלנו; נכון, אני מתנצלת, אתם לא הוזמנתם

פנינה תמנו:  הזמנו את משטרת ישראל ואת כל שאר הגורמים – כשנעשה את הדיון הבא נדאג להזמין אתכם

פנינה תמנו:  אבל אני יכולה להגיד שהזרמת המידע הוא לא מספק ולכן ממה שהבנתי כל עשר שנים אתם בודקים מחדש את ה - - -     

קריאות: לא

ישראל אייכלר: ממש לא

פנינה תמנו: אחרי שאסיים את תסבירי את כל מה שתרצי

פנינה תמנו:  ממה שהבנתי – אם הבנתי לא נכון, אתם כמובן מוזמנים להתייחס לכך

פנינה תמנו:       ברור שאני רוצה שיהיה מאבק בטרור

פנינה תמנו:  אבל אני אומרת לכם שמול האלימות שגואה בחברה הישראלית אף אחד לא רוצה שכן אלים שיש ברשותו נשק, אף אחד לא רוצה שאישה תסתובב בחרדה

פנינה תמנו:  עצם האיום שיש לבן הזוג שלה אקדח - -     

צביקה פוגל: חברת הכנסת פנינה, את כבר מקדימה את הסיכום

פנינה תמנו: אני מסיימת

נאור שירי: היא סיכמה

צביקה פוגל: היא מקדימה את הסיכום

צביקה פוגל:  כי את הולכת?   

פנינה תמנו: מוריה קור כתבה טור דעה על מה שהיא חוותה עם גבר אלים שקיבל לרשותו נשק ברישיון

פנינה תמנו:  זה מצמרר לקרוא

פנינה תמנו:  אז כדי להגיע למצב שאנחנו מחמשים את האזרחים אנחנו קודם כול צריכים לנקוט את כל כלי הזהירות הנדרשים

פנינה תמנו:  כרגע זה לא נראה שאנחנו שם

צביקה פוגל: חבר הכנסת נאור שירי, בבקשה

צביקה פוגל:  להתמקד בשאלות, בבקשה

צביקה פוגל:  את הדעות נסכם בסוף

צביקה פוגל:  אני מבטיח לכם שתקבלו את כל הזמן שצריך

צביקה פוגל:  שאלות לאגף רישוי כלי ירייה

נאור שירי: כשפותחים לי מיקרופון אני לא יכול לא לנצל את זה

נאור שירי:  פנינה, זה 13% במצטבר

נאור שירי:  אני רוצה לומר את דעתי, זה לא סיכום

נאור שירי:  קודם כול, מחוויית משתמש לפני די הרבה שנים האגף עשה את העבודה הכי טובה בכל האינטראקציה שלי עם מדינת ישראל – ואני אומר את זה ביושרה

נאור שירי:  זה היה יעיל, מהיר, וחוץ מגובה האגרות המוגזם לגמרי שאתם לוקחים – זה משהו אחר

נאור שירי:  אבל אתם עושים את העבודה היטב, וצר לי על כך שבימים האלה אתם קורסים תחת הנטל בגלל חוסר יכולת או חוסר הבנה של מהות העבודה שלכם – בעיניי, של השר, וזאת כן אמירה פוליטית

נאור שירי:       אני רק אשאל שאלה במסגרת הדיון אבל אני אבקש להעלות כמה נקודות: לדעתי, המקום שאנחנו צריכים לייצר את הדיון הזה הוא מקום שאומר שיש לנו בעיה ביטחונית במדינת ישראל – חוסר בביטחון אישי של תושבות ותושבי מדינת ישראל

נאור שירי:  הפתרון או הדיון פה נוצר כדי להקל בתבחינים כדי להגביר את תחושת הביטחון

נאור שירי:  זה בעיניי הפתרון, וזה גם מתכנס עם הוראת השר וכל הכותרות ששמענו בשבוע שעבר, איך יכול להיות – אני רוצה יותר נשק ברחובות

נאור שירי:  אני לא חושב שתגיד לי "לא" כי זה נאמר על-ידי השר- -      

צביקה פוגל: זה נאמר על-ידי השר

צביקה פוגל:  אני אומר לך שזה לא נאמר על-ידי

נאור שירי: לא על-ידך

נאור שירי:  זה נאמר על-ידי השר כי הוא קובע בסוף את המדיניות

קריאה: שמה?      

נאור שירי: שהוא רוצה יותר נשק ברחובות כי יש חוסר בביטחון אישי

פנינה תמנו: אבל הוא גם אמר שמי שפוגע בנשים הוא חלאת אדם

פנינה תמנו:  אז צריך איזון בין הדברים

קריאות: - - -     

צביקה פוגל: חבריי חברי הכנסת, זה לא דיון על איתמר

פנינה תמנו: לא, לא, אבל השר צריך לדעת את הנתונים

צביקה פוגל: אז אנחנו נעביר לו את ההמלצות שלנו

צביקה פוגל:  אני פה כדי לייצג אתכם, תאמינו לי

נאור שירי: יש לי הרבה דברים לומר אבל המקום שאנחנו צריכים לנהל את הדיון הוא לא המקום הזה

נאור שירי:  כי אם אנחנו מתחילים לייצר דיון ואומרים, יש בעיה, בואו ניתן לאזרחים לפתור אותה ונרחיב את היכולת שלהם, אז בואו נלך צעד נוסף: בואו נגיד שיש משבר בדיור

נאור שירי:  אז בואו נפריט את כל אדמות מדינת ישראל וניתן לשוק הפרטי לפתור את זה; או יש משבר בבריאות – בואו נפריט; או יש משבר בחינוך – בואו נפריט הכול

נאור שירי:  לא יכול להיות שהתשובה או המקום שבו אנחנו מגיעים לדיון בתבחינים או  בעבודת האגף הוא המקום שאומר שאנחנו רוצים יותר נשק ברחובות

נאור שירי:  זה מקום לא נכון

נאור שירי:  אין לי שום בעיה עם נשק

נאור שירי:  אנחנו בעיקר צריכים לדבר על ההכשרות, בטח ובטח אחרי כמה שנים טובות

נאור שירי:  בסדר?      יש לי כמה שאלות - -     

צביקה פוגל: אז רק לחדד לך כדי שלפחות אני ואתה נדבר שפה משותפת – הסיבה שבגללה התכנסנו היא לא מכיוון שהשר אמר שצריך יותר נשק ברחובות, אלא מפני שהציבור, 40,000 איש בשנה האחרונה, שזאת עלייה מטורפת לעומת שנים קודמות - -     

מירב בן ארי: מחכים לקבל את הנשק שלהם

מירב בן ארי:  מי שעומד בכל התבחינים

צביקה פוגל: - - מחכים לקבל נשק

צביקה פוגל:  ואני רוצה לראות מה אנחנו כן יכולים לעשות

נאור שירי: כן, אבל אי אפשר לנתק את זה

פנינה תמנו: אז מה עם העם רוצה - - -     

מירב בן ארי: מה זה קשור? אבל יש - - -     

נאור שירי: אי אפשר לנתק את זה

פנינה תמנו: - - -     

מירב בן ארי: אבל יש גם כאלה שצריכים נשק

מירב בן ארי:  מה לעשות?      

פנינה תמנו: רוב הגברים רוצים - - -     

מירב בן ארי: גם נשים, אגב

מירב בן ארי:  גם נשים רוצות נשק

פנינה תמנו: - - -     

מירב בן ארי: - - -     

פנינה תמנו: - - -     

נאור שירי: אדוני היושב-ראש, בבקשה, תן לי לסיים את דבריי

פנינה תמנו: זאת המציאות שאנחנו רוצים לגדל את הילדים שלנו?      

מירב בן ארי: אל תצעקי עליי

מירב בן ארי:  גם אם תרימי את הקול זה לא אומר שאת - - -     

צביקה פוגל: חברות הכנסת פנינה ומירב - -     

פנינה תמנו: - - -     

צביקה פוגל: - - התמזל מזלי - -      

פנינה תמנו: - - - בדרך כלל היה נשק בזמינות בכל הפיגועים

צביקה פוגל: חברות הכנסת פנינה ומירב, התמזל מזלי ובוועדה שלי - -     

מירב בן ארי: אני לא יודעת למה אתה מכניס אותי לאירוע הזה כשהיא רק צועקת עליי

פנינה תמנו: - - - להתפרץ - - -     

מירב בן ארי: אה, אני גם צריכה - -     

פנינה תמנו: את לא תקבלי את אותו יחס - - -      

צביקה פוגל: חברות הכנסת פנינה ומירב - -     

פנינה תמנו: אתה מסכסך באופוזיציה

פנינה תמנו:  זה לא - -     

מירב בן ארי: אין מה לסכסך

מירב בן ארי:  אני כבר מכירה אותה שנים שהיא צורחת עליי

צביקה פוגל: פנינה ומירב, התמזל מזלי שאצלי בוועדה יש שתי חברות הכנסת - -     

פנינה תמנו: מירב - -     

מירב בן ארי: מה את צועקת עליי כל הזמן?      

פנינה תמנו: מירב, די לשחק אותה מסכנה

פנינה תמנו:  זה לא נראה טוב

צביקה פוגל: התמזל מזלי – אני חוזר על זה פעם רביעית - -     

מירב בן ארי: אם יש פה מישהו שמבין פה משהו חוץ מהיושב-ראש ומותר לי להגיד משהו – זה אני

נאור שירי: אני רק מזכיר שאני בזכות דיבור

פנינה תמנו: - - -     

צביקה פוגל: חברותיי חברות הכנסת – פעם רביעית: התמזל מזלי ששתיים מתוך שלוש חברות הכנסת עם הטונים הכי גבוהים נמצאות אצלי בוועדה

צביקה פוגל:  אני רוצה ליהנות מזה – אל תדברו במקביל כי זה בלתי אפשרי לתותחן כמוני

צביקה פוגל:  אז תנו לי את הקרדיט שאני רוצה לשמוע כל פעם אחת מכן

צביקה פוגל:       זכות הדיבור של חבר הכנסת נאור שירי, בבקשה

נאור שירי: השם ישמרנו

נאור שירי:  אני אצמצם אבל אני אומר שרוח המפקד פה או השר-מפכ"ל פה – ואנחנו יודעים את זה – הוא לחמש כמה שיותר את התושבים ואת התושבות

נאור שירי:  אני אומר שזה באמת - -     

צביקה פוגל: זה לא תפקידנו

נאור שירי: גם לא תפקידנו בכלל

נאור שירי:  אנחנו יכולים להמליץ מה שאנחנו רוצים – נודה על האמת, 90% לא באמת משפיע על הממשלה

נאור שירי:  מההרגשה שלי לא מהוועדה הזאת, חס וחלילה, אלא מהוועדה של פנינה, היא יכולה להמליץ כמה שהיא רוצה – אף אחד לא מתחשב

מירב בן ארי: וואי, וואי, אתה פותח פה עכשיו חזית

צביקה פוגל: ואתם תגידו אחרי זה שאני מסכסך בתוך האופוזיציה

פנינה תמנו: - - - של הציבור

פנינה תמנו:  זה לא יהיה פה

פנינה תמנו:  גם אם אני באופוזיציה אם אתה נחוש, אתה תשפיע ותשנה - - -     

צביקה פוגל: חבר הכנסת נאור שירי, בבקשה

נאור שירי: נראה לי שאני אסיים

נאור שירי:  כולם פה על קוצים

נאור שירי:  בבקשה

פנינה תמנו: אחרי לילה לבן

צביקה פוגל: חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה

עמית הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני הגעתי אחרי - - - מסגרת הדיון היא על אותם 20,000 איש שמחכים אחרי המבצע?      

ישראל אייכלר: אני יכול להציג את הנתונים העדכניים, אין בעיה

ישראל אייכלר:  אני אעלה את השקף תוך כדי

עמית הלוי:  אני רוצה לומר ולשאול – קודם כול, להעיר לך, ישראל, בארצות הברית זאת זכות חוקתית, זה נכון

עמית הלוי:  זה זכות חוקתית וחלק מהחוקה

עמית הלוי:  אבל מבחינה מוסדית זה לא רק חלק מזכות מובנית אלא חלק מזכות טבעית להגנה עצמית

עמית הלוי:  יכולה להיות לה גם side effects רעים מאוד - - - וצריך לדבר על זה

עמית הלוי:  אבל לא רק שזה לא זכות מוקנית, אלא חלק מהזכות הטבעית שלנו

עמית הלוי:  רייגן, נדמה לי, אמר: "It's not our right, it's our duty"

עמית הלוי:  זה נכון באופן מושגי

נאור שירי: אבל רייגן לא פה

עמית הלוי: זה רק בשביל לעורר את התגובה

עמית הלוי:  באופן עקרוני גם פה ההגנה העצמית היא זכות טבעית ולא זכות מוקנית

עמית הלוי:       שנית, מה שחסר בדיון – לא לגבי זה – לגבי תבחינים חסרים לנו כאן נתונים

עמית הלוי:  כלומר בסוף אנחנו הרי שוקלים כל דבר

עמית הלוי:  אני מקווה שנשפיע, נאור, על ההחלטה

עמית הלוי:  מצד אחד הערך של הגנה עצמית ומצד שני הנתונים של הסיכונים והמשמעויות

עמית הלוי:  לכן אני אשמח מאוד – אם לא בדיון הזה אז בדיון אחר אבל, לדעתי, זה דיון דחוף מאוד כיוון שאנחנו בוחנים את הערך אל מול הנתונים והנסיבות, והנסיבות במדינת ישראל הן - - - קודם כול השוואה לאמריקה: מה אחוז הנשקים באמריקה? מה אחוז הנשקים כאן לרישוי? כמה פעמים הנשקים ברישוי היו לטובה? לפני שבועיים היה בחור בחווה והיה לו נשק והוא לא השתמש בו

עמית הלוי:  באו אליו עם גרזנים, וכשהוא רק הוציא את הנשק הגרזנים מצאו את דרכם - - -     

פנינה תמנו: השוואה נכונה

עמית הלוי: אז כמה פעמים זה היה שימוש לטובה וכמה פעמים שימוש לרעה? מה השיעור באופן יחסי למדינות אחרות במדינת ישראל? אני רק מזכיר לך, פנינה, שהנסיבות שלנו הן גם חריגות וגם המדינה גדלה והמשטרה לא גדלה באותו היקף

מירב בן ארי: המשטרה לא גדלה

עמית הלוי: לכן האנשים הללו שאנחנו נותנים להם נשק הם ממלאי מקום שוטרים

עמית הלוי:  אנחנו רוצים - - - את תפקידם

פנינה תמנו: אבל אתה לא רוצה לתת למתמודד נפש רישיון

מירב בן ארי: הוא גם לא יקבל

עמית הלוי: לא אמרנו - -      

פנינה תמנו: יש פה חורים - - - המצב הוא לקבל את כל תמונת המצב ושלא יהיו חורים

עמית הלוי: הדיון כאן הוא לא על רובאי 5 עם התמודדות נפשית

עמית הלוי:  רובאי 5 - - - בלי קשר לתנאי - - - אני חושב שאנחנו צריכים לעשות את זה, ואנחנו צריכים לעשות את זה מהר

עמית הלוי:  אני מזכיר לכבודו שב-1 באפריל לא תמיד החגים הדתיים של בני דודנו משמשים למה שהם צריכים לשמש: לתפילה, לדבקות באלוהים, לצדקה ולדברים אחרים

עמית הלוי:  לפעמים גם הג'יהאד הקטן נכנס, ולא רק הג'יהאד הגדול

עמית הלוי:  לכן האירוע הזה משמעותי מאוד

עמית הלוי:  בניגוד למה שאמר קודם נאור – זה לגמרי אצלך

נאור שירי: - - - מי צודק

עמית הלוי: אם השר לביטחון פנים לא יגיב - -     לא

עמית הלוי:  אתה יודע, גם תקנות משנה - -     

מירב בן ארי: התבחינים צריכים להיות מאושרים פה בוועדה

מירב בן ארי:  בוודאי שיש לזה השפעה

עמית הלוי: אז אני אומר לנאור – גם בתקנות משנה אם הממשלה  - - - אפשר להפוך לחקיקה ראשית

עמית הלוי:  מלכתחילה זה לא טוב אבל השוט הזה קיים אצלנו, וזה לגמרי אחריות שלנו – אחריות בסיסית, אגב, לדאוג לשלומם של האזרחים

עמית הלוי:  אז אני אשמח לקבל את כל הנתונים האלה, ואני מנצל את האירוע כדי לומר – יש פה נציגי משטרה, אגב?      

מירב בן ארי: לא

עמית הלוי: אני רק אומר כך – זה חלק מהאשכול שנקרא "הגנה עצמית"

עמית הלוי:  אנחנו שינינו את הנוהל של הגנה עצמית

עמית הלוי:  היה נוהל מזעזע בעיניי והוא שונה ב-1 במאי

עמית הלוי:  איכשהו הוא לא חל, אדוני היושב-ראש

עמית הלוי:  העליתי את זה והשר אמר שגם הוא ידאג שהנוהל קיים

עמית הלוי:  הוא שונה על-ידינו, על-ידי השר לביטחון הפנים הקודם ועל-ידי כיוזם; וגם הנוהל שהשר בן גביר אומר שהוא ישפר אותו יותר – אדרבה, מבורך שזה יקרה

עמית הלוי:  גם זה אני דוחק בך

עמית הלוי:  זה גם נכון לאנשים שעושים בזה שימוש וזה גם מרתיע מראש אם אנחנו לא מייקרים את האנשים שעושים שימוש ובעצם ממלאים את תפקיד המשטרה במקומות שהמשטרה לא יכולה להגיע אליהם

עמית הלוי:  זה גם נושא שאני מבקש שיעלה פה לוועדה

עמית הלוי:  תודה

צביקה פוגל: חברת הכנסת מירב בן ארי

פנינה תמנו: אני רצה כי יש כנס גדול של נשים שגם אני חלק מהמארגנים

מירב בן ארי: גם אני צריכה לצאת

פנינה תמנו: אני רק אומר - - -     

מירב בן ארי: לא, לא, יש לי שתי דקות

פנינה תמנו: - - אני הייתי רוצה שבכל זאת נקיים גם דיון נוסף לפני גיבוש ההמלצות

פנינה תמנו:  אני אקרא אחר כך את עמדתך

פנינה תמנו:  אני מתנצלת שלא נשארתי  - - -     

צביקה פוגל: תודה רבה על ההתייחסות

צביקה פוגל:  חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה

מירב בן ארי: גם אני צריכה ללכת אבל היה לי חשוב לבוא, וקודם כול להגיד לכם תודה

מירב בן ארי:  אני ביקרתי אצלכם, אתם הייתם אצלי בוועדה

מירב בן ארי:  אתם אגף מצוין, יעיל, מקצועי

מירב בן ארי:  נעשה לו הרבה עוול בתקופה האחרונה, אני גם עקבתי וכתבתי

מירב בן ארי:  אני מודה: אנשים שלא מכירים, בעיקר פועלים מתוך בורות

מירב בן ארי:  זה פשוט חוסר הבנה עם מה אתם מתמודדים

מירב בן ארי:       לא דומה גל הסכינים לשומר חומות

מירב בן ארי:  בשומר חומות השכן ממול שרף את הצימר של השכן שלו – דבר שלא היה

מירב בן ארי:  אני ביקרתי בעכו, אדוני היושב-ראש, וראיתי את הצימרים השרופים

מירב בן ארי:  במאי עוד לפני שבכלל נכנסתי לתפקיד הלכתי עם יאיר קראוס וראיתי את הצימרים השרופים

מירב בן ארי:  אני זוכרת שהגעתי לבית והיה צימר שלם שנמצא בקומה למטה

מירב בן ארי:  אז שאלתי את הבחור, למה הצימר פה לא נשרף? אז הוא אמר, כי למטה גרה גברת זקנה ערבייה אז פחדו שאם הצימר יישרף היא פשוט תיפול

מירב בן ארי:  לא דומה בכלל

מירב בן ארי:  זה לא דומה לזה שבלוד, בעכו, ביפו, ברמלה אנשים איבדו את תחושת הביטחון ברחוב

מירב בן ארי:  לכן הגיע אליכם גל הצונאמי הזה שעד היום אתם מתמודדים איתו

מירב בן ארי:       הנה, אני אומרת לכם בלי פופוליזם: אני הבן אדם הראשון שאגן על נשים

מירב בן ארי:  הוא יודע, אדוני היה איתי בכנס על איזוק אלקטרוני

מירב בן ארי:  יש הרבה כלים להגן על נשים

מירב בן ארי:  אבל אנחנו לא מדינה רגילה – אנחנו מדינה מוכת טרור; אנחנו מדינה שבה אישה יוצאת לרחוב והיא גם יכולה להיאנס על רקע לאומני

מירב בן ארי:  צריך להגיד את זה ולא לחפש מילים

עמית הלוי: מירב, התבחינים בהמלצות שלך היו הפקת לקחים משומר חומות

מירב בן ארי: אני אגיד לך, כי יש לי גם מסר ליושב-ראש: יש תבחינים שהשר צריך לגבש

מירב בן ארי:  גיבש אוחנה, גיבש ארדן - -     

עמית הלוי: לא, בערים בעלי סיכון - - -      

מירב בן ארי: רגע, שנייה

מירב בן ארי:  אני אגיד לך – השר קודם כול צריך להגיד מה המדיניות שלו

מירב בן ארי:  וכשהוא יביא את התבחינים הוא חייב לעבור דרכך כי אתה בעצם זה שמשקף לציבור

עידו בן יצחק: זה לא באישור

מירב בן ארי: לא באישור - -     

ישראל אייכלר: זה כן

מירב בן ארי: - - אני לא אמרתי, עידו

מירב בן ארי:  אני מתפלאת עליך

מירב בן ארי:  לא אישור, ממש לא

נאור שירי: - - - שזה באישור

מירב בן ארי: - - זה לבוא ולעשות דיון ציבורי אמיתי עם החבר'ה שאני מכירה אותם מצוין כי ישבו איתי גם ב- - - עם שדולת הנשים, עם ארגון "אקדח על שולחן המטבח" – כולם צריכים - -     

קריאה: גם איגוד העובדות הסוציאליות

מירב בן ארי: - - זה לא קשור לאישור

מירב בן ארי:  צריך לעשות דיון אמיתי

מירב בן ארי:  אגב, מתפקידו של יושב-ראש הוועדה יכול לבוא עם המלצות

מירב בן ארי:  אבל קודם כול שיגיד מה המדיניות

מירב בן ארי:  אתה רוצה לתת לשריונרים 05? לדעתי, צריך לתת

מירב בן ארי:  אבל כמובן עם תבחינים נוספים

מירב בן ארי:       לדעתי, האירוע הזה לקחת אנשי מטה ובגלל שיש עומס לבוא ושהם יאשרו את הבקשות – יש פה בעייתיות

קריאה: מענה חד-פעמי

קריאה: בלי ציניות

מירב בן ארי: בלי ציניות בכלל

מירב בן ארי:  צריך להגדיל את האגף, לתקצב ולתת תקנים לאנשים שזה המומחיות שלהם

מירב בן ארי:  לא לקחת את אותה בחורה מוכשרת ככל שתהיה שתאשר עכשיו כי יש עומס

קריאה: - - -     

מירב בן ארי: היה לנו הבלגן בכנסת עם הדרכונים

מירב בן ארי:  אנשים מחכים חצי שנה לדרכונים בגלל הקורונה

מירב בן ארי:  אז הביאו עוד תקנים והביאו עוד אנשים שזאת המומחיות שלהם

מירב בן ארי:  לא לקחו את רונית מאגף קשרי קהילה שתוציא עכשיו דרכונים

עמית הלוי: ברור - - - אבל עד ששירות - - - מגלה גמישות ואומר שיש פה בעיה אקוטית - - -     

מירב בן ארי: אתה שומע את העמדות שלי

עמית הלוי: מצוין

מירב בן ארי: העמדות שלי – אני יודעת איפה

מירב בן ארי:  אמרתי את זה מלכתחילה: זה אגף מאוד מוכשר אבל צריך כישורים ולא סתם קשרי קהילה וזאת באגף הוצאת - - - סתם נתתי דוגמה, כמובן

מירב בן ארי:       אני חייבת ללכת

מירב בן ארי:  אני רוצה לומר לכם תודה

מירב בן ארי:  תמשיכו בעבודה המקצועית שלכם

מירב בן ארי:  אני קוראת ליושב-ראש הוועדה שנלך לביקור באגף, ויבינו חברי כנסת – מי שבאמת מעניין אותו – עם מה מתמודד האגף בישראל

מירב בן ארי:  תודה לכם

מירב בן ארי:  אני מתנצלת

מירב בן ארי:  אתה יודע שאני איתך בכל דבר

עמית הלוי: גם אני מתנצל - - - חוק האזרחות

מירב בן ארי: פשוט בגלל שהיו דיונים כל הלילה אז הדיונים הם ב-13:00

מירב בן ארי:  כל הדיונים באותה שעה

נאור שירי: גם אני מתנצל לפרוטוקול

צביקה פוגל: אתה לא הולך לשום מקום, אתה נשאר פה

צביקה פוגל:       בבקשה, נציגת המ

צביקה פוגל: מ

צביקה פוגל: מ

אורלי אלמגור לוטן: אני אורלי אלמגור לוטן, ראש צוות במ

אורלי אלמגור לוטן: מ

אורלי אלמגור לוטן: מ

אורלי אלמגור לוטן:  רק להתייחס למה שאמרה חברת הכנסת פנינה תמנו שטה ואחר כך רוני ייתן עוד הרחבה של נתון

אורלי אלמגור לוטן:       הנתון של שיעור הנשים שנרצחו באמצעות נשק ברישיון – אני יודעת שהוא מצוטט ומיוחס למסמך שלנו

אורלי אלמגור לוטן:  אני רק אגיד לפרוטוקול שאני לא מכירה את הנתון הזה

אורלי אלמגור לוטן:  זה גם עלה בדיונים קודמים אז אני אגיד את זה פעם אחת בצורה מסודרת

אורלי אלמגור לוטן:       כן עלתה נקודה אחרת ואולי אם תסכים אז - - - תוכל להתייחס לאלימות במשפחה – יש כנראה בעיה תהליכית במקרה של נשים שמוצא עליהן צו הגנה

אורלי אלמגור לוטן:  במקרה שמוצא צו הגנה הצו אמור לעבור גם למשטרה וגם לאגף רישוי כלי ירייה

אורלי אלמגור לוטן:  יש לא מעט צווי הגנה – אם אני זוכרת נכון, כ-15% מצווי ההגנה הם בלי תעודת זהות של הגבר שנגדו הוצא צו ההגנה

אורלי אלמגור לוטן:  במקרים כאלה אגף רישוי כלי ירייה עשוי להתקשות לאתר את הגבר ולקחת לו את הרישיון

אורלי אלמגור לוטן:  זאת נקודה שעלתה במסמך שכתבנו ליום המאבק באלימות

אורלי אלמגור לוטן:  אם תרצה אולי תבקש להתייחס לנקודה הזאת

אורלי אלמגור לוטן:  ורק אם רוני יכול להוסיף נתון כהרחבה

דניאל הרשקוביץ: אחר צהריים טובים

דניאל הרשקוביץ:  אני רוני הרשקוביץ, חוקר במ

דניאל הרשקוביץ: מ

דניאל הרשקוביץ: מ

דניאל הרשקוביץ:  אולי נקודה אחת שהאגף ירצה להתייחס אליה בנתונים: כשמשווים את שיעור הדחיות של בקשות מ-2017 עד 2021 – אני לא אתייחס כרגע ל-2022 שהטיפול בה עדיין לא הסתיים – רואים עלייה באחוז הדחיות של בקשות

דניאל הרשקוביץ:  כלומר משהו בסגנון מ-32% ל-43% דחיות של בקשות; כשמסתכלים מהן העילות של הבקשות - -     

צביקה פוגל: דחיות שנובעות מחוסר עמידה בתבחינים?      

ישראל אייכלר: יש שלוש סיבות, אני אציג את זה לאחר מכן, אנחנו מכירים את זה היטב

דניאל הרשקוביץ: יש כמה סיבות

דניאל הרשקוביץ:  אפשר לראות שבתוך הסיבות אחוז מאוד גדול הוא כתוצאה מאי עמידה בתבחינים

דניאל הרשקוביץ:  5,500 זה היקף הבקשות שנדחו ב-2021 כתוצאה מאי עמידה בתבחינים

דניאל הרשקוביץ:  זה מעלה את השאלה בנושא התבחינים והאופן שהוא מוצג לציבור

דניאל הרשקוביץ:  אם יש דרך לטפל בהנגשה שלהם זה נושא אחד; בנוסף הסעיף השני בשיעורי הדחייה הוא פג תוקף

דניאל הרשקוביץ:  יש כ-1,800 אנשים ב-2021 שהתחילו, קיבלו אישור מותנה ולא סיימו את התהליך כי פג תוקף

דניאל הרשקוביץ:  אז אלה הנקודות שאנחנו חושבים שחשוב להתייחס אליהן

ישראל אייכלר: כשראש הוועדה ייתן לנו את רשות הדיבור אנחנו נציג את זה

ישראל אייכלר:  אין בעיה

צביקה פוגל: בבקשה, תענו

ישראל אייכלר: בקצרה

ישראל אייכלר:  אני אתחיל, קודם כול, מההתייחסות לשיעורי הבקשות שמסתיימות ברישיון

ישראל אייכלר:  יש לנו נתון רב-שנתי מצטבר שמדבר על כך שכ-65% מהבקשות מסתיימות ברישיון

ישראל אייכלר:  קרי, כ-35% פלוס, מינוס, על ציר הזמן מסתיימות ללא רישיון: ראשית, אי עמידה בתנאי סף ובתבחין מזכה; שנית, דחייה

ישראל אייכלר:  כ-20% מהבקשות נדחות על-ידי משטרת ישראל

ישראל אייכלר:  יש לנו פרופיל בדיקה מאוד קפדני – זה לא רק רישום פלילי, אלא גם פרופיל מודיעיני ודברים נוספים

ישראל אייכלר:  בין 17% ל-20% מהבקשות נדחות על-ידי משטרת ישראל

ישראל אייכלר:  מרכיב שלישי זה ויתור עצמי; כלומר אנשים מגישים בקשה, וכשהם מגיעים לשלב של מימוש התהליך והם מבינים את המשמעויות הרבות – ויתור עצמי

ישראל אייכלר:  אלה שלושת המרכיבים

ישראל אייכלר:  נתון מצטבר רב-שנתי די יציב – כ-35% מהבקשות מסתיימות ללא רישיון מהסיבות שאמרתי

אורלי אלמגור לוטן: אבל זה לא יציב

אורלי אלמגור לוטן:  הוא עולה באופן קונסיסטנטי מ- - -      

צביקה פוגל: הוא עולה?      

אורלי אלמגור לוטן: הוא עולה - - -      

ישראל אייכלר: יש לזה גם הסבר שאנחנו בדיונים שלנו מנתחים אותו

ישראל אייכלר:  חלק גדול מהבקשות ב-21'-22' אני לא אגיד שהן אימפולסיביות כי זאת לא המילה הנכונה

ישראל אייכלר:  אבל אנשים רואים את גל הטרור, אומרים, אני חייב להצטייד, מגישים בקשה ולא בודקים את רזי הרזים של תנאי הסף והתבחין, ולאחר מכן במוקד שחן מנהלת אנחנו מגלים שהם לא עומדים בתנאי סף והם לא עוברים לשלב הבא

ישראל אייכלר:  אז, נכון, אנחנו רואים יותר הגשות בקשות לא מבוססות שאצלנו לא עוברות את המסננת

ישראל אייכלר:  זה נכון

ישראל אייכלר:      אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחן להערה קצרה ולאחר מכן ללימור שהיא ראש חטיבת הרישוי ותציג את כל הנתונים לגבי אלימות כלפי נשים וצווי הגנה

ישראל אייכלר:  זה נושא שיש לנו תהליכי עבודה מאוד קפדניים כי אנחנו מתייחסים לזה ביראת קודש

צביקה פוגל: קדימה, תחכימו אותנו

חן כהן: שלום

חן כהן:  בהתייחס לאמירה לגבי הנגשת התבחינים האגף עבד על זה בשנים האחרונות עבודה רבה

חן כהן:  יש לנו גם מחשבון זכאות באתר שבו המבקש יכול לעשות פעולה מקדימה עוד לפני שהוא הגיש את הבקשה כדי לבדוק אם הוא זכאי לתבחינים בפעולה מאוד פשוטה

חן כהן:  מעבר לזה אנחנו פרסנו את כל רשימת התבחינים לרמה של המסמכים שצריך להגיש לכל תבחין, אפילו כתבנו בעצמנו מסמכים – תצהירים ייעודיים כדי להקל על המבקש שלא יתחיל לנסח בשפתו את התבחין

חן כהן:  כל זה במטרה לכוון אותו שיגיש בקשה מלאה עם כל מה שהוא צריך גם בתנאי הסף וגם בתבחין

חן כהן:  אז מבחינת הנגשה האגף עשה פה עבודה מאוד נרחבת; מעבר לזה יש צוות במוקד השירות שמדריך כל מבקש חדש, ממש נכנס איתו לאתר ועובר איתו ושואל באיזה תבחין הוא רוצה להגיש ומכוון אותו למסמכים ולמקום הנכון לעשות את זה

ישראל אייכלר: תודה

ישראל אייכלר:  עכשיו לימור

צביקה פוגל: מה התפקיד?      

ליאור אדרי: צהריים טובים

ליאור אדרי:  אני ראש חטיבת הרישוי

ליאור אדרי:  אני רוצה להתייחס לכמה תהליכים שעלו כאן כדי לסדר תמונה שלמה של ההליך

ליאור אדרי:  כל אדם שמגיש בקשה נבדק בהתאם לחוק

ליאור אדרי:  יש לנו שני גופים בחוק: יש לנו משטרת ישראל שבודקת את המסוכנות הכללית שלו, ויש משרד הבריאות שבודק את ההיבטים הפסיכיאטריים: האם הוא אושפז, האם הוא מטופל, האם הוא נוטל כדורים פסיכיאטריים

ליאור אדרי:  עכשיו, הוא לא נבדק פעם אחת; הוא נבדק במועד הגשת הבקשה ועובר או נדחה, ולאחר מכן כל חודש נשלחים הנתונים שלו שוב לשני הגופים הממליצים והוא נבדק כל חודש

ליאור אדרי:  אם במהלך אותו חודש עולה מידע חדש לגביו אנחנו מקבלים באופן מידי מידע

ליאור אדרי:  אנחנו לא מחכים גם את החודש הזה

ליאור אדרי:  ככל שעולה מסוכנות כזאת או אחרת אנחנו מקבלים המלצה לבטל את הרישיון

ליאור אדרי:  זאת המלצה

ליאור אדרי:  אז אלה שני דברים שחשוב מאוד להבין – האנשים האלה מנוטרים כל חודש

ליאור אדרי:  אנחנו רואים חשיבות רבה שאדם שלא כשיר כלי ירייה לא יחזיק כלי ירייה

ליאור אדרי:       המידע לגבי עשר שנים הוא מוטעה, אני לא יודעת מאין הוא מגיע

ליאור אדרי:  המידע מווסת והוא מגיע אחת לחודש

קריאה: מה קורה עם ההמלצה?      

ליאור אדרי: לפי חוק, זה שני גופים ממליצים

ישראל אייכלר: אנחנו הרשות המוסמכת על-פי חוק

ליאור אדרי: אנחנו אלה שצריכים לקבל את ההחלטה בסוף

ישראל אייכלר: אנחנו מתייחסים לזה כהמלצה מחייבת

ליאור אדרי: נכון שאין לנו הידע לבחון מסוכנות פלילית של אדם אבל צריך להיצמד להגדרות הקבועות בחוק

ליאור אדרי:  בסדר?      

צביקה פוגל: הנתון שמסרת עכשיו הוא לכל אחד שדורש רישיון או לגבי אותם 150 - - -     

ליאור אדרי: כל מי שדורש רישיון ומחזיק ברישיון ומקבל הרשאה בארגונים

צביקה פוגל: גם מי שכבר בעל רישיון?      

ענת אילוז: תוך כדי ובמהלך חיי הרישיון אנחנו מקבלים תמיד נתונים לגבי מצבו - - -     

ישראל אייכלר: ולכן אתם תראו בהיקפי הפעילות של 2002 שיש לנו אלפי ביטולים בשנה של רישיונות קיימים

ישראל אייכלר:  באופן שוטף אנשים מקבלים מאתנו הנחיה – ביטול משטרה או ביטול בריאות

ישראל אייכלר:  יש פה נתונים שנתיים שמדברים בעד עצמם

צביקה פוגל: מדהים

צביקה פוגל:  זה נתון חשוב מאוד

ליאור אדרי: יש עוד גוף ממליץ בחוק והוא יושב מולי – זה משרד הרווחה

ליאור אדרי:  אני אתן לו אחרי זה על המעגלים שהם עושים לגבי אלימות במשפחה ואיזה מידע מגיע אליהם ואיך הוא מתקשר להיבטים שלנו

ליאור אדרי:       לגבי רצח נשים: אני מחזיקה פה מסמך שהגשנו גם לבג"ץ

ליאור אדרי:  זה לא נתונים שלנו, זה נתונים של משטרת ישראל

ליאור אדרי:  ב-2019 נרצחו חמש נשים על-ידי בני זוגן, מתוכן אחת על-ידי נשק ברישיון

ליאור אדרי:  זה היה נשק פרטי; ב-2020 נרצחו שמונה נשים, מתוכן שלוש על-ידי נשק: אחד של מאבטח ושניים פרטיים

ליאור אדרי:  אלה הנתונים של חטיבת החקירות והמודיעין

עאידה תומא סלימאן: סליחה, למה - - - על-ידי בני זוג? - - - כל שנה נרצחות כ-20 נשים

ליאור אדרי: אנחנו מדברים על נשים שנרצחו באמצעות נשק ברישיון

ישראל אייכלר: נשק ברישיון שלנו

עאידה תומא סלימאן: את אמרת שנרצחו חמש נשים, מתוכן אחת בנשק

עאידה תומא סלימאן:  כלומר מה עם 15 הנשים האחרות שנרצחו באותה שנה?      

ליאור אדרי: אנחנו מתייחסים פה, גברתי, לנשק

צביקה פוגל: אנחנו מתעסקים רק בנשק

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת

עאידה תומא סלימאן:  כולן נרצחו בנשק

ליאור אדרי: זה נשק ברישיון

ישראל אייכלר: רוב האירועים הם בנשק ללא רישיון

עאידה תומא סלימאן: מה עם 15 האחרות שנרצחו לא על-ידי בני זוגן? היה ביניהן מישהו עם נשק ברישיון

עאידה תומא סלימאן:  למה זה לא כתוב?      

ליאור אדרי: אני מבקשת להפנות את השאלה למשטרת ישראל

קריאה: למה לא - - - גם גברים שנרצחים

קריאה: כי זה בתוך המשפחה

צביקה פוגל: חברים, אין ספק שחסרים לנו נתונים כדי להבין את סך כול התמונה

צביקה פוגל:  יש לנו את חלקה כי זה מה שביקשנו עד היום

צביקה פוגל:  ההערות פה הן נכונות ואנחנו נדרוש את הנתונים הנוספים

עאידה תומא סלימאן: - - -     

ליאור אדרי: לגבי צווי הגנה – כמו שאמרה אורלי, צווי הגנה נשלחים, לפי חוק, גם אלינו וגם למשטרת ישראל

ליאור אדרי:  אנחנו מבצעים פעולה מידית גם לאתר את הבן אדם אצלנו במערכות

ליאור אדרי:  ככל שיש לו רישיון נשק הרישיון מבוטל באופן מידי; ככל שאין לו רישיון נשק הוא ממוקם במערכת ומוגבל לכך שלא יוכל גם לקבל נשק בעתיד עד שלא יוסר האיסור

ליאור אדרי:  זה לגבי אלה שמחזיקים

ליאור אדרי:       אכן, יש בעיה מול הנהלת בתי המשפט עם אנשים שחסר לגביהם מידע בצו

ליאור אדרי:  הוזכרה פה ועדת רונן – היו פה הרבה דיונים עם הנהלת בתי המשפט

ליאור אדרי:  הסברנו את הצורך אבל זאת לא אחריות שלנו לתפוס את הנשק

ליאור אדרי:  הנשק נתפס על-ידי משטרת ישראל והיא מבצעת את פעולות האיתור והחקירה של אותו אדם שאין לגביו פרטים מלאים; היא זאת שאחראית לתפוס את הנשק ולדווח לנו במערכות כדי שנבטל את הרישיון

ליאור אדרי:  אז אנחנו משלימים את כל המעגל

ליאור אדרי:  עכשיו הנהלת בתי המשפט גם מקימה ממשק מחשובי כך שהכול יעבור בממשקים ממוחשבים ויהיה הרבה יותר מהיר והרבה יותר יעיל, וכל המערכות יקבלו את המידע הזה לגבי צווי הגנה

ליאור אדרי:       אני אוסיף עוד משהו שאולי לא משתמע כל כך

ליאור אדרי:  אנחנו באגף יש לנו אחריות, וכל מקרה כזה של רצח מטריד גם אותנו, שלא ישתמע פה אחרת

ליאור אדרי:  אנחנו מבינים את הכאב גם של המשפחות וגם של המעגלים הקרובים שלהם

ליאור אדרי:  לכן אנחנו עושים כל מה שאפשר שמי שמחזיק נשק יחזיק אותו בלי שיש לו מניעה להחזיק את הנשק הזה

ליאור אדרי:  זה חשוב לנו, אנחנו משקיעים בזה הרבה מאוד מאמצים

אורלי פרומן: אדוני, אולי אני אוסיף עוד הערה אחת חשובה

צביקה פוגל: כן, בבקשה

אורלי פרומן: אני היועץ המשפטי של האגף

אורלי פרומן:  כאמור, התבחינים מבטאים את מדיניות השר ונקבעו על-ידי השר

אורלי פרומן:  המדינה התחייבה להפוך את התבחינים האלה לתקנות באישור הוועדה הזאת

אורלי פרומן:  בימים אלה עם כניסתו של השר החדש וגיבוש המדיניות של השר החדש אנחנו עובדים להפוך את התבחינים האלה לתקנות ולהסב אותם, למעשה, לחקיקת משנה

אורלי פרומן:  כשהם יהיו מוכנים וכשנקבל את הדירקטיבה מהשר נביא אותם לכאן לוועדה הזאת לאישור

צביקה פוגל: מצוין

צביקה פוגל:  תודה על ההבהרה הזאת

ליאור אדרי: יש עוד דבר קטן, אדוני היושב-ראש

ליאור אדרי:  היה פה מישהו שאמר: "עבירות מופרכות"

ליאור אדרי:  אז אני רק רוצה לסבר את האוזן - -     

נאור שירי: אני אמרתי את זה

ליאור אדרי: אגרת רישוי עולה 180 שקלים - - - וחיילי מילואים זכאים ל-50% הנחה

ליאור אדרי:  אני לא יודעת עד כמה זה מופרך אבל זה הסכום

נאור שירי: לא, זה לא הסכומים

נאור שירי:  כי כדי שאני אעמוד בתבחין אני צריך לעשות אימונים

ישראל אייכלר: זאת לא אגרה, זאת עלות נלווית

נאור שירי: עלות נלווית שיוצאת מהכיס

אורלי פרומן: תקנות הרישוי נקבעות בתקנות האגרות

אורלי פרומן:  אלה תקנות אגרות קבועות והן באישור משרד האוצר

נאור שירי: פעם בשנה זה כמה – 180?      

ישראל אייכלר: לא

ישראל אייכלר:  זה לשלוש שנים

ישראל אייכלר:  זה כ-60 שקל לשנה

נאור שירי: אוקיי, ואז יש חידוש שצריך לעשות

נאור שירי:  כמה זה?      

ישראל אייכלר: אין לזה אגרה

ישראל אייכלר:  כל שלוש שנים אתה משלם 190 שקל, זה הכול

חן כהן: תקופת רענון היא ללא אגרה

צביקה פוגל: בואו נעצור פה כי השלב הבא יהיה שאני אבקש מחבר הכנסת נאור שירי את תדפיס הבנק שלו, ואני לא רוצה להיכנס לזה

נאור שירי: כבר ביקשו ממני כל כך הרבה - - -     

צביקה פוגל: אני, דרך אגב, מסכים איתך, כי גם אני עושה פעם בשנה את החידוש, ואני יודע כמה אני משלם במטווח

צביקה פוגל:  אז זה כן עולה כסף

נאור שירי: אני רק אומר שבאשר לנושא ההכשרות שדיברנו לא נצליח לדבר על זה - -      

צביקה פוגל: כי אם נרצה להכניס את זה בתור איזונים צריך לקחת את זה בחשבון בתור הוצאה נוספת

צביקה פוגל:        הרווחה, בבקשה

סאיד תלי: אני סאיד תלי, מנהל תחום טיפול באלימות במשפחה, ממונה על הערכת מסוכנות מטעם שר הרווחה והביטחון החברתי במסגרת חוק כלי ירייה

סאיד תלי:       נשק הוא לא רק רוצח הוא גם יכול להטיל אימה והוא גם יכול להגביל ולפגוע בתחושת הביטחון והמוגנות

סאיד תלי:  כך שלא צריך להסתכל כמה נרצחו

סאיד תלי:  כמובן, זה נתון מזעזע, אבל צריך גם להסתכל על השפעות נוספות שיש לנוכחות של נשק בבית

סאיד תלי:  מדובר כאן על הנושא של איזון

סאיד תלי:  צריך לזכור שיש אירועים במשפחות שהם מפרי איזון

סאיד תלי:  כלומר מישהו קיבל נשק ברישיון ועמד בכל הכללים

סאיד תלי:  אין ספק שמשבר במשפחה כמו גירושין או בגידה יכול להפר את האיזון ולפגוע בו

סאיד תלי:  זה לא מגיע לא למשטרה ולא תמיד לבריאות הנפש כי זה לא תמיד מצבים שמביאים למצב של מחלת נפש אבל אין ספק שאנחנו רואים שאלה מצבים שפוגעים ביציבות הנפשית, והם יכולים להגביר את פוטנציאל המסוכנות

סאיד תלי:       כלומר כשאנחנו מסתכלים על כלים להערכת מסוכנות, תמיד בעניין כלים להערכת מסוכנות יש גם שאלה על זמינות של נשק

סאיד תלי:  זה, כמובן, לא בפני עצמו אלא זמינות של נשק לצד מצב נפשי, פרופיל אישיותי כזה או אחר או קונפליקט שיש במשפחה או בין בני זוג – ברור שזה דבר שנלקח בחשבון ויכול להגביר מסוכנות

סאיד תלי:       במקרה של משרד הרווחה אני ממונה על הערכת מסוכנות, ויש בחוק וגם בהוראות התע"ס שעובדים סוציאליים שמגיע אליהם מקרה שאישה שמשתפת במסגרת הטיפול שלבן משפחה או לבן זוגה יש נשק ויש תחושה של סכנה שעלולה להגביר סיכון – זה אמור להגיע אליי

צביקה פוגל: זה מגיע?      

סאיד תלי: מעט

סאיד תלי:  יכול להיות שצריך לעשות פה כל מיני תיקונים

סאיד תלי:  אנחנו מפנים אותם, כמובן, גם למשטרה וגם לצווי הגנה

סאיד תלי:  במסגרת שתי האופציות האלה של צווי הגנה יש גם אופציה בחוק לאלימות במשפחה שהצו יכול לכלול גם לקיחת נשק

סאיד תלי:  יש חלק קטן שמגיע אלינו, ואנחנו פועלים

סאיד תלי:  לא מזמן היו לנו מקרים כאלה שגם המלצתי לקחת נשק כפוף להערכת מסוכנות שאני עושה, כמובן

סאיד תלי:  המנדט שלי הוא כן להעריך מסוכנות ולראות עד כמה זמינות של נשק יכולה לפגוע

סאיד תלי:       אני יודע שזה לא המנדט אבל אני אשים את זה כאן: אני רוצה להזכיר פה שנשק לא חוקי הרג לא מעט נשים, במיוחד בחברה הערבית במספרים מאוד גבוהים

סאיד תלי:  אני אציין שנשים נפגעות יותר במרחב הביתי מאשר במרחב הציבורי

סאיד תלי:  אז מאוד חשוב למצוא את האיזון

סאיד תלי:  מצד אחד אנחנו רוצים לשמור בחוץ אבל אנחנו צריכים גם לא להפקיר את הפנים, את הבית

סאיד תלי:  מאוד חשוב למצוא את האיזון איפה שומרים

סאיד תלי:      העניין האחרון – בסופו של דבר צריך לקחת בחשבון גם את הנתונים האלה לא רק של רצח, אלא של הרחבת הנוכחות של נשק במרחב הביתי, איך זה ישפיע גם על רצח אבל גם על דברים נוספים

סאיד תלי:  אני אשמח אם גם נציגת איגוד העובדים הסוציאלים תוסיף

צביקה פוגל: בוודאי

צביקה פוגל:  בבקשה

טלי הרן בן-נון: שמי טלי הרן בן-נון, אני נציגת איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים

טלי הרן בן-נון:  רציתי להביע את עמדתנו שאנחנו מאוד מודאגים מההשלכות החברתיות של הרחבת הנגישות לכלי נשק בציבור

טלי הרן בן-נון:  אני באתי לפה בתור נציגת העובדות הסוציאליות, והרבה פעמים אנחנו שומרות הסף של החברה, של האוכלוסיות השותקות, השקטות, המוחלשות והשקופות

טלי הרן בן-נון:  אני ממש לא מקלה בחומרה של אירועי הטרור, וגם אני אזרחית פה במדינה וכולנו רוצים ביטחון אישי

טלי הרן בן-נון:  פתחת, כבוד היושב-ראש, שהדיון פה הוא על הביטחון האישי של הציבור כולו

טלי הרן בן-נון:  אבל אני רוצה להשמיע את הקול השותק והשקט והשקוף של ציבור מאוד גדול - -     

צביקה פוגל: שגם הביטחון האישי שלהם חשוב לנו

טלי הרן בן-נון: נכון

טלי הרן בן-נון:  והביטחון האישי שלו מופר כל רגע וכל דקה בתוך הבית ולפעמים גם ברחוב מאנשים קרובים, הרבה פעמים הקרובים ביותר

טלי הרן בן-נון:  אנחנו חייבים לקחת את זה בחשבון

טלי הרן בן-נון:  עם כל התבחינים והעבודה המקצועית המדהימה שסקרתם פה שאני מאוד מעריכה – יש המון חורים והמון מקומות שלא ידוע עליהם

טלי הרן בן-נון:  רופא משפחה, למשל, הסיכוי שהוא יידע שאישה סובלת ממשהו, שהגבר סובל מבעיה נפשית – הרבה פעמים הוא לא יודע או יודע בזמן נתון ושנה אחרי זה אדם באיזשהו משבר

טלי הרן בן-נון:      יש לי שלוש נקודות חשובות: א', העניין של אלימות במשפחה שדובר עליה הרבה

טלי הרן בן-נון:  אולי אני ארחיב קצת פחות אבל אני ארחיב גם על זה

טלי הרן בן-נון:  הדבר השני שלא דובר פה בכלל ורק ממחיש כמה זאת תופעה שקופה כל כך זה אובדנות

טלי הרן בן-נון:  מתהלכים יום-יום במדינה ובעולם כולו – אבל אנחנו מדברים על החברה הישראלית – אלפים; אני לא יודעת את המספרים אבל אני יכולה להגיד שכאשת טיפול אני נתקלת יום-יום ומטפלת יום-יום באנשים עם נטיות אובדניות

טלי הרן בן-נון:  זה יכול להיות כל אחד מאתנו שנקלע למשבר, בטח אותה אישה במעגל אלימות או אישה שהיא נפגעת אלימות מינית

טלי הרן בן-נון:  דרך אגב, בקרב נפגעות אלימות ותקיפות מיניות יש שיעורים מאוד גדולים של מחשבות ונטיות אובדניות

טלי הרן בן-נון:  אנחנו רואות את זה יום-יום, מטפלות ונותנות להם סיוע, וכל אנשי בריאות הנפש, לא רק העובדות הסוציאליות

טלי הרן בן-נון:  זאת תופעה שקופה

טלי הרן בן-נון:  אם כל אחד ייקח רגע ויחשוב אם הוא מכיר מישהו במעגלים שלו שהתאבד – אני בטוחה שכל אחד יצליח לחשוב על מישהו מוכר לאורך השנים

טלי הרן בן-נון:  זה חוצה מגזרים, זה חוצה מעמדות, זה נמצא בכל שכבות האוכלוסייה

טלי הרן בן-נון:  לא מדברים על זה וזה מושתק

טלי הרן בן-נון:  זה לפעמים אפילו מושתק בגלל החשש הגדול גם בתוך המשפחה עצמה

טלי הרן בן-נון:  יש מקרים שבתוך המשפחה לא יגלו שזה היה ניסיון אובדני ויש איזשהו סיפור שאפילו קרובי המשפחה הקרובים ביותר לא יודעים מזה ולא ידברו עליו, ולפעמים זה גם לא ידוע בכלל – אדם נפטר ולא יודעים מה קרה שם

טלי הרן בן-נון:  זה מקרים רבים מאוד

טלי הרן בן-נון:  אין לי פה הסטטיסטיקה המדויקת

טלי הרן בן-נון:  בכלל, כולנו בני אנוש והנפש האנושית היא אימפולסיבית

טלי הרן בן-נון:  כל אחד מאתנו אימפולסיבי במידה כזאת או אחרת

טלי הרן בן-נון:  אנשים אלימים – אם מדברים על אלימות במשפחה – הרבה פעמים נוטים לאימפולסיביות

טלי הרן בן-נון:  ברגע שאני אימפולסיבי ואני תוקפני ואלים זה יכול להיות גם ברחוב כשמישהו חצה אותי ברמזור ואני חמום מוח

טלי הרן בן-נון:  אנשים כאלה, ברגע שיש ברשותם נשק – והם יכולים להיות גם אנשים מאוד נורמטיביים שעומדים בכל התבחינים והאישור מרופא המשפחה הוא פיקס, ואפילו היה לוחם בצבא

טלי הרן בן-נון:  זה יכול להיות בכל שכבות האוכלוסייה

טלי הרן בן-נון:  האימפולסיביות של אותה שנייה של היד על ההדק היא הרבה יותר קלה מכל כלי או שימוש אחר באלימות

טלי הרן בן-נון:  אנחנו חייבים לחשוב על זה

טלי הרן בן-נון:  אני פה כדי להגיד את הקול הזה כי דיברו גם הרבה על אלימות במשפחה וגם דיבר פה חברי ממשרד הרווחה על העניין הזה שזה לא רק כמה נשים נרצחו

טלי הרן בן-נון:  ברור שזה בראש ובראשונה, אבל זה עוד כמה נשים יכולות להירצח וזה גם כמה נשים וילדיהן חיים בפחד, שסובלים מאלימות או סובלים מלהיות עד לאלימות

טלי הרן בן-נון:  להיות עד לאלימות זה לא פחות חמור מבחינת פוסט טראומה והמסוגלות לתפקד בעולם כבוגר

טלי הרן בן-נון:  אנחנו מטפלות באנשים האלה שמגיעים אלינו אחר כך מבוגרים וסובלים כל חייהם אפילו אם האבא לא הרים עליהם יד פעם אחת

טלי הרן בן-נון:  עצם זה שהם ראו את כל מה שקרה וחיו כל החיים בפחד זה גומר את הנפש של האדם ולפעמים גם את התפקוד שלו כאזרח תורם במדינה

טלי הרן בן-נון:       אני מחזקת את מה שאמר חברי – לא רק רצח

טלי הרן בן-נון:  עצם זה שיש אישה או ילדים בבית שיודעים שהאבא עם התקפי הזעם ויכול גם לפעול באופן אימפולסיבי ואלים או אפילו על גבול האלים, ויש שם איפשהו בבית נשק

טלי הרן בן-נון:  איך אותה אישה ואותם ילדים מרגישים? מה היכולת שלה לצאת מאותו מעגל אלימות מהבית הזה ברגע שהיא יודעת שיש שם נשק או אין שם נשק בכספת בבית

טלי הרן בן-נון:  אז זה לא רק רצח, דם וחיים

עאידה תומא סלימאן: אם יש כספת

טלי הרן בן-נון: אם יש כספת

טלי הרן בן-נון:  זה לא רק האם הוא ירצח אותה או לא, זה האם היא חיה בפחד מתמיד בלי שום יכולת לצאת מהמקום הזה

טלי הרן בן-נון:  אני שמה את זה כי זה לא דובר בכלל

טלי הרן בן-נון:       גם נושא האובדנות שאפילו הסטטיסטיקות לא ידועות

טלי הרן בן-נון:  עם כל התבחינים ועם כל הבדיקות והבחינות זה נושא מאוד רגיש שחוצה את כל האוכלוסיות

טלי הרן בן-נון:  זה בגדול

טלי הרן בן-נון:  אני רוצה להשמיע את הקול הזה

צביקה פוגל: זה קול חשוב מאוד, ואת תראי שהוא גם מהווה משקל בהמלצות שלנו, ללא שום ספק

טלי הרן בן-נון: תודה רבה

צביקה פוגל: אני רוצה לנצל את הזמן שנותר לנו ולאפשר לנציגת משרד המשפטים לעלות מולנו בזום

צביקה פוגל:  עורכת הדין שרה רובק, בבקשה

שרה רובק: אין לי הרבה להוסיף, אני רק אגיד שאם יחליטו על הרחבה של התבחינים זה משהו שיצטרך להיעשות במסגרת תקנות וזה משהו שהיועצת תצטרך להידרש אליו, וזה מעלה שאלות משפטיות וערכיות כבדות משקל

שרה רובק:  הדיון שמתקיים כאן מאוד חשוב, וצריך לקחת בחשבון את התועלת מול הנזק שיכול להיגרם

צביקה פוגל: לחלוטין

צביקה פוגל:  תודה רבה

טלי הרן בן-נון: אם יורשה לי להשלים משהו?      

צביקה פוגל: יש לי פה שתי ladies

צביקה פוגל:  אני לא אתייחס אליהן? חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן

עאידה תומא סלימאן: אני לא כל כך ליידי

צביקה פוגל: בשבילי כן

עאידה תומא סלימאן: אני לא מתחברת למושג הזה

עאידה תומא סלימאן:  הוא אליטיזם שאני לא מתחברת אליו, ואני תמיד משאירה לעצמי את המרווח לא להתנהג כליידי

מיכל מרים וולדיגר: בעיניי, תישארי ליידי

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה

עאידה תומא סלימאן:  זה דיון חשוב ביותר

עאידה תומא סלימאן:  אני עסקתי בנושא הזה כשהייתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה כמה שנים

עאידה תומא סלימאן:  היו הרבה דיונים בנושאים האלה שקשורים לאלימות בתוך המשפחה וגם מחוץ למשפחה

עאידה תומא סלימאן:  אבל אני הגעתי לדיון הזה כי אני מודאגת מהדיבורים על הקלות בהוראות למתן רישיונות לנשק

עאידה תומא סלימאן:  אני מודאגת מאוד מחימוש המרחב הציבורי שלנו כי זה עלול להוביל אותנו למצבים מאוד קשים

עאידה תומא סלימאן:  אני מהאנשים שמאמינים שביטחון אישי לא מבטיחים בנשק אף פעם

עאידה תומא סלימאן:  ככה ראיית העולם שלי

עאידה תומא סלימאן:  אני מאמינה שנשק שנמצא קרוב לידיים בדרך כלל מביא אותנו לאסונות

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו צריכים להסתכל מה קורה בעולם, אנחנו צריכים להסתכל מה קורה בארצות-הברית שבה יש קלות בלתי נסבלת לרישיונות לנשק ולשימוש בנשק

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו רואים שם איך המרחב האזרחי נפגע באופן ברור

עאידה תומא סלימאן:  וזה לא רק הנשים אלא באופן כללי

עאידה תומא סלימאן:       ההוראות איך לשמור על הנשק ומי מקבל את הנשק – הכול טוב ויפה כשזה כתוב על הנייר

עאידה תומא סלימאן:  אבל אנחנו יודעים שבפועל יש קושי לעקוב אחרי מה שקורה גם עם אלה שקיבלו את הנשק ולהתמיד ולבדוק מה קורה איתם; גם העובדה שהרבה פעמים אנשים כאלה שאין להם היסטוריה פלילית ורישום פלילי זה לא אומר שהם אנשים נורמטיביים לגמרי, זה אומר שלא הייתה תלונה נגדם, שלא נבדק

עאידה תומא סלימאן:  הרבה פעמים לא הייתה תלונה בגלל הטרור שהם מפעילים סביב האנשים האלה

עאידה תומא סלימאן:  כלומר הם אפילו אנשים יותר מסוכנים אפילו אם אין להם רישום פלילי

עאידה תומא סלימאן:       אני יודעת מה זה חיים של נשים – אני עסקתי בנושא של אלימות נגד נשים מ-92' עד היום; אני יודעת מה זה נשים וילדים שחיים עם ההרגשה הזאת שיש נשק בתוך הבית, ויש גישה לאדם האלים בבית לנשק הזה

עאידה תומא סלימאן:  זה טרור מתמשך יום-יום

עאידה תומא סלימאן:  נשים כאלה אפילו לא מצליחות להרים את עצמן וללכת להתלונן על האלימות שהן חוות

עאידה תומא סלימאן:  ואנחנו מכירות את זה

עאידה תומא סלימאן:  אני לא סתם אמרתי כמה - - - על מקרי הרצח

עאידה תומא סלימאן:  כל שנה נרצחות בממוצע בין 20 ל-22 נשים, לפחות, בארבע-חמש השנים האחרונות במדינה

ישראל אייכלר: מנשק פרטי?      

קריאה: כמה מהן - - -     

עאידה תומא סלימאן: הרוב בשנים האחרונות זה מירי

ישראל אייכלר: מנשק לא חוקי

צביקה פוגל: ישראל, נתנו את הזכות לחברת כנסת לדבר, בואו נשמע אותה

עאידה תומא סלימאן: אני לא במקרה שאלתי

עאידה תומא סלימאן:  אתם נתתם סטטיסטיקה על נשים שנרצחו על-ידי בני זוגן

עאידה תומא סלימאן:  אתם לא נתתם סטטיסטיקה על 15 הנשים האחרות שנרצחו גם בנשק חם ומקרי הרצח לא פוענחו, ואף אחד לא יודע אם הנשק הזה היה מורשה או לא

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו גם לא יודעים כמה מהנשק המורשה זולג לידיים לא מורשות

יצחק ציפרוט: אנחנו יודעים בדיוק כמה

יצחק ציפרוט:  כל הכלים רשומים

צביקה פוגל: אני אתן לך את זכות הדיבור, אני מבטיח לך

עאידה תומא סלימאן: מישהו הולך ובודק אם הנשק המורשה עדיין מצוי בידיים של הבן אדם?      

יצחק ציפרוט: כל שנה וחצי, בוודאי

עאידה תומא סלימאן: כל שנה וחצי בודקים אם יש נשק בבית?      

יצחק ציפרוט: יש אגף מקצועי

עאידה תומא סלימאן: אני יודע מניסיון ומדיונים קודמים שזה לא קורה

עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת מדיונים ומדיווחים קודמים שזה לא קורה בצורה כזאת ולא מגיעים הביתה ובודקים אם יש נשק או לא, ואם זה מונח בתוך הכספת

עאידה תומא סלימאן:  לא במקרה לפני כמה שנים הייתה הוראה שאנשים שעובדים באבטחה לא יקחו את הנשקים שלהם הביתה

עאידה תומא סלימאן:  זאת לא הייתה גחמה של מישהו אלא התבסס על בדיקה של המצב ואיך הנשק הזה מבעיר אווירת פחד וטרור בתוך הבתים

עאידה תומא סלימאן:  עכשיו לא רק שאושר לפני כמה שנים, אם אני לא טועה, כשחבר הכנסת אמיר אוחנה, יושב-ראש הכנסת כיום, שהיה אז השר לביטחון הפנים ואישר למאבטחים - -     

ישראל אייכלר: זה מאז ראשית גל הסכינאות ב-2016-2015

ישראל אייכלר:  מאז המאבטחים מורשים בהוראת שעה שנחתמת על-ידי השר לצאת מעת לעת לצאת עם הנשק הביתה כמכפיל כוח וכולי

ישראל אייכלר:  זאת מדיניות שהשרים מ-2016 ועד היום מיישמים באופן רציף

צביקה פוגל: אנחנו גם נתייחס לזה בהמלצות שלנו

עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת למה קטעת אותי כי זה בדיוק מה שאמרתי ונתתי שמות של השרים שעשו את זה

עאידה תומא סלימאן:  נכון, גלעד ארדן התחיל עם זה, ואחר כך אמיר אוחנה

עאידה תומא סלימאן:  אמיר אוחנה היה מגיע לדיונים אצלי כחבר כנסת שפועל מטעם לובי למען הנושא הזה

עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת את ההיסטוריה אז לא צריך ללמד אותי

עאידה תומא סלימאן:       צריך להתייחס ברגישות יתר לנושא הזה

עאידה תומא סלימאן:  זה לא רק עניין של הנשים, זה גם עניין של הילדים

עאידה תומא סלימאן:  עוד תופעה שלא דיברנו עליה: אני, לפחות, מכירה שני מקרים בשנים האחרונות של פליטות של כדורים מנשק מורשה בתוך הבית שגרם למוות של אנשים

עאידה תומא סלימאן:  אני לא יודעת כמה פציעות קרו מזה

עאידה תומא סלימאן:  יש מקרה בנצרת, לא להתפלא

עאידה תומא סלימאן:  אני מכירה את האנשים שנהרגו במקרים האלה

עאידה תומא סלימאן:       אני מציעה שגם נבקש דיווח על מקרים של פציעה או הריגה בגלל פליטות מנשק מורשה בתוך המרחב הביתי כדי להבין אם יש תופעה מורחבת כזאת

עאידה תומא סלימאן:  אני מכירה בשנים האחרונות שני מקרים כאלה

עאידה תומא סלימאן:  הגיע הזמן לבדוק כמה ההוראות והתקנות בעניין הנשק המורשה והאחסון שלו וכל העניין הזה אכן מתבצעות כמו שצריך

עאידה תומא סלימאן:  צריך לקחת בחשבון גם את האווירה שיוצרת הימצאות נשק בתוך הבית

עאידה תומא סלימאן:  אני שוב מדגישה – זה לא מפתיע – אני כל הזמן הייתי נגד חימוש המרחב האזרחי

עאידה תומא סלימאן:  אני לא חושבת שזה גורם להרגשת ביטחון יתר

עאידה תומא סלימאן:  עם כל האווירה הקיימת, ולצערי הרב, הפרופיילינג שיכול להיות גם כן בראש של האנשים חימוש במרחב הציבורי יכול להוביל אותנו לאסונות שיירו על אנשים, שינטרלו אותם בלי שתהיה להם היכולת

עאידה תומא סלימאן:  כל המחקרים אומרים: תן יותר נשק, תקבל יותר אסונות, לצערי הרב

צביקה פוגל: 	ההערות החשובות שלך נלקחו בחשבון, אני מבטיח לך

צביקה פוגל:  תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן

צביקה פוגל:  חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר:  לא הייתי פה כל הדיון ואני מצטערת

צביקה פוגל: גם אנחנו

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה שמעתי את העובדת הסוציאלית וגם את חברת הכנסת עאידה, ואני רוצה לומר משהו

מיכל מרים וולדיגר:  אין ספק שאנחנו לא חיים - - - ואין ספק - - - נשק בכלל, ושהכול היה פה נפלא וטוב ופרפרים היו עפים בעולם כל הזמן

מיכל מרים וולדיגר:  אבל זה לא המצב

עאידה תומא סלימאן: הם עפים אבל לא פה

מיכל מרים וולדיגר: אוקיי, מאה אחוז, קיבלתי את התיקון

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו חיים בעולם שבו נשק הוא גם כלי הגנה

מיכל מרים וולדיגר:  אני לא חושבת שמישהו פה חושב לרגע שאנחנו רוצים לפזר נשק שיהיה כמו בארצות-הברית ושכל אחד יוכל לקנות בחנות המכולת יחד עם הפירות את כלי הנשק

מיכל מרים וולדיגר:  ודאי שזה לא טוב

מיכל מרים וולדיגר:  ברור לי

מיכל מרים וולדיגר:  אני מתעסקת כמעט 24/7 בתחום של בריאות הנפש ואובדנות עם האוכלוסיות הכי מוחלשות שיש כולל נשים רבות שפונות אליי, ומבקשות נשק

מיכל מרים וולדיגר:  ואני גם פניתי אליך באופן אישי

מיכל מרים וולדיגר:  אני לא אכנס כרגע כי לא שמעתי בדיוק מה התבחינים ואיך בודקים ומה עושים – ברור שצריך כדי לקבל כלי נשק לבחון שהאדם בהחלט יכול להחזיק כלי נשק גם מבחינת הכשרות וגם מבחינת החוסן הנפשי והרגשי, בוודאי

מיכל מרים וולדיגר:       אני רוצה להעיר שתי הערות חשובות מאוד, בעיניי: א', בני ישיבות ההסדר שהעיכוב שהם מקבלים כשהם מבקשים כלי נשק – לא מעכבים אותם בגלל דברים שאת אומרת, שזה צריך לבדוק לפני ולפנים את כל ההשלכות, וברור לי שיכולות לקרות תקלות ותאונות

מיכל מרים וולדיגר:  אבל בסופו של דבר בגלל המצב הלא קל שיש לנו לא רק בשנה האחרונה אלא בכלל אנשים שהם בהחלט שקולים והולכים למילואים ובהחלט יודעים להשתמש בנשק והם אחראים יסתובבו עם כלי נשק כי זה, בעיניי, כן ישרה הגנה על הסביבה ועל עצמם

מיכל מרים וולדיגר:  מה קורה עם אותה קבוצה של אנשים שהם לא מעטים, שסיימו את החלק הפעיל בשירות הצבאי שלהם וחזרו לישיבה? אין להם נוהל מיוחד, יש להם הנוהל הרגיל, והנוהל הרגיל אומר, לא סיימנו את השירות הצבאי

מיכל מרים וולדיגר:  כדי לסיים את השירות הצבאי צריך את כל חמש השנים של ההסדר

מיכל מרים וולדיגר:  לכן הם צריכים להביא אישור של המפקד ואת האישור פה ואת האישור שם, וגם אם הם מצליחים להביא את כל האישורים האלה – והם לא מצליחים כי המפקד כבר ממש לא - - - הוא לא חי לידם, הוא כבר מזמן התחיל עם קבוצה אחרת והם בכלל לא בקשר איתו ואי אפשר לאתר אותו, אז גם אם הם הצליחו להביא הכול הם לא מצליחים לקבל את האישור הנכסף והחשוב הזה

מיכל מרים וולדיגר:  לכן אני מבקשת שייכתב נוהל מסודר שתחשבו איך לכתוב אותו שיהיה ייעודי לאותה קבוצת צעירים שבהחלט עברה את כל מה שהיא צריכה לעבור כדי להיות מוכשרת לקבל נשק

מיכל מרים וולדיגר:  זאת אוכלוסייה אחת שרציתי את תשומת הלב המיוחדת

מיכל מרים וולדיגר:  מגיע להם והם יעזרו לכולנו מעבר לעצמם

מיכל מרים וולדיגר:       דבר שני זה נשים

מיכל מרים וולדיגר:  פנו אליי לא מעט נשים שעשו שירות צבאי ושירות לאומי ומרגישות שהן צריכות נשק, ואין תבחין לנשים

מיכל מרים וולדיגר:  צריך לעשות תבחין מיוחד לנשים כדי שירגישו יותר בטוחות

מיכל מרים וולדיגר:  שוב, הכול בזהירות המתבקשת

מיכל מרים וולדיגר:  ואני מוכנה לקחת חלק

מיכל מרים וולדיגר:  אני גם מוכנה להציע אנשים שפנו אליי – גם עובדות סוציאליות או כל מקצוע אחר רלוונטי – שייקחו חלק בהבניה הזאת

מיכל מרים וולדיגר:  אני מקווה שנעשה רק טוב ולא נפגע בטוב הקיים

צביקה פוגל: תודה רבה על ההערות החשובות האלה ועל ההתייחסות הזאת, חברת הכנסת מיכל וולדיגר

צביקה פוגל:  יש לנו עוד מישהו בזום?      

מיכל מרים וולדיגר: כמובן, אני רוצה לברך את יושב-הראש על הוועדה החשובה, ואני בטוחה שתוביל אותה למקום הכי טוב שיש

צביקה פוגל: חסר לך שלא, את יושבת לידי במליאה

צביקה פוגל:       בבקשה

יצחק ציפרוט: אני רוצה להתחיל בברכות גם על קיום הוועדה הזאת וגם על קיום הדיון, ולומר תודה לאגף על שבועיים, שלושה האחרונים שיוצא מגדרו ומטפל בבקשות

יצחק ציפרוט:  אנשים פונים ואנחנו רואים את זה ברשתות החברתיות את ההקדמות של התורים

יצחק ציפרוט:  היה להם תור למאי וקראו לי לשבוע הבא

יצחק ציפרוט:  אנשים מחמיאים ומודים ואנחנו יודעים שנשק אזרחי מציל חיים, בטח בימים כאלה

יצחק ציפרוט:  אמרה כאן חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, למה הביקוש עולה

יצחק ציפרוט:  הביקוש עולה כי אנשים מבינים שאנחנו צריכים להגן על עצמנו; שנית, יש לנו תבחין, רובאי 07 שלא היה קיים בעבר – לוחמים שרוצים ויכולים להגן

יצחק ציפרוט:  יחד עם זאת אנחנו חייבים לזכור שהמשטרה שלנו נמצאת בנסיגה

יצחק ציפרוט:  יש לנו מחסור חמור בכוח אדם

יצחק ציפרוט:  האזרחים לא רוצים להחליף את המשטרה אבל הם מבינים שהם המענה המידי עד להגעת אותה ניידת

יצחק ציפרוט:  גם בירושלים, אגב, שרוויה במשטרה ומקבלת שירות משטרתי מצוין זה עדיין לוקח 5-4 דקות להגעת ניידת, וזה זמן קריטי בטח בזמן של פיגוע, וראינו את התוצאות

יצחק ציפרוט:  נוכחות של אזרח שנושא נשק במקום כזה יכולה לשנות דרמטית את מאזן הכוחות ולהשפיע על תוצאות האירוע

יצחק ציפרוט:  זה משהו שחשוב לנו להגיד

יצחק ציפרוט:       מעבר לזה אנחנו מגבשים בימים אלה ממש מסמך של המלצות להרחבת התבחינים מטעמנו – גם מי אמור לשאת נשק וגם מי לא אמור לשאת נשק

יצחק ציפרוט:  גם אנחנו, אולי יתפלאו לשמוע, לא תומכים בזה שאנשים ייכנסו לכל סופר-פארם וייצאו עם אקדח

יצחק ציפרוט:  אנחנו חושבים שצריך להיות כאן איזון

יצחק ציפרוט:  אנחנו גם ביקשנו שתהיה הגעה למטווחים לא פעם בשנה וחצי אלא פעם בשנה

יצחק ציפרוט:  ביקשנו את זה בוועדות הקודמות

יצחק ציפרוט:  מה שכן צריך לבוא יחד עם זאת – אם יש יורה שמקפיד להגיע למטווח ומתאמן על דעת עצמו, אין טעם להשית עליו את העול הכלכלי הזה ולקרוא לו, אלא אפשר להסתפק בחידוש

יצחק ציפרוט:  אני, למשל, יורה אחת לחודשיים במטווח, ואני לא חושב שאני צריך להגיע לרענון אחת לשנה וחצי

יצחק ציפרוט:  אני גם ככה שם, ואין צורך לגזול את הכסף מאותם אנשים

יצחק ציפרוט:  אפשר להסתפק בחידוש תקופתי

יצחק ציפרוט:  שוב, למי שיורה אפשר לנהל את זה בצורה דיגיטלית

יצחק ציפרוט:  זה גם ייעל ויקל על האגף וישפר

יצחק ציפרוט:  אני בטוח

צביקה פוגל: הוועדה תשמח לקבל את ההמלצות שלך

יצחק ציפרוט: אנחנו בהחלט נגיש אותן

יצחק ציפרוט:       לגבי ישיבות ההסדר שעליהן דיברה חברת הכנסת, זה איזשהו עניין טכני

יצחק ציפרוט:  אפשר לעשות להם תום שירות

יצחק ציפרוט:  הם סיימו, למעשה, את השירות, אז פשוט לסגור להם את השירות והם יוכלו לקבל באותו רגע

יצחק ציפרוט:  מעבר לזה יש אוכלוסיות נוספות שנכון להקל עליהן בתנאי הסף של גיל 27 שזה גם מה שעוצר את אותם חבר'ה בישיבות ההסדר

יצחק ציפרוט:  אני מדבר על אותם מתנדבים שנמצאים בשטח בין בארגוני ההצלה, בארגוני החירום, בארגוני הביטחון

יצחק ציפרוט:  אם מישהו מתנדב באופן תדיר ונמצא במסגרת: במד"א, באיחוד הצלה, בזק"א –לא משנה איפה; הוא נמצא, מכירים אותו, הוא תורם למדינה, הוא עושה משהו עבור המדינה – אין סיבה להמתין לגיל 27

יצחק ציפרוט:  כנ"ל לגבי אנשים שעובדים ברשויות אכיפה: פקחים ברשויות המקומיות, לדוגמה, אם הם כבר נמצאים בתוך המסגרת אפשר בהחלט להקל עליהם את תנאי הסף של גיל 27

יצחק ציפרוט:  זה אמור להיות נכון

יצחק ציפרוט:  אנחנו עדיין לא נמצאים באוכלוסיות שאפשר להתווכח עליהן אם הן אמורות לשאת נשק או לא

יצחק ציפרוט:  כרגע הדיון הוא סביב לוחמי מג"ב, לוחמי שריון, לוחמי תותחנים, אנשים שעומדים במעברים במשטרה הצבאית – אלה אנשים שלחמו ונשאו נשק בשירות שלהם

יצחק ציפרוט:  אני מזכיר שלוחמי מג"ב נושאים אקדח שירות במשך שלוש שנים, משתחררים ולא זכאים לשאת נשק

יצחק ציפרוט:  ראינו את העלייה בגידול הבקשות לאנשים שלא עומדים בתבחין

יצחק ציפרוט:  חלק מזה, אני בטוח, נבע מבלבול בציבור כאשר עמד השר לביטחון הפנים הקודם עמר בר-לב ואמר: אני חושב שצריך לתת לרובאי 05, אני רוצה לתת ללוחמי מג"ב

יצחק ציפרוט:  עלה ראש הממשלה נפתלי בנט ואמר: אנחנו ניתן נשקים

יצחק ציפרוט:  אנשים הגישו בקשות כי הם חשבו שהם זכאים

יצחק ציפרוט:  מה שלא קרה בפועל זה שזה לא הגיע לוועדה

יצחק ציפרוט:  התקנות האלה לא קודמו, ואותם אנשים עד היום לא זכאים לשאת נשק

יצחק ציפרוט:  זאת אומרת גם השר הקודם שהיה השמרן ביותר שהיה בתקופה האחרונה הסכים עם אותה אוכלוסייה של לוחמי מג"ב

יצחק ציפרוט:  אלה אנשים שמשרתים בגבולות, אנשים עם קבלות, אנשים שמנטרלים מחבלים ומצילים חיים, ואחרי זה אנחנו מפסידים אותם כחברה כשאנחנו לא מאפשרים להם להתחמש, וזה חבל מאוד

יצחק ציפרוט:      אני רוצה להתייחס רק בעוד משפט להשוואה לארצות-הברית שמקוממת אותי מאוד: אנחנו לא ארצות הברית, אנחנו לא שואפים להיות ארצות-הברית, ואנחנו לא קרובים לארצות-הברית

יצחק ציפרוט:  ארצות-הברית היא גם לא המדינה החמושה ביותר שיש

יצחק ציפרוט:  יש מדינות כמו שווייץ, כמו צ'כיה

יצחק ציפרוט:  בשווייץ שיעור הגיוס לצבא הוא מאוד גבוה

יצחק ציפרוט:  מי שמשתחרר משירות צבאי בשווייץ משתחרר ל-10 שנות מילואים עם הרובה הצבאי שלו, לא עם אקדח ו-50 כדורים כמו במדינת ישראל – עם הרובה הצבאי האוטומטי שלו

יצחק ציפרוט:  כמה אירועים רעים יש בשווייץ? כמה מקרי טבח יש בשווייץ? אני מציע לבדוק את הדברים האלה ולא רק את ארצות-הברית

יצחק ציפרוט:  אנחנו לא מתיימרים להיות ארצות-הברית ולא מבקשים להתיר כאן נשקים אוטומטיים לכל דורש

יצחק ציפרוט:  אנחנו מדברים על אקדח עם 50 כדורים, שאגב, באופן אישי לדעתי הם לא מספיקים

יצחק ציפרוט:  ראינו את הפיגועים האחרונים; ראינו את המחבלים מגיעים עם ברוסים של תחמושת, ראינו אותם מגיעים עם שכפ"צים נגד 5-56

יצחק ציפרוט:  המחבלים משתכללים, מתקדמים, ואנחנו נשארים עם אותו אקדח עם 50 כדורים שאנחנו כבר לא יודעים אם הוא יספיק לנו באירוע הבא או לא

יצחק ציפרוט:       חבל שלא נשארו כאן חברות הכנסת שהנושא הטריד אותן, אבל כשאנחנו מדברים על נשק יש נטייה, וגם בדיון הזה זה קרה, לערבב את כל סוגי הנשק במדינת ישראל

יצחק ציפרוט:  אני מחלק אותו לשלושה עיקריים: נשק לא חוקי – הדיון הזה לא מתייחס אליו, והוא מרבית האירועים שעליהם אנחנו מדברים; הנשק החוקי מתחלק לשתי קבוצות: נשק ארגוני ונשק פרטי

יצחק ציפרוט:  גם כאן אנחנו מערבבים את הנתונים

יצחק ציפרוט:  כאשר אנחנו מדברים על רציחות, על התאבדויות, על אירועים רעים, על זליגה, על אובדן, הרבה פעמים אנחנו מערבבים את הנשק הארגוני, נשק האבטחה, עם הנשק הפרטי

יצחק ציפרוט:  התבחינים מתייחסים לנשיאת נשק פרטי

יצחק ציפרוט:  זה לא אותו מאבטח שעכשיו רוצה לעבוד ולהתפרנס ומקבל אקדח, פנס וכובע זיהוי

יצחק ציפרוט:  אנחנו מדברים על אזרח שמקבל החלטה אידיאולוגית שהוא רוצה להגן על עצמו, להגן על הסביבה, להגן על משפחתו

יצחק ציפרוט:  הוא רוצה לשאת נשק, הוא עושה פעולה אקטיבית

יצחק ציפרוט:  עד לא מזמן הוא המתין חצי שנה

יצחק ציפרוט:  אמרתם, פיקים – זה היה פיק של שנתיים כמעט מאז שומר חומות שהייתה עלייה גדולה ועמדתם בזה לאורך זמן

יצחק ציפרוט:  אני חייב להגיד שזה לא פטנט שהייתה כאן אמירה, לא המציא אותה השר כשהמטה התגייס

יצחק ציפרוט:  אני מגיע מהשוק הפרטי וגם אצלנו כשיש עומס הארגון יורד לרצפת הייצור ומשחרר עומסים נקודתיים כדי שאפשר יהיה להתקדם ולשחרר את צווארי הבקבוק

יצחק ציפרוט:       אני בהחלט חושב שהדיון הזה הוא חשוב וראוי, ואנחנו עדיין לא מדברים על האוכלוסיות שאנחנו יכולים להתווכח האם הן זכאיות לשאת נשק או לא

יצחק ציפרוט:  אנחנו עדיין מדברים על המובן מאליו

צביקה פוגל: תודה רבה על ההתייחסות החשובה מאוד שתילקח בחשבון, כמובן

צביקה פוגל:  בזום נמצאת לרה מ"אקדח על השולחן"

צביקה פוגל:  שלום, לרה

לרה צינמן: אתם העברתם את זכות הדיבור ללרה צינמן במקום לרלה

לרה צינמן:  גם רלה משתתפת בדיון

לרה צינמן:  אז האם אני יכולה לדבר עכשיו?      

צביקה פוגל: בבקשה, יש לך שלוש דקות, בבקשה

לרה צינמן: אני יושבת ראש ארגון משפחות נרצחים ונרצחות שמאגד משפחות של קורבנות רצח

לרה צינמן:  בקרב הקורבנות הם אותם מקרים שבין היתר נרצחו מנשק מורשה, לעיתים נשק מורשה ארגוני ולעיתים נשק מורשה פרטי

לרה צינמן:  אני מברכת על הדיון הזה ואני מתחברת לכל מה שנאמר על-ידי איגוד העובדים הסוציאליים, משרד הרווחה וחברות הכנסת, ואני רוצה לומר כמה דברים על הסיכון המוגבר בהימצאות נשק גם אצל מאבטחים, שוטרים וסוהרים

לרה צינמן:  אז אומרים שמי שמגיש בקשה לרישיון פרטי זה לא כמו מי שעובד במשטרה בשירות בתי הסוהר ובאבטחה

לרה צינמן:  אבל הבדיקות שנעשות לקבלת העבודה ורישיון נשק לשוטרים ולמאבטחים הם עוד הרבה יותר מחמירים מאשר לקבלת נשק ורישיון פרטי רגיל

לרה צינמן:  וגם במקרים האלה התבצעו מקרי טבח, לא סתם רצח, אלא טבח

לרה צינמן:  בשנת 2013 היה טבח בבנק הפועלים שבו נרצחו ארבעה אנשים, בהם שלושה גברים, והמאבטח עצמו התאבד

לרה צינמן:  באותה שנה נרצח עו"ד נתן ג'ורנו בירושלים ועל הדרך גם נרצחה בתו

לרה צינמן:  המאבטח לא התכוון לרצוח את הבת, אבל השימוש בנשק חם מאפשר לרצוח קורבנות תמימים שבכלל לא היו יעד לרצח

לרה צינמן:  באותה שנה גם בקריות היה רצח של שלושה קורבנות והמאבטח עצמו התאבד

לרה צינמן:  וכמובן, יש גם מקרים כמו ב-2019 שהוזכר כאן, אז אומרים: אה, רק מקרה אחד מתוך חמישה

לרה צינמן:  אבל זה עולם ומלואו – נרצחה אישה, אסתי אהרונוביץ', אמא, סבתא, וכל המשפחה מתאבלת עד עצם היום זה

לרה צינמן:  לא מזמן הייתה תכנית על הרצח הזה

לרה צינמן:  כל זה אנחנו מבקשים מאוד לקחת בחשבון

לרה צינמן:       אני הסתכלתי על טופס שצריך להגיש עם הפירוט של כל החומר הרפואי

לרה צינמן:  אם בן אדם, למשל, נמצא בטפול פסיכיאטרי פרטי – האם זה מגיע למשרד הבריאות? האם מגיע לרופא המשפחה? ברקע של מאבטחים רבים ורוצחים אחרים היה גם רקע נפשי שלא אובחן

לרה צינמן:  אז איפה הביטחון שהוא יאובחן בבדיקות השטחיות ובתבחינים השטחיים שמתקיימים בימנו? אנחנו מבקשים מאוד להתייחס לכל זה בכובד ראש

צביקה פוגל: ההתייחסות שלך חשובה מאוד, ואני מבטיח לך שניקח את זה בחשבון כי אנחנו לא רוצים עוד קורבנות שווא

צביקה פוגל:  זה ברור לחלוטין

צביקה פוגל:  תודה רבה

צביקה פוגל:       רלה מזלי, בבקשה

רלה מזלי: תודה רבה על ההזדמנות לדבר למרות שכולם כבר עייפים

רלה מזלי:  אני שמחתי לשמוע קולות חזקים שקוראים תיגר על ההנחה האוטומטית שעוד נשק זה עוד ביטחון

רלה מזלי:  ביטחון אזרחי נבנה על אחריות ועל שיקול דעת של השלטון ולא על התפרקות השלטון מאחריות או זריקת האחריות לביטחון האישי על כל אזרחית וכל אזרח

רלה מזלי:  לא חסר היום ברחובות מדינת ישראל נשק

רלה מזלי:  מה שחסר זה כוחות שיטור מיומנים, מהירים וזהירים שיידעו, למשל, לא לירות למוות במתמודדי נפש ששבעה מהם נורו למוות בשנים האחרונות על-ידי כוחות ביטחון שאמורים להיות מיומנים ואמונים על הביטחון האזרחי

רלה מזלי:  אבל כשהם פועלים בעיקר וקודם כול בעזרת נשק אז הם קודם כול יורים ולא יודעים לעצור ללא ירי, ולא יודעים לעשות מה שהיה צריך לעשות עם האנשים האלה – לעכב אותם, להרגיע אותם ולדאוג להם לטיפול הולם

רלה מזלי:      3,000 צווים לביטול רישיון נשק שלא טופלו בגלל מחסור בפרטי זיהוי, וכבר הוזכרו פה בדיון – איזה כוחות פיקוח מופקדים עליהם ועל הנושא הזה, ואיזה יופקדו על עוד עשרות אלפי צווים כאלה שיוצאו כשיהיו עוד עשרות אלפי כלי ירייה בתוך בתים ומשפחות? מי מטפל בעלייה של 370% בשנים האחרונות בהמלצות של משרד הבריאות לביטול רישיון נשק בגלל מסוכנות ואי כשירות? איזה כוחות פיקוח ואיזה אנשים מיומנים ומקצועיים באגף ובמשטרה דואגים לביטול הרישיונות ולתפיסת הנשק?      הריבוי של נשק עלול לחמש פה מלחמת אזרחים

רלה מזלי:  אזרחים שיורים באזרחים, שזה קורה כבר היום עם עלייה חדה בפשיעה החמושה; אזרחים שיורים באזרחיות ומאיימים על אזרחיות

רלה מזלי:  זה לא ביטחון אזרחי, זאת התפרקות של השלטון מהאחריות שלו שמרים ידיים ואומר, תדאגו לעצמכם

רלה מזלי:  זה ביטחון באשליה, כפי שאמר לי פעם מנהל של חברת אבטחה, בעלים של חברת אבטחה

רלה מזלי:  נשק, הוא אמר, יוצר תחושה של ביטחון – המציאות היא הרבה יותר עגומה

רלה מזלי:  בואו לא נייצר לעצמנו מציאות עגומה ורצחנית

רלה מזלי:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה לך על האזהרות

צביקה פוגל:  הן בהחלט נרשמו ויילקחו בחשבון

צביקה פוגל:       יש עוד מישהו שרוצה להתייחס? מישהו מרגיש שדברים לא הובאו לידי ביטוי בצורה הראויה?     

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה מילות סיכום קצרות שלי, ממש שלושה-ארבעה משפטים קצרים?      

צביקה פוגל: קיבלת

צביקה פוגל:  בבקשה

ישראל אייכלר: ראשית הנושא של אלימות במשפחה, אובדנות – כל הסיכונים שכרוכים באחזקת נשק – אנחנו מבינים אותם היטב ומתייחסים אליהם בחרדת קודש

ישראל אייכלר:  וזה לא סלוגן – לכל דבר יש תהליכי עבודה

ישראל אייכלר:  כל ביטול - משטרה, בריאות וכולי מתחבר אצלנו מיד לתכנית עבודה גנרי

ישראל אייכלר:  לצורך העניין, אם קיבלנו המלצה של משרד הבריאות אנחנו מתייחסים אליה כאמירה מחייבת, ומיד יוצא ביטול רישיון עם חובת הפקדה במשטרה

ישראל אייכלר:  אם תוך זמן קצוב הוא לא עושה את זה נשלחת אליו ניידת אליו הביתה

ישראל אייכלר:  יש תהליכי עבודה שיטתיים וסדורים לכל העניין הזה

ישראל אייכלר:  זה מוצג פה באופן קצת שונה וזאת לא המציאות

ישראל אייכלר:  זה דבר ראשון

צביקה פוגל: זה היה משפט מורכב

ישראל אייכלר: למה?      

צביקה פוגל: כי אמרת שלושה, ארבעה

ישראל אייכלר: נשים – עלה כאן במהלך הדיון שיעור הנשים שמממשות את התבחינים

ישראל אייכלר:  הנושא זה נבחן על-ידינו לאחרונה כי הייתה איזושהי פנייה ואפשר לומר שזה נתון מאוד ברור של כ-3% מהבקשות וממחזיקי הרישיונות השונים הן נשים

ישראל אייכלר:  "למה" – זה ניתוח סוציולוגי אבל זאת העובדה

ישראל אייכלר:  יש אוכלוסייה גדולה של נשים שזכאיות להגיש מכוח שורה ארוכה של תבחינים

ישראל אייכלר:  הן לא מממשות את זה מסיבות שאפשר לדבר עליהן אבל הן חברתיות

ישראל אייכלר:      הרחבת תבחינים – אנחנו בעיצומה של עבודת מטה מתקדמת מאוד

ישראל אייכלר:  בסופו של דבר אנחנו מחויבים לאשר אותם כתקנות פה בוועדה, ואנחנו ממש בשלבים מתקדמים

ישראל אייכלר:  אני מניח שזה יהיה בזמן הקרוב

ישראל אייכלר:       לגבי היערכות חירום – האגף פועל כשבועיים, וזה צפוי להימשך עוד כחודשיים, שלושה במציאות שעצרנו את כל פעילות השגרה, לא רק המטה

ישראל אייכלר:  גם חטיבת הפיקוח וגם בעלי תפקידים אחרים שהם לא אנשי מטה אלא אנשי שטח עם משימות אחרות – עצרנו הכול

ישראל אייכלר:  כולנו כרגע ממוקדים בפירוק זמני המתנה

ישראל אייכלר:  הצגתי את השקף אבל זה תהליך שמשלש ומרבע את ההספקים

ישראל אייכלר:  כמנהל האגף שמסתכל על הנתונים אני מעריך שעד פסח, ראשית אפריל, נפרק את זמני ההמתנה בצורה משמעותית

ישראל אייכלר:  המתנה אף פעם לא תסתיים כי זאת באר שמתמלאת מחדש כל הזמן כי יש כל הזמן בקשות חדשות

ישראל אייכלר:  אבל זמני ההמתנה הדרמטיים שמציקים לנו מאוד יסתיימו עד אז

ישראל אייכלר:        דבר אחרון לוועדה זה בניין הכוח

ישראל אייכלר:  עולה פה באופן משמעותי החובה של רשויות המדינה, ובראש ובראשונה של מדינת ישראל, הנהלת המשרד, השר וכדומה, לטפל בבניין הכוח האגפי

ישראל אייכלר:  זה פער מתמשך

ישראל אייכלר:  אין שום הלימה בין המשימות לבין בניין הכוח, והנתונים שהוצגו כאן מדברים בעד עצמם

ישראל אייכלר:  תודה רבה

צביקה פוגל: נתייחס לזה

צביקה פוגל:  המ

צביקה פוגל: מ

צביקה פוגל: מ

צביקה פוגל: ? היועצים המשפטיים? אז אני יכול לסכם

צביקה פוגל:  נהדר

צביקה פוגל:       אין לכם מושג כמה הדיון הזה היה חשוב, לפחות לי, כדי להבין את תמונת המצב ולהתחיל לגבש דברים

צביקה פוגל:  בניגוד למה שאנשים עשויים לחשוב אני לא באתי לפה משוחד

צביקה פוגל:  אני מכיר את איתמר בן גביר ואני מאוד מעריך את המאמץ שלו לפעול לביטחון האישי ולביטחון הלאומי

צביקה פוגל:  אבל ניסיתי לבוא לפה הכי לא משוחד כדי להבין את תמונת המצב כמו שהיא ולנסות לגבש המלצות, ולהעביר אותן גם לשולחנו של איתמר וגם לשולחנות נוספים

צביקה פוגל:       אני רוצה לומר לכם בשפה הברורה ביותר שהמתח שאנחנו חיים בו במדינת ישראל – ניסו להשוות אותנו לארצות-הברית ולשווייץ ולעוד כל מיני מקומות כאלה, וזה טוב, זה מכניס אותנו לקונטקסט שניתן להתייחס אליו

צביקה פוגל:  אבל בסופו של דבר אנחנו מדינה מאוד מיוחדת עם המאפיינים המיוחדים שלה, ואנחנו נמצאים בעולם התייחסות מתחים ויחסים, לתנועה ברחובות, ללחץ שאנחנו נמצאים בו באופן אחר ממדינות אחרות

צביקה פוגל:  לדעתי, צריך לקחת את זה בחשבון

צביקה פוגל:  אני עוד לא יודע איך אבל אני יודע שצריך לקחת את זה בחשבון

צביקה פוגל:  אני מקווה שנצליח להיעזר באנשים נוספים כדי לתרגם את זה נכון

צביקה פוגל:  אין לי שום ספק שיש בו הרבה מאוד מרכיבים שהועלו כאן וצריך לקחת אותם בחשבון

צביקה פוגל:  מוטלת עליכם משימה, בעיקר על האגף, כמעט בלתי אפשרית, לקחת את כל המרכיבים שנאמרו פה ולייצר מהם תבחינים ובסוף להביא אותם אלינו כדי שגם נהפוך אותם לתקנות – עסק לא פשוט

צביקה פוגל:       אבל אני רוצה לומר לכם את מה שאני מבין ומה שאני מתכוון להמליץ: באיזון בין הקטנת סיכונים לבין הצפת ה"שוק" בנשק, אני אלך לכיוון הקטנת הסיכונים ולא לכיוון הצפת השוק בנשק

טלי הרן בן-נון: כל הכבוד

צביקה פוגל: אני רוצה שהנשק שיהיה בחוץ יהיה נשלט; אני רוצה שמי שיחזיק בנשק יהיה מי שרשאי ומי שאפשר לסמוך עליו

צביקה פוגל:  יותר מזה, אני רוצה להגביר את הפיקוח והבקרה, וחלק מזה זה בבניין הכוח שדיברת עליו, ישראל

צביקה פוגל:  אחת ההמלצות הגדולות שלנו יהיה לתגבר אתכם ולהגדיל לכם את כוח האדם כדי לאפשר לכם לבצע את אותה בקרה ומעקב

צביקה פוגל:  בסופו של דבר אני רוצה שאם נתתי ליותר אנשים לשאת נשק אני רוצה שהבקרה עליהם תהיה יותר גדולה – לא רק הבקרה שאתם מקיימים: מטווחים, אישורי נשק, בדיקה שיש כספות

צביקה פוגל:  אני לא מכיר את הנתונים על גניבות נשקים אבל אני גר בסביבה שבה העסק הזה עובד נהדר

צביקה פוגל:  מי שקצת עשה עליי גוגל לפני שהגיע לכאן – הייתי ראש המועצה של טובא זנגריה, ותאמינו לי, כל הנשקים שם הם נשקים חוקיים, הם רק לא מוחזקים בחוקיות

צביקה פוגל:  אז זה חלק מהעניין שבסופו של דבר אנחנו צריכים לדעת לחיות איתו ולהתגבר עליו

צביקה פוגל:  ואני רוצה לראות שאנחנו באמת מטפלים בביטחון האישי

צביקה פוגל:       אני אמליץ לשר ללכת יותר על אזורים מאוימים או על אזורים שהסיכון בהם יותר גדול ונפח הפעילות המשטרתי או הצבאי יותר קטן

צביקה פוגל:  לדוגמה, אני גרתי בבאר-שבע שמוקפת בבסיסים צבאיים, והמשטרה גם אם היא קטנה או לא מספיק גדולה לעיר כמו באר-שבע עדיין כמות הנשקים שם מאוד גדולה כי מסתובבים שם הרבה מאוד חיילים ממחנה נתן, שדה תימן, פיקוד באר-שבע, חיל ההנדסה שנמצא בתוך העיר

צביקה פוגל:  זה הרבה אנשים עם כלי נשק, ולא בטוח שאני רוצה לתת שם להרבה אזרחים לשאת נשק

צביקה פוגל:  כלומר באיזשהו מקום אנחנו צריכים לבדוק את המרכיבים השונים ולהחליט איפה לתת נשק לפי האיום והסיכון ולא לפזר נשק לכל דורש, כי אני לא בטוח שזה המהלך הנכון

צביקה פוגל:  אנחנו נצטרך לתת מענה לחיילי שלב ב' – ישיבות ההסדר שהוזכרו פה

צביקה פוגל:  זה הפסד של כוח אדם במיוחד באזורים שאנחנו יודעים שהאויב רוצה להגיע אליהם

צביקה פוגל:  זאת אומרת הוא יוצא מתוך הנחה ששם יש פחות נשקים, ואני רוצה לתת את תחושת הביטחון גם לאוכלוסייה הזאת

צביקה פוגל:  השבועיים האחרונים השפיעו, לפחות עליי, לא מעט בעניין הזה

צביקה פוגל:       בקשות אימפולסיביות – אני לא יודע עד כמה ניתן באמת לתת להם מענה

צביקה פוגל:  אני מניח שחלק מהנתונים שהצגתם של עלייה דרסטית בתקופה האחרונה נובעת מתחושת הצורך של חלק מהאנשים – אני רוצה נשק כי זה יגרום לי להרגיש יותר ביטחון

צביקה פוגל:  אני סומך עליכם – הוכחתם פה מקצועיות ראויה לשמה – שאתם יודעים להרגיש מי בא לקבל נשק בגלל מרכיב הביטחון ומי בא לקבל נשק ממניעים אחרים

צביקה פוגל:  ואם לא אולי צריך להכניס את זה למאפיינים האחרים כדי לנסות לעמוד על דעתנו בעניין הזה

צביקה פוגל:       אנחנו נעשה את הפעולות הנדרשות יחד איתכם ועם מי שצריך כדי לגבש את אותן המלצות

צביקה פוגל:  המלצות ראשוניות אני אגיש לשר לביטחון פנים כבר במהלך השבוע הקרוב כי אני יודע שהוא מאוד חם על העניין הזה, ואני רוצה קצת לקרר את ההתלהבות ולשים את הדברים בפרופורציות הנכונות

צביקה פוגל:  אתם יודעים מה, בואו נסתכל על התמונות של אירוע הדריסה האחרון הכואב מאוד – מסביב לרכב עמדו חמישה אנשים עם כלי נשק, ורק שניים ירו, נדמה לי

צביקה פוגל:  אבל היום שם מספיק אנשים

צביקה פוגל:  אז זאת לא דוגמה, וזה לא מייצג את הכול

צביקה פוגל:  אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים למצוא את האיזון בין תחושת החוסר לצורך להביא לשם את האנשים המיומנים

צביקה פוגל:  אני סומך עליכם שתדעו לעשות את זה

צביקה פוגל:  תודה רבה על הדיון המקצועי ועל ההיענות שלכם

צביקה פוגל:  אנחנו ניפגש כשנבקר אתכם ונקיים יום מעקב נוסף על העניין הזה

ישראל אייכלר: תודה רבה

צביקה פוגל: תודה