ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 8, 2023-01-30 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא: מצוקת המטפלות במעונות היום

יוסף טייב:  הנושא הוא נושא חשוב לכולנו

יוסף טייב:  נושא שדובר בו רבות ובין השאר: מבקר המדינה; תשובות ראש הממשלה לאותו דוח של מאי 2022; משרד החינוך, העברה מזרוע העבודה בחלקו למשרד החינוך; החלפות ממשלה באמצע, אבל בין כל הדברים האלה, חשובים ככל שיהיו, יש פה פעוטות וילדים

יוסף טייב:  לכן אנחנו מתכנסים פה

יוסף טייב:  יש פה מפעילים, יש פה בעלויות, יש פה משרדי ממשלה, ובגלל שהנושא חשוב וקרוב ללבי, היה לי חשוב מיד בכניסתי לכנס את הוועדה ולראות קודם כל מהי העמדה של מי שנמצא פה סביב השולחן, אם זה משרדי הממשלה ואם זה הארגונים, הפורומים, הורי תלמידים, בעלויות וחברי הכנסת, וזאת כדי להוביל בסוף להנעה של התהליך

יוסף טייב:       אגיד מראש, היו סעיפים, דרישות ושאלות שמבקר המדינה העלה

יוסף טייב:  הייתה גם ועדת מחירים שהוחלט כבר על ההעלאה, הנושא אמור היה להיות חתום על ידי שר האוצר, ולצערנו, הנושא עדיין לא התקדם

יוסף טייב:  אפשר למצוא כל מיני סיבות, החלפות ממשלה, השר הקודם – השר הקודם כבר יכול היה לחתום ומסיבותיו החליט שלא לחתום על העלאת המחירים ומה שהוחלט בוועדת המחירים

יוסף טייב:  לכן נעלה גם את השאלות האלה

יוסף טייב:       היה חשוב לי לשמוע קודם כל את הארגונים

יוסף טייב:  אנחנו נתמקד בעיקר – בהמלצת היועצת המשפטית – במסגרות הסמל

יוסף טייב:  כמובן שאנחנו ניתן את האופציה גם לדבר על המסגרות הפרטיות, אני לא מזלזל בזה, וזה יכול להיות חלק מהבעיה הגדולה, שהיום במדינת ישראל רוב המסגרות נמצאות כמסגרות פרטיות, ואני לא יודע אם אנחנו יודעים בכמה מסגרות מדובר

יוסף טייב:  אז לבוא ולבקש הכשרות וחוק המצלמות, הכול חשוב, כי ילדינו חשובים, אבל בסוף אנחנו צריכים לדעת איך להוביל את התהליכים האלה

יוסף טייב:  אי אפשר לבנות את הקומה ה-20 לפני שבונים את יסודות הבניין

יוסף טייב:  וכדי לבנות את יסודות הבניין, קודם אני חושב שאנחנו צריכים לדעת במה מדובר

יוסף טייב:  בכמה מסגרות מדובר, כמה מסגרות בכלל קיימות שהן מחוץ לסמל

יוסף טייב:  ואז אחרי שאתה מזהה את הנתונים, אתה יכול להתחיל לקבוע ולהגיד: אוקיי, אחד, שתיים, שלוש, אני דורש או לא דורש שייכנסו לסמל

יוסף טייב:  להתחיל לדרוש כל מיני בקשות, אם זה הכשרה ואם זה חוק המצלמות

יוסף טייב:  גם לגבי חוק המצלמות יש כל מיני הערות

יוסף טייב:  החוק כבר מחייב, אבל מצד שני שמעתי מהשטח המון בעיות סביב הביצוע של החוק

יוסף טייב:  אתן דוגמה אחת ממאות: במקרה, אנחנו מקווים שלא יהיו מקרים, שקורה משהו, בעצם משטרת ישראל באה, לוקחת את ה-DVR, אבל בפרק הזמן שהמשטרה מטפלת בלפענח מה שקרה, באותו המקרה – זה יכול לקחת שבוע במקרה הטוב, וזה יכול לקחת גם שלושה חודשים – הגן נמצא, ממשיך, אבל ללא DVR

יוסף טייב:  זאת אומרת – חכמי חלם

יוסף טייב:  יש לנו מצלמות אבל במשך הזמן הזה שה-DVR נמצא ברשויות, אז יכול לקרות עוד מקרה ולא יהיה לנו שום דבר

יוסף טייב:  כמובן שיש מסגרות שמיוזמתן החליטו להביא DVR נוסף ואז הם שמים את ה-DVR ואז העסק ממשיך לפעול, אבל החוק לא מחייב את זה גם כן

יוסף טייב:        אני חושב שיש פה הרבה נושאים ודיון אחד לא יספיק

יוסף טייב:  אבל היה חשוב להציף את הנושא ואז לפי מה שיצא סביב הדיון היום, נקבע רצף של דיונים, אם זה במעונות הסמל, אם זה במעונות הפרטיים, אם זה במשפחתונים ועוד

יוסף טייב:       ברשותכם, אני רוצה לקבל קודם כל מהפורום למעונות הסמל, מר ליאור גבאי, לקבל מבחינתך איפה אנחנו עומדים היום

יוסף טייב:  כמובן שאתן אחרי זה את זכות הדיבור למשרדי ממשלה ולשאר הארגונים

יוסף טייב:  אשתדל לתת לכולם את זכות הדיבור, וכמובן גם לחברי כנסת

יוסף טייב:  אם יש חבר כנסת שממהר לסמן לי

יוסף טייב:  ברשותך

אליהו גבאי: בוקר טוב אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לעצם הדיון שהוא חשוב לכשעצמו

אליהו גבאי:  כמו שאמרת, יש מצוקה ענקית בכל נושא תחום הגיל הרך

אליהו גבאי:  המעבר למשרד החינוך, מעבר שהיה עם הרבה כוונת טובות, עדיין לא הגשים את המטרה בהיעדר תקציב ראוי לשאר הדברים, כמו שני נושאי הליבה שעליהם דיברנו כל הזמן, שזה מצוקת המטפלות, שזה שכר המטפלות ומעמד המטפלות ונושא תקינת כוח אדם

אליהו גבאי:  אלה שני הדברים שעם כל הרצון הטוב, משרד החינוך עדיין לא פעל בהם

אליהו גבאי:  בפועל, השינוי לכשעצמו, כשדיברו על מהפכה בגיל הרך היה כחלק מהעניין לשדרג את הנושאים האלה, והם לא קרו

אליהו גבאי:       אדוני היושב-ראש, כרגע אנחנו מדברים – לפני שנדבר באמת על הרבה-הרבה תחומים שנוגעים לקיום היומיומי – על מצוקה אמיתית שבה בכל יום ויום, אני מדבר בשם פורום ראשי הארגונים שמייצג את כלל מעונות הסמל, יותר נכון את מרביתם, כל הארגונים החברתיים כמו ויצו, נעמת, אמונה, נאות מרגלית, נשי חירות, בית יעקב ואחרים, המצוקה היא כרגע שאנחנו בפני מצב שבהם כל יום ויום נסגרות כיתות

אליהו גבאי:  זה אומר שמדינת ישראל בכובע אחד אומרת שהיא רוצה להוסיף עוד מסגרות לגיל הרך ורוצה להכניס עוד תחת המסגרת של סמל מעונות יום, ובפועל היום יש 40,000 ילדים, מקומות פנויים במעונות היום, לא בגלל שאין מבנים, בגלל שיש מצוקת מטפלות

אליהו גבאי:  אנחנו נאלצים יום יום לסגור כיתות כי אין לנו כוח אדם

אליהו גבאי:  וזה אחרי דבר הכי אבסורדי: במדינת ישראל במשך עשור – לא שינו את ועדת המחירים

אליהו גבאי:  ועדת המחירים לא התכנסה משנת 2011

אליהו גבאי:  עבדכם יחד עם שאר חברי הפורום, אילצו את משרד האוצר לפתוח את ועדת המחירים

אליהו גבאי:  ואכן שנה שעברה, פתחו את ועדת המחירים

אליהו גבאי:  באוגוסט התקבלה החלטה של ועדת המחירים שאמרה באופן ברור שבכדי לקיים קיום ראשוני את מעונות היום, צריך להעלות ב-300 שקל לילד

אליהו גבאי:  מה קרה מאז? לא קרה שום דבר

אליהו גבאי:  אנחנו כבר בפברואר

אליהו גבאי:  הורים עדיין לא יודעים מה המחיר האמיתי שהם נדרשים לשלם, שלא לדבר אנחנו כארגונים

אליהו גבאי:  אני לא מבקש על משהו שלא, אנחנו דיברנו על הבסיס שזה השוואה מינימלית לסייעות בגני הילדים

אליהו גבאי:  ומי שפתח היום את התקשורת יודע שגם מה שהם מקבלים היום, יש להם על זה טענות ובצדק, ואני מזדהה עם המאבק שלהם

אליהו גבאי:  אבל אני אומר, קודם כל שישוו את השכר הבסיסי לשכר שהיה בעבר, וזה לא קורה

סימון דוידסון: מה השכר היום?     

אליהו גבאי: השכר הוא בגובה שכר מינימום פלוס 400 שקלים תוספת שבזמנו שר התיירות דהיום, שר העבודה והרווחה בעבר, חיים כץ, הוביל בתוך התהליך

אליהו גבאי:  זה השכר

אליהו גבאי:  אם כי כל ארגון, יש לו את האימפקט שלו שמוסיף – אחד נותן ותק, כל אחד עושה מעבר לכך

אליהו גבאי:  אבל השכר הוא בסיסי מאוד

אליהו גבאי:  וועדת המחירים המקצועית החליטה שהדבר הנדרש כרגע זה להשוות את שכר המטפלות לשכר הסייעות שיש ביניהם פער של 30% – ולצערי הרב זה לא קורה

אליהו גבאי:  המשמעות של זה היא שכל יום ויום בורחות מטפלות – הן לא רוצות לעבוד בעבודה השוחקת הזאת

אליהו גבאי:       אני מבקש מיושב-ראש הוועדה יחד עם חברי הכנסת הנכבדים, לקרוא לשר החינוך/שר האוצר, לקיים את ההחלטה הבסיסית המקצועית, לא החלטה שלנו, החלטה מקצועית של ועדה מקצועית שהחליטה באוגוסט להמליץ על המחיר, וזה לא קורה עד לרגע זה

יוסף טייב: תודה רבה

סימון דוידסון: רגע, אפשר לשאול שאלה?     

יוסף טייב: כן

סימון דוידסון: יש לי שתי שאלות

סימון דוידסון:  שאלה ראשונה: מה המחסור האמתי היום של מטפלות, מספרית, אתם יודעים?     

אליהו גבאי: אם אנחנו מדברים על זה שהיום במעונות היום, אנחנו מדברים על סדרי גודל שבין 15%-20% מהתקינה הנדרשת במעונות היום – לא קיים

אליהו גבאי:  זה אומר שאנחנו מדברים על סדר גודל של כ-3,000 מטפלות שלא קיימות בכל הארגונים

אליהו גבאי:  ואנחנו מדברים על זה שהארגונים החברתיים כמו השמות שהזכרתי, פועלים ביוזמתם בכל מיני תמריצים, וגם זה לא קורה

אליהו גבאי:  אצלי למשל במערכת, אנחנו נותנים תמריץ למי שנשארת שנה וכל מיני רעיונות בשביל לאתגר אותם, וגם זה לא קורה

אליהו גבאי:  יש קושי

אליהו גבאי:  ואגב, אני פותח סוגריים וסוגר סוגריים, אם פעם זה היה במגזרים מסוימים, היום זה חוצה מגזרים, זה במגזר הערבי, במגזר החרדי, בכל המקומות יש קושי גדול לקיים את מסגרות מעונות היום לאור מצוקת המטפלות

סימון דוידסון: והטענה שאתה אומר זה שזה הנושא של השכר

אליהו גבאי: ברור

אליהו גבאי:  בוא נגיד כך - - -     

סימון דוידסון: זה לא יכול להיות רק שכר

קריאה: שכר, שכר ועוד פעם שכר

אליהו גבאי: אענה: אכן יש מצוקות רבות שהובאו בפני השרים הרלוונטיים בעבר, גם משרד החינוך על כל שלוחותיו פועל בנושא של שכר, בנושא של תקינת כוח אדם, העבודה היא שוחקת, הכשרות, יש אלף ואחד אלמנטים בעיתיים

אליהו גבאי:  אבל אם מדברים על משהו של להציל את הקיום היומיומי, עוד לפני שמדברים על אסטרטגיות ותכניות לעתיד, בכדי לא למנוע כאוס שקיים כרגע במעונות היום – אנחנו דורשים מידית לאשר את המלצות ועדת המחירים

אליהו גבאי:  זהו

שרון זיגדון: אתה צודק, זה החמיר מתקופת הקורונה

שרון זיגדון:  למשל בארגון ויצו, עזבו יותר מ-300 מטפלות שחששו לגורלן

שרון זיגדון:  זה גם הסלים את זה

שרון זיגדון:  ותנאי העבודה הקשים והסיזיפיים שהגענו למצב שאנחנו מעסיקים את המטפלות שלנו תשע ועשר שעות, הן באות מחמש בבוקר, מבשלות, נכנסות ב-7:00, מטפלות בילדים, יוצאות ב-16:00, שוטפות את הכלים של הבוקר

שרון זיגדון:  תנאי העבודה האלה של שישה ימים ללא יום חופשי – כי אנחנו עם חוסרים של מטפלות – זה עוד יותר גרם להם

שרון זיגדון:  ואתה צודק, הדבר האחרון, זה חוק המצלמות

שרון זיגדון:  ברגע שהן נחשפו והן הרגישו בשנה הקודמת אם אתם זוכרים, את כל האירועים התקשורתיים, שהגיעו ימ"מ ומשטרות וניידות, לקחת מטפלות באמצע יום עבודה כאילו היו ראשוני העברייניות

שרון זיגדון:  בעקבות זה, גם מטפלות וגם הבעלים שלהם וכדומה, אמרו להם: אל תעסקו בזה, לכי תעבדי בסופר, תעבדי במקום אחר, מה את צריכה את הלחץ הזה

שרון זיגדון:      אתה צודק, זה מגוון של דברים שכל דבר דחק אותנו לפינה עוד יותר

יבגני סובה: אז תוספת 1,000 שקל תעזור? סתם, נניח תוספת של 1,000 שקל תוריד את הלחץ מהמצלמות? לא הבנתי, זה קצת סותר מה שאת אומרת

שרון זיגדון: לא זה לא קצת סותר

שרון זיגדון:  אני אומרת - - -     

יבגני סובה: מצד אחד יש לחץ של המצלמות, מצד שני יש חוסר בשכר

יבגני סובה:  אז בואו תחליטו

שרון זיגדון: עזוב שנייה

יבגני סובה: אבל מה הגורם העיקרי של העזיבה? לא שמעתי

דנית ברביבאי: יש כמה דברים, יש גם תנאי שכר, גם תנאי עבודה

קריאה: זה כמו לשאול מה הגורמים - - -     

יוסף טייב: סליחה, אי אפשר לנהל ככה דיון

יוסף טייב:  ברשותך, אם את יכולה לענות לחבר הכנסת יבגני סובה

יבגני סובה: יש את העניין האמוציונאלי, וזה בסדר וברור, אבל בואו תגידו שיש סיבה לעזיבה

יבגני סובה:  נקבתם במספר 300 עובדות, השאלה היא האם בדקתם מה גרם להם לעזוב את המערכת?     

אליהו גבאי: סליחה, הסברנו דבר פשוט מאוד: ברגע שמטפלת רואה שהחלופה היא סייעת בגני הילדים שבה העבודה היא פחות שוחקת, פחות נדרשת, יש חופשים יותר ארוכים והשכר יותר גבוה – למה היא שתישאר במעונות היום? זה הדבר הבסיסי

אליהו גבאי:  זה קרה בעיקר בטרכטנברג, ששאב סייעות לגיל הרך ממעונות היום

אליהו גבאי:  הדבר השני, העבודה היא שוחקת מאוד, קשה מאוד, מבלי להתייחס גם לסייעות, גם העבודה לגופו של עניין

אליהו גבאי:  לכן זו מצוקה שקיימת

יבגני סובה: נאמר פה משפט: הבעלים אמרו שתעזבו בגלל המצלמות

יבגני סובה:  לא הבנתי את המשפט הזה, איך זה מתקשר לתנאי השכר? צריך להילחם עליו, אנחנו בעד העלאת שכר, אבל זה משפט שלדעתי לא תורם לדיון

יבגני סובה:  הבעלים של העובדות אמרו לעזוב כי יש מצלמות, כי מה? יבוא ימ"מ באמצע היום – לא הבנתי את המשפט הזה

אליהו גבאי: אדוני חבר הכנסת, ברשותך אסביר: מה שחברתי שרון מנהלת ויצו הדגישה, היא אומרת שמעבר לקושי הקיים בנושא של שכר, יש קשיים נוספים שהמדינה התעלמה מהם

אליהו גבאי:  כמו למשל הדבר המבורך הזה של מצלמות, שזה מבורך במעונות היום, אבל אם לא עשו פירוט למשל, שהיום למשל כל הורה יכול לפנות למשטרה וכשהמשטרה מגיעה היא מגיעה עם מדי שוטר למעון היום - - -     

יבגני סובה: זה רק על פי צו של בית משפט

אליהו גבאי: לא, לא, שום צו

אליהו גבאי:  המשטרה מגיעה עם מדים - - -     

יבגני סובה: אי אפשר לתת להורה - - -     

אליהו גבאי: שנייה, אתן לך סיטואציה: המשטרה מגיעה, לוקחת את המצלמות לחודש, חודשיים, לפעמים ליותר זמן

אליהו גבאי:  בינתיים המעון עם כתם שחור שכביכול יש פה

אליהו גבאי:  ואחרי חודשיים - - -      

יבגני סובה: כן, אבל זה בתנאי שיש הגשת תלונה

אליהו גבאי: לא, לא - - -     

קריאות: - - -     

לוסי חדידה: חבר'ה, יש פה כמה נושאים והייתי עושה הפרדה

יוסף טייב: שנייה, זה לא הנושא

יוסף טייב:  אגיד לכם מה, יש מצוקת מטפלות

יוסף טייב:  יש המון סיבות ויש עוגה שלמה ותחלק אותה לכמה חלקים שאתה רוצה

יוסף טייב:  בסוף מטפלת לא מוכנה להיכנס או לפי דוח מבקר המדינה, מעל 45% מהעוזרות עוזבות בחודש הראשון לעבודתן

יוסף טייב:  הווה אומר שיש לנו פה בעיה קריטית

יוסף טייב:  הבעיה בנויה גם משכר הגננות, גם מהלחץ שמופעל עליהן, אולי העומס

יוסף טייב:  זה מכלול של דברים

יוסף טייב:  לא ניכנס עכשיו לרמת המיקרו מה הסיבה המדויקת למה המטפלת עוזבת

יוסף טייב:  יש כאן מציאות שהיא עוזבת

יוסף טייב:  דוח מבקר המדינה מביא במפורש: מעל 45% מהן עוזבות בחודש הראשון, הווה אומר שיש לנו פה בעיה

יוסף טייב:  מה הבעיה? אנחנו נבדוק, נבדוק את הבעיה

יוסף טייב:  חלק מהבעיה הוא בהחלט השכר שלהם

יוסף טייב:      ליאור, בנושא הזה – ובעזרת ה' נשמע מה האוצר אומר – במידה ובוועדת המחירים, השר הנכנס יחתום, ואני מקווה כמה שיותר מהר

יוסף טייב:  ממה שאני מבין ואני קורא כרגע, זה לא מה שיפתור את בעיית השכר שלהם

יוסף טייב:  אנחנו נעבור שלב אחד ונתקדם, אבל הדבר הזה לא יפתור את הבעיה

אליהו גבאי: בהחלט אדוני היושב-ראש, זה לא יפתור את כל מצוקת הגיל הרך, זה גם לא יפתור את החזון שעליה דיברו, של תקינה וכל יתר הדברים

אליהו גבאי:  אבל בהחלט זה ייתן אור בקצה המנהרה

אליהו גבאי:  זה יאפשר לנו לשמר את כוח האדם הקיים שלא יעבור למקומות אחרים

אליהו גבאי:  ובהקשר זה רק אפתח סוגריים, אנחנו אומרים שיש כל כך הרבה קשיים, חלקם נובעים מקשיים תפעוליים, חלקם מקשיים של רגולציה שמקשים גם ככה על העסקת מטפלות

יוסף טייב: אוקיי, אני רוצה להתקדם

יוסף טייב:  קודם כול כדי לקבל תשובות על המחירים, נציג האוצר, רום, בבקשה

רום בר-אב: אהלן, אני רום בר-אב, רפרנט תעסוקה באגף תקציבים במשרד האוצר

רום בר-אב:  אשמח להתייחס לדברים שעלו פה

רום בר-אב:  ראשית, אני חושב שחשוב מאוד לציין שבשנה שעברה בחודש ינואר התקבלה החלטת ממשלה מס' 951 שעסקה – כפי שיושב-ראש הוועדה הזכיר – בהעברת תחום מעונות היום למשרד החינוך

רום בר-אב:  ההחלטה כללה חלוקה של תחומי אחריות בין משרד החינוך לזרוע העבודה, כשמשרד החינוך אחראי על תחומי החינוך המקצועיים, תחומי הפדגוגיה, ההכשרה, הפיקוח וכן הלאה, וזרוע העבודה אחראים על מנגנון הסבסוד להורים

רום בר-אב:  ככלל, אנחנו כממשלה חושבים שההחלטה הזו מהווה צעד ראשון ומשמעותי מאוד לשיפור מצב המטפלות, בגלל שהיא מאפשרת בפעם הראשונה בעצם לתת לאותן מטפלות הכשרה והדרכה בפיקוח איכותיים שייתנו להם כלים להתמודד עם האתגר שיש בעבודתן היומיומית, שכפי שליאור אמר, זה אתגר משמעותי

רום בר-אב:  ומלכתחילה אנחנו חושבים שהצעדים האלה ישנו את כל האקלים במקצוע ואת כל החוויה היומיומית שגננת מתמודדת איתה

יוסף טייב: ברשותך, אני רוצה לומר שהאתגר שהם צריכים להביא אוכל לילדים שלהם – הוא לא פחות חשוב

רום בר-אב: נכון

רום בר-אב:  מסכים

יבגני סובה: מתי התחיל חוק הפיקוח?     

רום בר-אב: אולי משרד החינוך יתייחסו לזה עוד רגע

יבגני סובה: אנחנו דנו ב-2020 בוועדה לזכויות הילד

נועה צור: התקנות עברו ב-2021

יבגני סובה: אז זה כבר מיושם בשטח מבחינת ההכשרות?     

אליהו גבאי: הרגולציה בעיקר

אורנה פז: הכול מיושם

רום בר-אב: ובהמשך לשאלתו של יושב-ראש הוועדה, באוגוסט האחרון, כפי שצוין, ועדת המחירים התכנסה והמליצה לשרי האוצר והחינוך על עדכון התעריף המפוקח

רום בר-אב:  חשוב לציין שבמסגרת התעריף הזה נקבע שכר נורמטיבי עבור המטפלות, כלומר, הוועדה עשתה בחינה והגיעה למסקנה שהשכר שמשולם בפועל למטפלות הוא נמוך מדי, והחליטה על קביעה של שכר נורמטיבי יותר גבוה

רום בר-אב:  זה אומר שהשכר – בדרך בכלל המתודולוגיה של ועדת המחירים בודקת את השכר המשולם בפועל ועל פיו היא קובעת את התעריף,   כלומר, שהתעריף ייתן מענה לפעילות המעונות

רום בר-אב:  בפועל, לאחר שנבדקו הנתונים הוחלט שהשכר הזה נמוך מדי ואנחנו רוצים לקבוע שכר שלא משקף את מצב העולם, אלא הוא נדרש להיות גבוה, בשביל לספק מענה למחסור בכוח האדם כפי שצוין פה

רום בר-אב:  השכר הזה נקבע לפי השכר של הסייעות בגנים בגילאי שלוש-ארבע, בשביל לענות על אותו קושי שצוין קודם לכן

רום בר-אב:  אנחנו סבורים שהעלאת השכר צפויה לתרום לצמצום המחסור באופן משמעותי

רום בר-אב:  כעת השרים הנכנסים, שר האוצר ושר החינוך, בוחנים את המלצות ועדת המחירים ואנחנו ממתינים להחלטתם בנושא

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, כבוד היושב-ראש, זכות בשבילי להיות בוועדה הזאת

אימאן ח'טיב יאסין:  בעיני הנושא הוא חשוב מאוד, מסובך מאוד, וכן, הוא מחייב ומצריך מדיניות ממשלה שתהיה ברורה וישימה

אימאן ח'טיב יאסין:       לא צריך לחזור על הדברים ולהגיד שהשנים הראשונות של התינוק הם באמת מה שקובע את שאר החיים שלו ומנבאות את היכולות שלו, ולכן החשיבות להשקעה של המדינה במקום הזה

אימאן ח'טיב יאסין:  לא צריך להזכיר איפה מדינת ישראל נמצאת יחסית למדינות ה-OECD, אנחנו במקום מאוד-מאוד נמוך

אימאן ח'טיב יאסין:       אני רוצה להתייחס ספציפית לכל הסוגיה האקוטית של המטפלות

אימאן ח'טיב יאסין:  א', כאילו שמדובר שיש מחסור, נתחיל בזה שבצד השני באותו מרחב של מדינת ישראל, יש רוויה במטפלות

אימאן ח'טיב יאסין:  בחברה הערבית יש עודף גדול במטפלות

אימאן ח'טיב יאסין:  ואנחנו עדים בשנתיים האחרונות שהיו ניסיונות לכניסת מטפלות ערביות לתוך המעונות בחברה היהודית, ועל כמה התנהלויות גזעניות

אימאן ח'טיב יאסין:  אני לא רוצה להכליל, אבל זה קיים ומרתיע, וגם צריך לדבר על זה ולטפל בזה

אימאן ח'טיב יאסין:  אם אנחנו נדבר על המטפלות, א', אני אומרת שמטפלת שבאה לטפל בילדים צריך שתהיה לה את ההכשרה המתאימה ואת הפניות הרגשית הטובה, אחרת הילדים רק יצאו ניזוקים, ובמובן הזה אנחנו יכולים לראות שכמעט הרוב המוחץ של המטפלות מגיעות מרקע סוציו אקונומי קשה

אימאן ח'טיב יאסין:  וכדי להתעלות ולתת פתרון לסוגיה הזאת, צריך להסדיר את תנאי ההעסקה שלהם ולתת להם בהתאם

אימאן ח'טיב יאסין:  אם אנחנו חושבים שהילדים שלנו הם היקרים מכל, ואם אנחנו חושבים שהגיל הרך הוא המדרגה הראשונה בכניסה לחיים, אז צריך לתת את התנאים המתאימים לזה

אימאן ח'טיב יאסין:  וזה כן מתחיל בהכשרה ראויה של המטפלות וגם במקביל לשכר הוגן

אימאן ח'טיב יאסין:       העבודה של המטפלות היא עבודה שוחקת פיזית ורגשית

אימאן ח'טיב יאסין:  וזאת בנוסף לאחריות הגדולה על הכתפיים של המטפלות, ואנחנו רואים גם בשנים האחרונות – ואולי זה היה תמיד, אולי לפני זה לא גילו את זה – את מקרי ההתעללות שקורים שם

אימאן ח'טיב יאסין:  ויש אנשים שחוששים להיכנס למקום הזה

אימאן ח'טיב יאסין:  הרי בסופו של יום, מי שהולך לעבוד אלה בני אדם ובני אדם עם רגשות

אימאן ח'טיב יאסין:  הם יגיעו מתוסכלים מהחיים שלהם ואם יהיו נמצאים במקום שהוא גם לא פשוט לעבודה, ילדים זה שאיבה, שואבים הרבה רגשות מהמטפל שלהם

אימאן ח'טיב יאסין:  לכן צריך לתת אווירה מיטבית, גם למטפלות וגם לילדים

אימאן ח'טיב יאסין:  שכר טוב הוכיח את עצמו בהרבה מקומות עבודה שזה משהו שבאמת יכול לתת לפחות רגיעה נפשית ופניות לעבודה בתוך המעון

אימאן ח'טיב יאסין:      לכן אני חושבת שבשורה התחתונה הפתרון צריך לבוא מלמעלה, המדינה צריכה להכניס את היד לכיס, להוציא את הכסף שצריך ולשים אותו

אימאן ח'טיב יאסין:  והמדינה תקבל בחזרה את התוצר של ההשקעה שלה בעוד שני עשורים כשהילדים האלה יגמרו את האקדמיה שלהם ויחזרו לשוק ויתנו לחברה שלהם, ובעיקר גם לעצמם, ולא יכפילו עוד דורות של מצוקה ושל עוני, כמו שאנחנו רואים היום

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת משה קינלי טור פז, בבקשה

משה טור פז: בוקר טוב, תודה

משה טור פז:  התחלנו את הדיון ישר פנימה, אבל אני רוצה לומר את נקודת המוצא והיא שחינוך מתחיל מלידה ולא רגע אחר כך

משה טור פז:  וכל מה שלא נעשה מלידה, אחר כך יעלה לנו הרבה יותר

משה טור פז:  אני מסתכל עליך נציג האוצר, אבל זה לא רק כמובן הסתכלות כספית

משה טור פז:  הדבר השני שאומר הוא שחינוך לא עושים במצלמה

משה טור פז:  כל חוק המצלמות שעבר, הוא חוק חשוב מאוד, ודרך אגב, הוא היום מאפשר לא רק לשוטר להסתכל, גם מפקחות משרד החינוך יכולות היום להסתכל, אפרופו השאלה של יבגני קודם לכן

יוסף טייב: רק חבל שהמעון עצמו לא יכול להסתכל, אולי זה היה פותר כמה בעיות

משה טור פז: יש עכשיו תיקון חקיקה בעניין שמריצה שרת החינוך לשעבר, שאשא ביטון

משה טור פז:  שוב אני אומר: מצלמה זה לא חינוך, מצלמה זה כלי עזר, ומבחינתי כלי עזר משני

משה טור פז:  הדבר השלישי שאולי צריך לומר בפתח הדברים: חינוך דורש כוח אדם חינוכי, זה לא בייבי סיטר

משה טור פז:  אם אנחנו מסתכלים על זה כך, הממשלה הקודמת השיגה חמישה הישגים בהקשר הזה: העברה של חלק מהמסגרות למשרד החינוך, לצערי דעתי לא התקבלה שכל המסגרות היו צריכות לעבור למשרד החינוך באופן מלא, אבל זאת כבר התקדמות; הוקדשו 240 מיליון שקל בתקציב השוטף של משרד החינוך, זה לא מספיק אבל זאת התחלה; הוגדרו עוד 600 מיליון לבינוי הוגדרו, לצערי עדיין לא בכל הרשויות ממונים על הגיל הרך; הורדנו כאן בוועדת החינוך את הצורך בהיטל שימוש חורג להקמת מעון, וגם זה חלק ממה שעשינו

משה טור פז:       לצערי הרב - - -     

נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו מבינים שגם שם - - -     

משה טור פז: נכון

משה טור פז:  וגם את זה אנחנו צריכים לשמוע מה, כי יש פה כמה ניואנסים חשובים

משה טור פז:  הושמעה על ידי ראש הממשלה הנוכחי הבטחת בחירות ריקה, ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה – הבטחה ריקה של סבסוד הגיל הרך באופן מלא מלידה עד שלוש

משה טור פז:  היא ריקה פעמיים, פעם אחת כי היא דורשת 16

משה טור פז: 4 מיליארד שקל לפי הערכה מקלה שלי, 20 מיליארד שקל לפי הערכות יותר גדולות

משה טור פז:  אף אחד לא יכול לקיים אותה ולא הולך לקיים אותה, עדיף לא להשמיע גם בזמן בחירות הצהרות ריקות

משה טור פז:       אחרי שאמרתי את הביקורת הזו, אני קורא לכם, לממשלה שנכנסה, לתקן פה מספר תיקונים שישפרו את הדבר הזה

משה טור פז:  קודם כל צריך פה תקציב – ושוב אני חוזר אליך נציג האוצר – משמעותי

משה טור פז:  אנחנו דיברנו על 240 מיליון שקל בבסיס פלוס 600 לבינוי, רק כדי להתחיל לכרסם ולהתקין את הפער בהשקעה בגיל הרך במה שמקובל ב-OECD לבין מה שקורה בישראל מלידה עד שלוש

משה טור פז:  אני חושב שעל פחות ממיליארד-מיליארד וחצי, לא צריך לדבר בכלל, כל ממשלה, גם אם אנחנו היינו מקימים אותה, מזה צריך להתחיל

אליהו גבאי: לא יהיה מה לשים במבנים כי אין לך מטפלות

יוסף טייב: סליחה - - -     

משה טור פז: אנחנו לא חלוקים

אליהו גבאי: אנחנו מדברים על דבר בסיסי

משה טור פז: סליחה אדוני, מקובל פה בוועדה שכשחברי כנסת מדברים לא קוטעים אותם, אם היושב-ראש לא מזכיר לך אז אני אזכיר לך

משה טור פז:       את אותם מיליארד וחצי שקל צריך להשקיע לפני הכול בכוח אדם

משה טור פז:  כלומר, בסוף-בסוף לא יהיו לנו אנשי חינוך אם לא נשלם להם כמו אנשי חינוך, גם להם לא משלמים מספיק, אבל גם מלידה עד שלוש צריכים להיות כוח אדם חינוכי

משה טור פז:  לכן את הכסף הזה צריך לשים בשני מקומות, פעם אחת בהגדלת השכר, ופעם שניה בהשתלמויות מקצועיות, אין דרך אחרת, רק כך נעלה את הרמה

משה טור פז:      דבר שני, לצערי הרב, ניתנו תפקידי סגן שר או שר במשרד החינוך לכל מיני דברים ולא לדברים החשובים

משה טור פז:  למשל בבריטניה, יש סגן שר במשרד החינוך שממונה על הגיל הרך

משה טור פז:  אדוני היושב-ראש, אם ש"ס הייתה מבקשת את התפקיד הזה, אני הייתי תומך בזה

משה טור פז:  אני חושב שאין תחום יותר חכם להקדיש לו נבחר ציבור נוסף מאשר הגיל הרך

משה טור פז:  אם היו לוקחים את לידה עד שש, מגדירים אותו כמו למשל באנגליה, כאזור נפרד במשרד ומקדישים לו – שם זה נקרא תת שר או סגן שר או אפילו שר – רק את זה

משה טור פז:  נכון, זה לא כל כך פוליטי, זה לא נראה כל כך כמו תחומים אחרים, זה הכי חשוב בעולם

משה טור פז:       דבר שלישי, אדוני היושב-ראש, אני קורא לך – הסיפור הזה שחמישה משרדי ממשלה מנהלים את הגיל הרך לא יכול לעבוד

משה טור פז:  הוא לא יכול

משה טור פז:  גם אנחנו חטאנו שלא השלמנו את המהלך הזה

משה טור פז:  התחלנו אותו ואני אומר לכם: בסוף הכול צריך להיות חינוך

משה טור פז:  מלידה זה חינוך

משה טור פז:  מלידה ועד שמסיימים את האקדמיה

משה טור פז:  ולכן צריך להשלים את המהלך הזה

משה טור פז:  זה שהתחלנו אותו זה מצוין, עכשיו אתם צריכים להמשיך אותו, ולחתור לכך שכל ילד מלידה ינוהל במקום אחד

משה טור פז:  זה שוועדת ההנחות יושבת בכלכלה, זה שמשרד הרווחה אחראי על ילדי רווחה, משרד החינוך על ידי חינוך, ועוד כמה משרדים בוחשים פה – זה מזיק לעניין

משה טור פז:  בשפה הדתית קוראים לזה: קדרה דבי שותפי

משה טור פז:  קדרה של כמה שותפים תמיד בסוף לא עובדת טוב

משה טור פז:  צריך שמלידה כל הילדים יהיו בחינוך

משה טור פז:  אז: כסף, רגולציה, אני חושב גם נבחר ציבור, להמשיך את המהלכים שעשינו, בסוף הכוח אדם יכריע אם זה יצליח או ייכשל

משה טור פז:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  שאלה למשרד החינוך: אם אני מבין נכון אתם עדיין היום המפקח על המחירים במעונות הסמל? איך אתם מצליחים לפקח על מחירים אם השר עדיין לא חתם על ועדת המחירים? אנחנו מבינים שמעונות הסמל – ואין לי ספק שגם המעונות הפרטיים – לא מצליחים לסיים את החודש

יוסף טייב:  הם משלמים, יש להם גננות, חלקן גננות עם ותק, הם משלמים להם

יוסף טייב:  נוצר פה חודש בחודשו חור, אנחנו כל חודש וכל יום שעובר, אנחנו רק מגדילים את החור הזה

יוסף טייב:  איך משרד החינוך, כרגולטור שאמור לפקח על המחירים, מצליח לפקח? האם אין מנורת אזהרה? האם אין איזה צופר? האם יש מישהו שזועק ואומר שקיימת בעיה? איפה אתם נמצאים בנושא הזה?     

נועה צור: שמי נועה צור, פרויקטורית מעונות יום במשרד החינוך

נועה צור:  כמו שרום מהאוצר אמר, מיד עם המעבר של מעונות היום למשרד החינוך, הוקמה ועדת מחירים משותפת ויצאה המלצה מקצועית משותפת לשרי האוצר והחינוך

נועה צור:  זה בהחלט הדגל האדום שראינו ופעלנו מיד לתת מענה מקצועי בנושא

נועה צור:  כמו שפה חבר הכנסת דיבר על הפיזור בין המשרדים, אני מזכירה שבעצם כל התקציב של הסבסוד בכלל, יושב עדיין בזרוע העבודה, במשרד הכלכלה

אליהו גבאי: משרד העבודה כבר

נועה צור: זה כבר משרד העבודה? לא התעדכנתי מהבוקר

נועה צור:  לא קראתי חדשות

נועה צור:  סליחה

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, יש להעיר דבר אחד, בהסכמים הקואליציוניים קיימת החלטה של הקמת רשות לגיל הרך שתענה למה שחבר הכנסת קינלי אמר

יוסף טייב: זה כתוב לי, אבל בכוונה לא רציתי להיכנס לעניין הפוליטי, כי אני חושב שיש פה עניין גדול יותר

יוסף טייב:  נועה, ברשותך, אם הסבסוד מגיע ממשרד העבודה, אז איפה העבודה שלכם פה, איפה הפיקוח? במה מתבטא הפיקוח שלכם?     

נועה צור: מן הסתם המחירים המפוקחים, אנחנו כרגע עוד פועלים על פי המחירים המפוקחים שהיו ב-2021, עוד מלפני המעבר, ועל פי המחירים האלה נעשה הפיקוח בשלב הזה

יוסף טייב: הבנתי

יוסף טייב:  אז אם אני מבין נכון, רק לפרוטוקול, אני מבין שכלל גורמי המקצוע מסכימים שצריך לעשות פה תהליך, והשרים צריכים לחתום על ועדת המחירים וצריכים להתקדם הלאה

יוסף טייב:  נכון?     

יבגני סובה: יוסי, רק איזה שרים?     

יוסף טייב: שר האוצר כרגע, הוא זה שצריך לחתום על זה

יבגני סובה: מרגי, כלכלה, לא הבנתי?     

יוסף טייב: שר האוצר

יוסף טייב:  לצערי שר האוצר היוצא לא השכיל לחתום על זה, לכן אנחנו נמצאים כאן עכשיו

יבגני סובה: כי אמרת שהתקציבים נשארו במשרד הכלכלה, שהיום זה משרד האוצר, זה לא - - -     

רום בר-אב: אשמח לדייק שבשביל לעדכן את התעריף המפוקח הצו דורש חתימה של שר האוצר ושר החינוך

יוסף טייב: של שניהם

יוסף טייב:  אוקיי

יוסף טייב:  שניהם יצטרכו לחתום

יוסף טייב:  חבר הכנסת עטאונה, בבקשה

יוסף עטאונה: ברשותך כבוד היושב-ראש, שאלה לרפרנטית של משרד החינוך בנושא מעונות יום: האם יש לך נתון כמה מעונות בכלל וכמה בקרב החברה הערבית הבדווית בנגב?     

נועה צור: אין לי כרגע מספרים מדויקים

יוסף עטאונה: אין בכלל?     

נועה צור: לא, יש

נועה צור:  יש מעטים

נועה צור:  לא מספיק, יש מעטים

יוסף עטאונה: כמה? שניים, חמישה?     

יוסף עטאונה: אין לי מולי את המספרים

יוסף טייב: רגע, הממ"מ אולי כן יוכל לעזור לנו

יבגני סובה: נמוך משיעורים באוכלוסייה

יבגני סובה:  זה מה שכותב - - -     

יוסף טייב: אולי נקבל התייחסות שלך כי נשאלה פה שאלה על ידי חבר הכנסת יוסף עטאונה

יהושע רבינוביץ: באופן כללי, ההשתתפות של הילדים בחברה הערבית במעונות יום היא נמוכה מאוד

יהושע רבינוביץ:  גם במעונות יום מוכרים בעלי סמל וגם במעונות היום הפרטיים

יהושע רבינוביץ:  הנתונים מגיעים ממשרד החינוך, ממשרד הכלכלה לשעבר וגם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ועל פי הנתונים האלה, ההשתתפות של הילדים בחברה הערבית באופן כללי נעה בין 7% ל-8% מדי שנה

יהושע רבינוביץ:  סך הכול ילדים באוכלוסייה הזאת באוכלוסייה הישראלית הוא 24%

יהושע רבינוביץ:  ההשתתפות שלהם נמוכה מאוד, מכאן אנחנו יכולים גם להבין - - -     

יוסף עטאונה: זה 7% או 8% מכלל החברה הערבית בכלל, ואני שאלתי על הערבית הבדווית בנגב, וזה כמעט מגיע לאפס

יהושע רבינוביץ: כן, זה עוד פחות

נועה צור: יש לי נתונים על סך החברה הערבית בארץ

יוסף עטאונה: לא, אני מדבר על החברה הערבית הבדווית בנגב

יבגני סובה: כלומר, 16% מהילדים בכלל לא במסגרות

יוסף עטאונה: זה כמעט מגיע לאפס כי אין מעונות שם בכלל

יוסף טייב: חבר הכנסת סימון דוידסון

סימון דוידסון: תודה אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, לפי מה שזכור לי אנחנו יושבים בנושא הזה פעם שישית כבר

סימון דוידסון:  בקדנציה הקודמת היו מספר דיונים גם בוועדה הזאת, וגם בוועדה לזכויות הילד, והייתי בעוד ועדות

סימון דוידסון:  הנושא הזה לא מתקדם

סימון דוידסון:  חושבים שהוא מתקדם אבל הוא לא מתקדם

סימון דוידסון:  אדוני היושב-ראש, קודם כל צריכים לקבוע מה המטרה, ומהמטרה ללכת אחורה, לראות איך אנחנו משיגים את המטרה

סימון דוידסון:  המטרה למעלה, החשובה ביותר, היא הגדלה של מספר המטפלות בכל מקום שאנחנו צריכים את זה

סימון דוידסון:  היא אמרה שבחברה הערבית שלא חסר, אבל אנחנו יודעים שחסר, בכל מקום להגיע למצב שאנחנו מאזנים את המספר הזה

סימון דוידסון:       אנחנו צריכים קודם כל לדאוג לנושא של השכר, ואנחנו צריכים שמשרד האוצר יחד עם משרד החינוך, כמה שיותר, יאשר את הנושא הזה

סימון דוידסון:  מדובר על 40% תוספת שזה בעצם ישווה לשכר של הסייעות, נכון? אבל גם סייעות חסר, על זה לא דיברתם

סימון דוידסון:  אני מקבל כל הזמן פניות מהציבור שגנים לא נפתחים כי אין סייעות, כי אין גננות

אליהו גבאי: אז תבין כמה עמוק המשבר עם המטפלות

סימון דוידסון: אז חשוב שתדברו גם על הסייעות

סימון דוידסון:  אנחנו צריכים להעלות את הסטטוס החברתי של המטפלות

סימון דוידסון:  צריך להבין קודם כל שהנושא הזה של המטפלות נוגע לכל משפחה במדינת ישראל

סימון דוידסון:  כהורים, אנחנו רוצים שיקבלו את הילדים שלנו קודם כל עם אהבה, עם רצון לחבק את הילד, לא עם דיכאון ולא עם פרצוף חמוץ, ולא עם מצב כזה שהמחשבה היחידה של אותה מטפלת זה איך ייגמר היום, ואיך היא שורדת את החודש הזה ואיך היא ממשיכה לעבוד

סימון דוידסון:  את זה אפשר להשיג על ידי למידה, על ידי הכשרות מקצועיות וגם על ידי שיווק הנושא הזה של מה זה מטפלת בכלל

סימון דוידסון:  נוצרה סטיגמה למטפלות בעקבות מקרים נוראיים שקרו בגנים, אבל זה לא הרוב, זה קומץ קטן מאוד

סימון דוידסון:  חשוב שמשרד החינוך ילמד את הנושא הזה, לראות איך משווקים את הנושא של מטפלות, מה זה מטפלת בכלל וכמה זה חשוב לכל משפחה במדינת ישראל, שהמטפלת תהיה טובה ושגם לה יהיה טוב

סימון דוידסון:  חשוב שקודם כל לעובד, לעובדת, יהיה טוב במקום העבודה שלה

סימון דוידסון:  שלא יהיה מצב שמעסיקים מטפלת רק אם יש לה דופק, כי זה מה שקורה היום

סימון דוידסון:  זה שקורה היום

סימון דוידסון:  בטלפון מעסיקים מטפלות

סימון דוידסון:  מספיק אם היא חיה היום, אין שום דבר שהיא צריכה לעבור, אין שום הכשרה שהיא צריכה לעבור

סימון דוידסון:  הדבר הזה מוריד את המעמד שלהם ואת האיכות שלהם בעבודה עצמה

סימון דוידסון:  זה דבר שצריכים לדון עליו

נירה לאמעי רכלבסקי: לא, אבל יש את חוק הפיקוח

יוסף טייב: יש הכשרות

סימון דוידסון: יש חוק אבל לא עושים אותו

סימון דוידסון:  אדוני היושב-ראש, לא עושים אותו

נועה צור: זה ממש לא נכון

סימון דוידסון: אני יודע שמתקשרת מישהי בטלפון ומחפשת עבודה, אומרים לה: כן התקבלת, בואי מחר לעבודה

סימון דוידסון:  זה מה שקורה

יוסף טייב: תעצור רגע, אתה אומר פה דברים חשובים

יוסף טייב:  משרד החינוך, אתם אחראים על ההכשרות, בסוף דבריו, אם תוכלו להתייחס

סימון דוידסון: הדבר האחרון שאני רוצה להעלות: יש את הנושא של שירות לאומי

סימון דוידסון:  יש את הנושא של תוכניות מחוץ למשרד החינוך

סימון דוידסון:  האם אפשר לקבל תשובות – יושב פה שר הרווחה לשעבר, מר מאיר כהן – בנושא של עבודה מעודפת, בנות בשירות לאומי, מחויבות אישית, תוכניות פר"ח ויש עוד תוכניות אחרות לסטודנטים, חיילות, מורות חיילות מהצבא; האם אפשר לקבל תשובות למה ואיך אפשר להפעיל את הנושא הזה?      אדוני היושב-ראש, אסיים במשפט: מהניסיון שלי, אם בסוף לא יהיו שלוש נקודות של דרישה ממשרד האוצר ומשרד החינוך ומעקב, שכולם ידעו, בעוד שבועיים שלושה יש ישיבת מעקב ומקבלים תשובות מהם – שום דבר לא יתקדם

סימון דוידסון:  אני תמיד אומר את המילה לטרלל, זה לא סתם, באמת צריך לטרלל ולעמוד על זה

סימון דוידסון:  הוועדה הזאת חשובה מאוד, ולקבל תשובות ושלא יהיה מצב שעוד שלושה חודשים נדון על אותו דבר ונקבל את אותן התשובות

אליהו גבאי: לא יהיו מעונות יום

אליהו גבאי:  חתימה על - - -     

שרון זיגדון: שנת תשפ"ב נמצאת בסכנה

סימון דוידסון: אני ממש מבקש מהוועדה לדון בנושא הזה בעוד שלושה שבועות ולקבל תשובות

סימון דוידסון:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  משרד החינוך, אם אפשר להתייחס לדבריו של חבר הכנסת סימון דוידסון

אורנה פז: שמי אורנה פז, מנהלת האגף לגיל הרך לידה עד שש

אורנה פז:  קיבלנו את המעונות בהתרגשות גדולה מאוד בפברואר שנה שעברה, אנחנו שנה עובדים

אורנה פז:  א', אני חושבת שאנחנו משנים את הפרדיגמה מטיפול לחינוך

אורנה פז:  המטרה שלנו היא לשים את החינוך של הפעוטות – כמו שאמר פה חבר הכנסת טור פז: החינוך מתחיל מלידה

אורנה פז:  אנחנו בשלב הזה משקיעים את כל כולנו ולהבין איך מחנכים את הפעוטות מרגע שהם נולדים

אורנה פז:      לגבי התנאים, מה שקורה הוא שאדם שרוצה להתמיד בעבודה, צריך שיהיו לו שלושה דברים וזה כל המחקרים מדברים: משמעות, אופק מקצועי ושכר הוגן

אורנה פז:  כל הדברים האלה לא התקיימו 74 שנים

אורנה פז:  המסגרות של לידה עד שש היו מחוץ למסגרת

אורנה פז:  בשנה האחרונה, אני חייבת להגיד, עשינו ועושים כמה פעולות - - -      

מאיר כהן: גברתי, הם לא צריכים מיומנות? זה הדבר שהם צריכים

מאיר כהן:  אמרת משמעות, מה עוד אמרת?     

אליהו גבאי: ה-מ' זה גם משמעות וגם מיומנויות

אורנה פז: משמעות, אופק מקצועי ושכר הוגן

מאיר כהן: מיומנות, לא?     

אורנה פז: תכף אדבר על זה, בוודאי, הן צריכות הכשרה

מאיר כהן: זה אולי הדבר הכי חשוב למה שאתן עושות – ואני מברך את מה שאתן עושות – הדבר הכי חשוב זה להכשיר אותן

מאיר כהן:  לא רק שכרן, גם להכשיר אותן

אורנה פז: בוודאי, אדבר עכשיו על מה אנחנו עושים

יוסף טייב: חבר הכנסת מאיר כהן, זאת הייתה השאלה למשרד החינוך – איפה הם בפיקוח של הממשלה

אורנה פז: מתחילת השנה הכפלנו את מספר המפקחים

אורנה פז:  קיבלנו כ-20 מפקחים מזרוע העבודה, יש לנו היום 43 מפקחות בתקן

אליהו גבאי: זה לא חשוב

אורנה פז: סליחה

אורנה פז:  השנה התחלנו להכשיר 12,000 מחנכות מטפלות

אליהו גבאי: שמתוכן עזבו כבר 40%

אליהו גבאי:  בואו לא נשלה את הציבור

אליהו גבאי:  40% בשנה

אליהו גבאי:  אנחנו לא מתארגנים

קריאה: - - -     

יוסף טייב: אני מבין מה אתה - - - אבל אתה לא מפסיק להתפרץ היום

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך, להגיד שמכשירים זה פשוט לזרות חול בעיניים

אליהו גבאי:  40% זה לא מדד שלי זה הממ"מ אומר ש-40% עוזבות

אליהו גבאי:  אז הכשרתם 10,000 ו-4,000 עזבו

אליהו גבאי:  מה זה צחוק? בשביל מה להכשיר?     

אורנה פז: ליאור, אנחנו מכשירים בשנה הזו ב-18 מכללות של משרד החינוך, 12,000 מטפלות על חשבון משרד החינוך

אורנה פז:  הן לא צריכות לשלם והן מקבלות תמריץ של 2,500 שקל כשהן מסיימות

אליהו גבאי: הן לא באו לעבוד

יוסף טייב: רגע

יוסף טייב:  ליאור, אני אתן זמן להתייחסות, אבל בוא נעשה את זה - - -     

סימון דוידסון: השאלה היא האם הן מתקבלות לעבודה ואחרי מספר חודשים מקבלות הכשרה, או שהן קודם כל מקבלות הכשרה ואחרי זה מתחילות לעבוד?     

שרון זיגדון: בשלב הזה הן מתקבלות לעבודה

אורנה פז: בשלב הזה הן מתקבלות לעבודה ועוברות את ההכשרה

אורנה פז:  הצפי שלנו לשנה הבאה זה להכשיר עוד 15,000 מחנכות-מטפלות

אורנה פז:  במקביל, אנחנו בונים הכשרות - - -     

יעל שמרגד: מאיפה את מביאה אותן?     

אליהו גבאי: נו, באמת

יוסף טייב: שנייה, תנו לה לסיים את דבריה

אורנה פז: רומא לא נבנתה ביום אחד

יוסף טייב: ליאור, תאמין לי, שגם לי השגות, אבל תנו לה לסיים

שרון זיגדון: מאיפה 15,000?     

אליהו גבאי: - - -     

יוסף טייב: ליאור, סליחה

אליהו גבאי: אין 15,000 ותציגי בפנינו כמה מתוכן באו לעבוד במעונות היום

יוסף טייב: ליאור, אני קורא אותך בפעם הראשונה

אליהו גבאי: סליחה

אורנה פז: תראו, יש פה מחדל של 74 שנים

אורנה פז:  אנחנו לא נפתור את הבעיה באבחה אחת

אורנה פז:  זה ייקח זמן

אורנה פז:  חלק יפרשו

אורנה פז:  אנחנו רוצים לייצר לנשים האלה מקום, דימוי מקצועי שיחייב אותן, דימוי מקצועי שיאפשר להן להרגיש משמעותיות

נעמה לזימי: דימוי זה לא תנאים ולא שכר

אורנה פז: אני לא אמרתי שזה במקום השכר

נעמה לזימי: כל ההעצמה הזאת היא בדיחה

אליהו גבאי: הוספתם מפקחות – נו באמת

אורנה פז: אני לא אמרתי שזה במקום השכר

נעמה לזימי: אבל הסיפור פה זה השכר והתנאים

נעמה לזימי:  זה הסיפור

יעל שמרגד: זה לא שהלכו למצוא עובדות, עובדות צריכים למצוא

נעמה לזימי: הן לא צריכות העצמה

יעל שמרגד: יש לנו מעונות שחצי ריקים בגלל מצוקת מטפלות

אורנה פז: יושב-ראש הוועדה ביקש ממני להסביר על כל הנושא של ההכשרה

יוסף טייב: תתנו לה להסביר

יוסף טייב:  יהיו הערות, תשאלו שאלות

אליהו גבאי: זה מעמיק את הניתוק

עדי פרילינג אנקורי: סליחה ליאור, כשמדברים על הגיל הרך, על התחום, זה לא רק מעונות היום המפוקחים

עדי פרילינג אנקורי:  הם מדברות פה על כל מסגרת מעל שבעה פעוטות

עדי פרילינג אנקורי:  סליחה, זה גם פרטיים

נירה לאמעי רכלבסקי: עדי, שאלו אותם לגבי מעונות הסמל

עדי פרילינג אנקורי: היא עונה על מה שמשרד החינוך עושה

אורנה פז: הדבר השלישי, מיננו יותר מ-200 מנהלות מחלקות גני ילדים בתוך הרשויות

אליהו גבאי: ומה הן יכולות לעשות?     

אורנה פז: שהן יתחילו להבנות את המנגנונים בתוך הרשות

אורנה פז:  כל רשות תדע להכיר את הילדים שלה מלידה עד שלוש ולא רק מגיל שלוש, ואנחנו מסייעים בהקמת המנגנונים האלה בתוך הרשויות

אורנה פז:  על פי חוק הפיקוח, כל מעון מחויב לארבע שעות הדרכה, וזה מה שאנחנו הולכים - - -     

יוסף טייב: גם בפריפריה?     

יוסף טייב: בכל מקום

קריאה: אז למה התקציבים לא עוברים - - - של ההדרכה?     

קריאה: זה נשמע לי כמו מריחה

יוסף טייב: סליחה, משרד החינוך אמר את דבריו

יוסף טייב:  אתן לכל אחד להתייחס לדברים שנאמרו פה על ידי משרד החינוך

יוסף טייב:  גם לי בסוף יש מה לומר

יוסף טייב:  בואו נעשה את זה באופן מסודר

יוסף טייב:  גלעד קריב, בבקשה

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, תודה על כינוס הדיון החשוב

גלעד קריב:  לא אאריך בדברים, אני גם נמצא בדיון אחר בוועדת החוקה

גלעד קריב:  אדוני היושב-ראש, זה לא הדיון הראשון שמתקיים בכנסות האחרונות בסוגיה הדרמטית הזו

גלעד קריב:  דברים מתקיימים ונידונים בוועדת החינוך, אבל גם בוועדת הכלכלה

גלעד קריב:  אצלי בוועדת חוקה עסקנו לא מעט בסוגיית האלימות או מקרי האלימות ומנגנון הפיקוח

גלעד קריב:       אני מסכים עם הדוברת האחרונה ממשרד החינוך, אין ספק שאחרי עשורים של הזנחת הגיל הרך, צריך כאן תהליך אסטרטגי

גלעד קריב:  הוא לא ייעשה תוך שנה אחת, הדברים באמת, כמו תמיד, דורשים זמן, תקציבים, וגם לעבודה עצמה לוקח זמן

גלעד קריב:  אבל, אי אפשר לדבר רק על התהליכים האסטרטגיים שייקחו זמן מבלי להציע עזרה ראשונה

גלעד קריב:  זה לא עובד

גלעד קריב:  מי שלא מוכן מצד הממשלה ומשרדי הממשלה לבוא לכאן ובצד התהליכים האסטרטגיים שהם ברורים לנו, גם לומר מה הממשלה הזו הולכת לעשות כעזרה ראשונה – בעיני מסמא את עיני הציבור

גלעד קריב:  אני עוד לא שמעתי בדברים שלך גברתי – ויש לי הרבה הערכה לעבודה המקצועית של משרד החינוך – מה אתם מתכוונים לעשות בתחום העזרה הראשונה

גלעד קריב:       יש על השולחן אמירה ברורה מאוד לגבי העזרה הראשונה הנדרשת וזו חתימה של שני השרים לאלתר על הצו

גלעד קריב:  זאת העזרה הראשונה

גלעד קריב:  אומרות את זה כל מנהלות המסגרות, כל מנהלי המסגרות

גלעד קריב:  ולכן זה בסדר גמור לקיים פה סדרת דיונים, להקים אולי ועדת משנה לעניין הגיל הרך, הכול בסדר, אבל אם אנחנו יוצאים מהדיון הזה בלי תשובה, אדוני היושב-ראש, מתי שני השרים הנכבדים הולכים לחתום – אז אין טעם בדיון הזה

גלעד קריב:  אתם מדברים על טיפולים אסטרטגיים ובינתיים החולה ימות

גלעד קריב:       אדוני היושב-ראש, אני מציע, יש זמן, אפשר לשלוח לכאן את נציגת משרד החינוך ואת נציג משרד האוצר, שיצאו לרגע, ירימו טלפון למנכ"לי המשרד, לשרים, ותחזרו עם תשובה

גלעד קריב:  תוך כמה זמן - - -     

אורנה פז: יש לי תשובה

אורנה פז:  בכוונת השר לתת מענה, כולל לסוגיות מעונות היום, לרבות - - -     

יבגני סובה: איזה מהשרים? שר החינוך

יבגני סובה:  הרי יש שם שניים

סימון דוידסון: גם בחינוך יש שני שרים

גלעד קריב: מכיוון שאני כבר מבין שהתשובה לא מתכנסת למועד - - -      

אורנה פז: בשבועות הקרובים

נעמה לזימי: ואין גם בהקשר של ההורים

גלעד קריב: אז אני מסיים באמירה הבאה: מכיוון שההרשמות מתחילות או שאנחנו כבר בעיצומן, אז יש שני דברים שצריך בהם אמירה קונקרטית: האחת – מה המועד לחתימה על הצו; שיאמרו השרים: תוך שבועיים, תוך שלושה, תוך שבוע, הרי אפשר מחר לחתום – תאמרו מתי אתם חותמים

גלעד קריב:  והדבר השני, בצד החתימה, צריך לעדכן את מדרגות הסבסוד כי ברור שהעדכון של המחירים לא יכול בסופו של דבר רק להתגלגל על כתפי המשפחות המוחלשות

גלעד קריב:  יש פה שני צדדים קונקרטיים

גלעד קריב:  אנחנו בעיצומם של דיוני תקציב בממשלה

גלעד קריב:  תחתמו על הצו ותאמרו איך אתם נותנים מענה למשפחות המוחלשות שלא יכולות לספוג כל עלייה

גלעד קריב:  ראש הממשלה נתניהו, ואני פה בכוונה לא אומר את זה כביקורת פוליטית מפלגתית, אני מאמין לו בעניין הזה

סימון דוידסון: אתה מאמין לו?     

גלעד קריב: בעניין הזה

גלעד קריב:  אני מאמין שאחרי עשורים של הזנחה, כולם – ימין ושמאל, זה נכון שהשמאל תמיד דיבר על הצורך בחינוך ציבורי חינם מגיל לידה, אבל לשמחתנו ואני לא אומר את זה בציניות, אני חושב שהיום יש תמימות דעים שחוצה את גבולות המחנה הסוציאל-דמוקרטי, שחינוך ציבורי מגיל לידה, זו השקעה של המדינה

גלעד קריב:  זה לא רק חובה, זו השקעה, השקעה חכמה של המדינה

גלעד קריב:  אז היום אני מאמין לראש הממשלה נתניהו שהוא רוצה חינוך מגיל לידה

גלעד קריב:  אז שיראה לפחות סימן ראשון שהוא לוקח את הסיפור ברצינות

גלעד קריב:  ששריו יחתמו על הצו, שיגדילו את תקציב הסבסוד, שיראו לנו בתקציב המדינה שבאמת נותנים תקציב לבניית מאות מעונות יום חדשים בכל רחבי הארץ, ובעבור כל המסגרות – זה מה שצריך לקרות

גלעד קריב:       אדוני, יש הרבה זמן לדון בפיקוח, בהכשרות, במיומנות

גלעד קריב:  אני מציע בשבועות הקרובים שהם לקראת תקציב המדינה ל-2023 ו-2024, להתמקד בשתי סוגיות בלבד: האחת – מתי חותמים על הצו; השנייה – איך מבטיחים שהמשפחות המוחלשות לא נפגעות כתוצאה מעדכון המחירים

גלעד קריב:  אחרי שממשלת ישראל תעשה את זה, אז יש הרבה זמן לדון על מיומנות, על גאוות יחידה, על פיקוח

גלעד קריב:  תתחילו בתכלס, כי אם אין תכלס – תשפ"ד נפתחת בקריסה דרמטית של מערך מעונות היום

שרון זיגדון: - - - ממש, ממש בסכנה

קריאה: - - -     

יוסף טייב: ברשותך, חבר הכנסת קריב, הערת שוליים: שר האוצר היוצא גם היה אמור לחתום על אותו צו ולא חתם, ולכן קל מאוד להפיל את זה על הממשלה הנכנסת

יוסף טייב:  בסוף, אני רוצה לשים בצד את הנושא הפוליטי

יוסף טייב:  יש פה עניין שהוא חשוב מאוד

יוסף טייב:  דיברתי עם שר האוצר ועם שר החינוך, שניהם לומדים את המשרדים

יוסף טייב:  אל תשכח שאנחנו פחות מחודש בתוך הממשלה, ולכן אני כן רוצה לתת להם את האפשרות ללמוד את האגפים וללמוד את הנושא

יוסף טייב:       אתמול בלילה הייתה לי שיחה עם השר קיש, הנושא קרוב ללבו, והוא בוחן את החתימה – אני לא רוצה להגיד, אני מקווה בשבועות הקרובים

יוסף טייב:  כנושא, הנושא הוא חשוב מאוד גם בעיניו

יוסף טייב:  הוא לא טאטא את זה מתחת לשטיח

יוסף טייב:  הוא אמר לי: אני לומד את הנושא, ואני רוצה לקדם, ואני מבין שהדבר הזה היה אמור להיחתם כבר בממשלה הקודמת

יוסף טייב:  לכן אני חושב שהנושא הוא חשוב מאוד

גלעד קריב: ברשותך, משפט אחרון: אחד הדברים המופלאים שקורים כאן, וראיתי את זה גם בוועדה שלי בנושא הפיקוח וגם בוועדות אחרות, יש מעט מאוד זירות בחברה הישראלית שבה אתה רואה עבודה משותפת של ארגונים ושל תנועות מכל מגזרי החברה הישראלית

גלעד קריב:  עבודה משותפת של מסגרות חרדיות ומסגרות שמזוהות עם ארגוני הפועלים ההיסטוריים של השמאל וארגוני ימין, ואמונה וציונות דתית ורשתות מעונות בחברה הערבית

גלעד קריב:  יש פה באמת – הלוואי שבתחומים אחרים היינו יודעים לבנות כזה קונצנזוס

גלעד קריב:  והסוגיה הזו היא באמת לא פוליטית

גלעד קריב:  אתה רואה פה בעיקר חברי אופוזיציה שבאים לדיון החשוב הזה

גלעד קריב:  בעניין הזה אני חושב שיהיה גיבוי לכל מהלך של הממשלה הזו שיציל את החינוך לגיל הרך, אבל חייבים להתחיל בעזרה הראשונה, ולא בסיפורים על מה יקרה פה בעוד עשר שנים

יוסף טייב: תודה רבה

שרון זיגדון: והעזרה הראשונה היא להביא מטפלות לאלתר

אלה כהן: ולאו דווקא זאת העזרה הראשונה

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, צריך יעד, ה-1 בפברואר הוא תאריך רישום לשנת הלימודים הבאה

אליהו גבאי:  אני מבקש שאולי הוועדה תתכנס לתאריך הזה מול הדרישה מול השרים, כי לא יתכן שהורים ידרשו להירשם לשנה הבאה, כשהם עוד לא יודעים את המחירים - - -     

יוסף טייב: ליאור ידידי, ברגעים אלו שאנחנו מנהלים את הדיון, הצוות שלי מנהל משא ומתן

יוסף טייב:  אנחנו עובדים גם מאחורי הקלעים

סימון דוידסון: אני רוצה לענות לגלעד שני דברים: א', אני שמח שאתה מאמין לראש הממשלה, אבל אני כבר אומר לך – זה לא בראש מעייניו והבטחות הן רק על הנייר

סימון דוידסון:  ב', לא בעיקר אתה רואה חברי אופוזיציה, יש פה רק חברי אופוזיציה

יעל שמרגד: לא באנו לפתור את בעיית ראש הממשלה, באנו לפתור פה את בעיית המעונות

גלעד קריב: חוץ מהיושב-ראש

סימון דוידסון: סליחה, יש פה רק חברי אופוזיציה

סימון דוידסון:  אדוני היושב-ראש, חבל לי מאוד שאין פה אפילו אחד

יוסף טייב: יש אחד

סימון דוידסון: אפילו אחד שהנושא הזה לא מעניין אותו

סימון דוידסון:  זה עתיד הילדים שלנו וזאת בושה שלא נמצאים פה

יוסף טייב: קודם כל, אני כן קורא לחברי מהקואליציה לבוא ולהשתתף בדיון

יוסף טייב:  אבל אתה יודע, לכולם ללא יוצא מהכלל יש דיונים נוספים במקביל

סימון דוידסון: לא בטוח

סימון דוידסון:  הסתכלתי על הלוח של חברי הכנסת, הם בכלל לא נמצאים פה

יוסף טייב: ברשותכם

יוסף טייב:  ארגון "כולנו משפחה", המנכ"לית אלה כהן, בבקשה

אלה כהן: תודה רבה

אלה כהן:  אני רוצה לשים שני נושאים שלא שמו פה לדיון – את המטפלת עצמה שאקרא לה מחנכת, ואת הילד עצמו

אלה כהן:  דרך אגב, מחקרים מהעולם ומהארץמראים: 75% מהמטפלות נוטשות כל שנה את המקצוע הזה

אלה כהן:  יש לזה שלוש סיבות עיקריות - - -     

סימון דוידסון: כמה נוטשות?     

אלה כהן: 75%

סימון דוידסון: 75% נוטשות?     

נעמה לזימי: אין מטפלות, 15,000 זה פיקציה, זה נתון לא הגיוני

נעמה לזימי:  אין מטפלות

קריאה: רגע, יש נתון מעודכן ל-2021

אלה כהן: יש לכך שלוש סיבות עיקריות: א' – שכר; ב' – העומס והמעמסה שיש עליהן שהן צריכות לטפל בילדים, לנקות, לסדר, הן מנקות שלוש פעמים ביום

אלה כהן:  ו-ג' – מספר הילדים והצפיפות הגבוהה שקיימת במעונות היום

אלה כהן:  אין אף מדינה מערבית שמפעילה מעונות יום כל כך צפופים

אלה כהן:  אנחנו מפעילים מעונות יום ברמה של מדינת עולם שלישי

אלה כהן:  הן מגדלות לנו את הדבר היקר מכולם

אלה כהן:  אנחנו ארגון הורים, אני מייצגת את כל האימהות והאבות, אבל גם יושבת איתי פה מנהלת מעון, ובסופו של דבר, הן שמקבלות את המנדט לטפל בילדים שלנו, הן והילדים שלנו בתחתית סדר העדיפויות

אלה כהן:  בסופו של דבר בעבר מעונות היום היו פתרון כדי שאימהות יצאו לעבוד

אלה כהן:  זה לא יכול להמשיך ככה

אלה כהן:  מעונות היום צריכים להיות מעונות איכותיים

אלה כהן:  כולם דיברו על ההיבט הכלכלי והכספי, איפה האיכות? איפה לראות את הילד שלנו? איפה לראות את המטפלת שבתוך סיר הלחץ הזה? אף אחד לא מדבר על הנושא הזה

אלה כהן:  בסופו של דבר הילדים שלנו הם לא ארנק

אלה כהן:  הם לא ועדת המחירים

אלה כהן:  בסופו של דבר הם משלמים את המחיר וזאת אחת הסיבות שנוטשות את המקצוע

אלה כהן:  אז להביא פתרונות כמו של חיילות או סטודנטיות, שיום תבוא ככה ויום תבוא כך, זה לא להבין בכלל את המציאות

אלה כהן:       הילדים שלנו, התינוקות שלנו, צריכות וצריכים נשות מקצוע שלמדו, שהשכילו, ויודעות מה המשמעות, מה דרכי ההתפתחות של הילדים שלנו בשנים הקריטיות כל כך בחיים שלהם

אלה כהן:  בסופו של דבר - - -     

יוסף טייב: ברשותך, נא להתכנס

אלה כהן: היום מטפלת אחראית על 11 פעוטות במקביל או על שישה - - -     

קריאה: לא זה מגיל שלוש, תדייקי על גילאים

אלה כהן: סליחה? פעוטות

אלה כהן:  אני מדברת על פעוטות ואני מדייקת במספרים שלי

אלה כהן:  אותו דבר, מטפלת אחראית על שישה תינוקות במקביל כשיש לה 22 תינוקות בכיתה או 35 פעוטות בכיתת המעון

אלה כהן:  תראו לי מטפלת אחת איכותית שבאמת עובדת את העבודה ומחוברת לילדים שתסכים לעמוד בתנאים הלא אנושיים האלה

יוסף טייב: אלה, אני רוצה לציין שזה אמור לרדת

יוסף טייב:  אנחנו בתהליך, אני לא אומר שהכול נעשה מהיום למחר, אבל יש כן תהליך מבורך של התקדמות

יוסף טייב:  ואנחנו בסוף צופים להגיע לשם

אלה כהן: זה לא מספיק

יוסף טייב: אני רק רוצה לבדוק שהדבר הזה באמת נעשה ושאנחנו מתקדמים כפי שאנחנו רוצים שזה יתקדם, הן ברמת השכר של הגננות, הן ברמת הטיפול וההכשרה של אותן גננות

אלה כהן: נכון

אלה כהן:  וזה עדיין לא מספיק

אלה כהן:  בסופו של דבר הצפיפות הזאת פוגעת ברמה הבטיחותית

אלה כהן:  בשנה שעברה שני פעוטות מצאו את מותם במסגרות החינוך

אלה כהן:  כשעוד פעוטה אחת הגיעה במצב אנוש לבית החולים

אלה כהן:  מה עוד צריך לקרות כדי שמדינת ישראל תכניס את היד לכיס ותשים את הכסף הזה על המטפלות?     

יעל שמרגד: לא במסגרות המפוקחות

אלה כהן: אמרתי מסגרות החינוך לגיל הרך, זה לא משנה אם מפוקחות או לו

אלה כהן:  דרך אגב, היה מקרה גם במפוקח בקרית מלאכי

יוסף טייב: זה לא משנה לעצם הדיון

אלה כהן: זה לא משנה

אליהו גבאי: הכי קל תמיד לזרוק את זה על תחום אחד

יוסף טייב: אני אומר שזה לא משנה, קיימת בעיה

יוסף טייב:  ילד הוא ילד

אלה כהן: נכון

אלה כהן:  הכאב הוא כאב

אלה כהן:  ובסופו של דבר, זאת לא ועדת המחירים, וזה לא להשתית את כל התשלום על ההורים

אלה כהן:  בסופו של דבר יש פה משרד אוצר שצריך להבין ולקחת אחריות ולהשקיע את הכסף הזה בילדים שלנו, בביטחון שלהם

אלה כהן:  כל יום מבחינתם של המטפלות והמחנכות שלא קרה אסון, מבחינתן זה נס

אלה כהן:  הן לא עומדות בזה

אלה כהן:  ברשותך, לי חשוב מאוד להביא את הקול של המחנכות והמטפלות שזה עד כה לא נשמע

אלה כהן:  ואם תסכים שגילי מנהלת מעון תדבר ותביא את הקול של השטח, זה משהו שעדיין לא נשמע פה בוועדה

יוסף טייב: תכף נשמע את גילי

יוסף טייב:  חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה

מאיר כהן: בקיצור אדוני היושב-ראש, תראו, יש לי איזה תחושה של דז'ה-וו

מאיר כהן:  אני עשר שנים פה ועשר שנים - - -     

שרון זיגדון: איך עשר? הרבה יותר

מאיר כהן: 11 שנים

מאיר כהן:  אני גם רואה את אותם האנשים

שרון זיגדון: לא נמאס לך מאיתנו

מאיר כהן: לא, חס וחלילה, לא נמאס מאף אחד

מאיר כהן:  אני רק מעלה על נס את זה שאתם עושים את תפקידכם, ואנחנו לא עושים את תפקידנו

מאיר כהן:  אתם מגיעים ומגיעות לכאן ואומרות את מה שצריך

מאיר כהן:  אנחנו לא נותנים את התשובות

מאיר כהן:  אדוני, אני מציע, אני רוצה לקחת ולנסות לעשות העתק-הדבק של החוק לאנשים עם מוגבלויות בשנה שעברה

מאיר כהן:  חבריה, כשאנחנו רצינו, אז שני שרים נפגשים, שלושה שרים נפגשים, מגיעים לוועדה, יושבים עם יושב-ראש הוועדה, עושים דיון אחד פתוח

מאיר כהן:  אבל הדיון הזה, כל מה שאמרתם אנחנו יודעים, שום דבר לא חדש, מי שהיה ראש עיר, מי שאבא, מי שאימא, שום דבר לא חדש

מאיר כהן:  מה שאנחנו צריכים לחדש זה לבנות מתווה שהוא מוגדר בלוח זמנים כי אחרת אנחנו נמשיך לשמוע את משרד החינוך שמתגונן, כי תמיד מאשימים אותו וזה לא הוגן שתמיד מאשימים אותו, כי שם התהליכים יותר ארוכים

מאיר כהן:  ויקום מישהו ויגיד שהשני לא עושה - - -     

נעמה לזימי: מאיר, הוא רק שנה, קיבל - - -     

מאיר כהן: והשני יקום ויגיד: זה לא עושה

מאיר כהן:  אדוני היושב-ראש, מה שצריך הוא שאתה צריך לקרוא לישיבה הבאה ואתה יכול לעשות את זה, לקרוא לשר האוצר, ולשר החינוך, שישבו כאן עם האנשים האלה, ולהגיד מה התקצוב של זה ב-2023, כי אנחנו עכשיו מתחילים לדון בנושא התקציב

מאיר כהן:  מה האחריות של כל אחד ואיך אנחנו עושים

יוסף טייב: מאיר, זה מתוכנן

מאיר כהן: מצוין

מאיר כהן:  אם זה מתוכנן, אז אתה יודע, בגין היה אומר: גם את הדברים המובנים מאליהם צריך להגיד וזה טוב, אבל ככה צריך

מאיר כהן:  הדבר השני, אל תזלזלו – וחבל שיצא מכאן חבר הכנסת קריב – מיומנויות זה דבר שצריך להתחיל איתם, זה לא דבר שדוחקים אותם

מאיר כהן:  לכן אני לא יודע אם המספרים שאת אומרת הם אכן, ואם כן אני מברך אותך

מאיר כהן:  אבל מיומנויות היו צריכים להתחיל מאתמול

מאיר כהן:  כי נעשה את מה שלא נעשה, אבל בסוף הדוברת האחרונה אלה אמרה: אם בסופו של דבר, בגלל התנהגות כזו או אחרת או חוסר מיומנות כזו או אחרת, ילד נפגע – זה לא שווה את כל מה שאנחנו עושים

אלה כהן: חבר הכנסת, אבל זו לא מיומנות, גם אם היא תהיה קוסמת וטובה, היא לא יכולה להוביל חינוך ולהוביל חינוך ולהוביל גן, אפילו גננות

יוסף טייב: אלה, סליחה

יוסף טייב:  מאיר, בבקשה

מאיר כהן: את יודעת, 30 שנה ניהלתי בית ספר, אז את יכולה להגיד ולקרוא לזה מה שאת רוצה

מאיר כהן:  בסופו של דבר זה מיומנות

מאיר כהן:  זה מיומנות, אין שום דבר אחר

קריאה: גם דוח מקנזי נימק על לזה

מאיר כהן: אתם יודעים שבשנה שעברה לקחנו 400 מיליון שקל בשיתוף הוועדה הזאת וועדת הרווחה, והתחילו עכשיו לתת מיומנויות למטפלות שעובדות עם אנשים מוגבלויות

מאיר כהן:  אבל צריכים לעשות את זה, לקחת כסף, לשבת עם המומחים, לבנות את המיומנות, ביחד עם ההורים ולצאת לדרך

מאיר כהן:  אי אפשר לבוא ולהגיד שלא משנה מה המיומנויות

מאיר כהן:  חבריה, הדבר הכי חשוב זה שמי שבא לעבוד או מי שבאה לעבוד, צריכים להיות אנשים שמבינים שהם עובדים עם ילדים

מאיר כהן:  תודה רבה אדוני

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת יבגני סובה

יבגני סובה: תודה רבה אדוני היושב-ראש

יבגני סובה:  הייתי בין אלה ונשארתי בין אלה שחושבים שכן צריך לעשות חינוך מגיל אפס עד 18

דנית ברביבאי: לידה

יעל שמרגד: אין גיל אפס

יבגני סובה: סליחה, שישה חודשים

סימון דוידסון: בסדר, ביבי הבטיח

יבגני סובה: גיל לידה

יבגני סובה:  אחזור מהתחלה: אני הייתי מאלה שחשבו וחושבים עדיין שחינוך מגיל לידה ועד גיל 18 צריך להיות במסגרת אחת

שרון זיגדון: כולן פה חושבות ככה

יבגני סובה: אני תמכתי בכל הנושא של העברת הסמכויות למשרד החינוך

יבגני סובה:  אני חושב שצריך לתת זמן למשרד החינוך, שנה זה לא מספיק

יבגני סובה:  אני זוכר את הדיונים שהיו די בוערים, דיונים בוועדה לזכויות הילד, מה יקרה, כמה אנשים יפוטרו, אלה לא מיומנים, אלה לא יודעים – קודם כל מבחינה חינוכית, אני מדבר אדוני היושב-ראש מבחינת התהליך החינוכי, בואו ניתן למשרד החינוך לעשות את העבודה

יבגני סובה:  אני חושב שהכיוון הוא נכון

יבגני סובה:  תמשיכו ותדווחו לוועדה מה שאתם יודעים לדווח

יבגני סובה:  ואם יש שאלות לגבי מספרים, אז אפשר לבדוק את השאלות האלה, לא חייבים לצעוק ולהתווכח במהלך הדיון

יבגני סובה:      דבר שני, לא שמעתי, לא בדיונים קודמים ולא פה, וניסינו לעשות את זה, לא שמעתי את המרכיב הכלכלי של החינוך לגיל הרך

יבגני סובה:  אסביר למה: כשאני שומע שצריך לקצץ את העבודה של המחנכת-מטפלת, אני בעד להגדיל את זה

יבגני סובה:  למה? משום אם הורה שולח את הילד מגיל שישה חודשים עד שלוש שנים לאותה מסגרת שזה בעצם הכסף הכי גדול שהוא משלם, אז אני רוצה שאותו הורה יחזור לשוק העבודה ויתרום בשוק העבודה

יבגני סובה:  כי מי האנשים האלה, אדוני היושב-ראש, אלה אנשים בשיא המקצועיות שלהם

יבגני סובה:  אלה אנשים שיכולים עכשיו להתחיל את הקריירה ולהתקדם בקריירה

יבגני סובה:  דרך אגב, בזמנו גם הצעתי חוק שייתן החזר לנשים עובדות, לא חייבים ב-100%, אבל למשל אישה שרוצה לחזור לשוק התעסוקה, שתדע שהיא תקבל החזר על תשלום המעונות עד גיל שלוש

יבגני סובה:  לצערי, הקואליציה הקודמת, לא הקודמת, אלא הקודמת-קודמת, עוד לפני הקורונה, אמרו לי - - -     

יוסף טייב: כי הקודמת פגעה בנשים החרדיות

יבגני סובה: לא הייתה שום פגיעה בנשים החרדיות

יבגני סובה:  הקודמת-הקודמת, היה ויכוח כשזה הגיע לוועדת שרים לחקיקה, באו ואמרו לי: רעיון מצוין, בואו נדחה את זה בשלושה חודשים

יבגני סובה:  אבל בגלל שהיינו בסבבים בלתי נגמרים של בחירות, זה לא התקדם

יבגני סובה:  אני חושב שזה רעיון טוב, תמיד צריך לחשוב על המרכיב הכלכלי

יבגני סובה:  בסופו של דבר, כל המערכת הנכבדה שעובדת ומטפלת בילדים שלנו, היא גם צריכה לעזור לנו, לזוגות, לאנשים הצעירים יחסית, לתרום לכלכלה

שרון זיגדון: חד משמעית, אנחנו לא חולקים עליך

יבגני סובה: אני אומר שאני רק מחזק את הטענה הזאת

יבגני סובה:  לכן אני חושב שאני בעד כן לעשות יום ארוך

יבגני סובה:       דבר נוסף, הזכרת את שר האוצר היוצא שיכל היה לחתום

יבגני סובה:  קודם כל, אי אפשר לחתום כשיש פיזור של הכנסת ואתה מוגבל מבחינת הסמכויות

יבגני סובה:  אתה לא יכול לעשות את זה

יבגני סובה:  זה דבר אחד

יבגני סובה:  דבר שני, אני חושב שכן עשינו דבר נכון בממשלה הקודמת שקידמנו את סבסוד המעונות באשכולות ארבע וחמש

יבגני סובה:  אני יכול להגיד שיש הרבה אנשים שיכולים להעיד שזה כן נתן תוספת של 250 שקל בחודש

דנית ברביבאי: מי מממן את הסבסוד הזה? הסבסוד הזה ממוען לארגונים

יבגני סובה: אני מדבר על הערים שלא היו נכללות בסבסוד הזה בגלל שהם היו באשכול סוציו אקונומי יותר גבוה

יבגני סובה:  ראשון, שני, שלישי נכנס, אנחנו הכנסנו גם את ארבע וחמש

יעל שמרגד: לא למעונות היום, זה היה לילדים אולי

יבגני סובה: אז לצהרונים, אבל מעונות יום, אם אתה שולח למעונות יום, אתה לא שולח לצהרון?     

דנית ברביבאי: זה לא מעונות

קריאות: לא, לא

יבגני סובה: אוקיי, אז זה גילאי שלוש עד שש

יבגני סובה:  טעות שלי

יבגני סובה:  אז זה שלוש עד שש, שגם שם רצינו להרגיע את ההורים שישלחו

יבגני סובה:       דבר נוסף, משפט אחד לגבי השכר: אנחנו בעד להעלות שכר למטפלות, חד משמעית

יבגני סובה:  כולנו רוצים שכל מי שמטפל בילדים שלנו יקבל שכר נאה

יבגני סובה:  אבל אל תעשו את זה בראש הטבלה

יבגני סובה:  זה כמו הוויכוח שהיה לנו סביב המורים

יבגני סובה:  מורה שחושב רק על השכר, איזה מורה הוא יהיה?     

יעל שמרגד: אם אין מטפלות, מסבירים לך שהמהות זה שכר

יוסף טייב: אם אין קמח אין תורה

סימון דוידסון: לא היית צריך להגיד את זה, עזוב

נעמה לזימי: יבגני, אתה כנראה לא יודע את כמות הנטישה

נעמה לזימי:  אם אתה חושב - - -     

דנית ברביבאי: אתה מוזמן לעשות סיור במעונות היום

יבגני סובה: אני יודע את כמות הנטישה, תאמיני לי

נעמה לזימי: לא, אתה לא יודע

יבגני סובה: אני יודע את כמות הנטישה

יבגני סובה:  אני רק אומר שהשכר זה נכון, אבל זה לא הדבר היחידי

נעמה לזימי: כאילו אנשים הם עבדים

יעל שמרגד: הדבר הראשון בחשיבות

יבגני סובה: ונניח שהמדינה תוסיף 2,000 שקל

שרון זיגדון: אתה תראה את ההבדל

נעמה לזימי: ברור שאתה תראה את ההבדל, מה השאלה

יבגני סובה: אז בעוד שנה יבואו אנשים ויגידו - -     

לוסי חדידה: אני השנה משלמת לעובדים סכום יפה ואין לי מצוקת כוח אדם, עובדה, אבל אני קורסת

לוסי חדידה:  אבל אין מה לעשות

יבגני סובה: - - לא מספיק 2,000 שקל, תנו לנו 4,000 שקל

יבגני סובה:  אני בעד, אני מסביר

סימון דוידסון: הוא עשה טעות

יוסף טייב: יבגני, הכול טוב

יוסף טייב:  רק שלא תבקש מהם להחליף מקצוע

נעמה לזימי: אבל אין, אנחנו מנהלים פה שיח ריק

נעמה לזימי:  הן נוטשות, הן עוזבות, הן לא רוצות, והוא אומר: אם נעלה להם - - -     

יוסף טייב: נעמה, אמרתי - - -     

יבגני סובה: אבל תהיה לך זכות דיבור, נעמה, תהיה לך זכות דיבור, תדברי אז מה שאת רוצה, למה את מתערבת?     

יוסף טייב: נעמה, אני מבטיח לך שאת תדברי

יוסף טייב:  אמרתי בתחילת דברי, שיש דוח  מבקר המדינה שאומר ש-45% מהן נוטשות בחודש הראשון

יבגני סובה: בסדר, גם מורים לפני הרפורמה, נטשו 40% בשנה הראשונה

שרון זיגדון: אגיד לך גם את המומנטום, כשהם רואות את תלוש בשכר הראשון, את הפעם הראשונה שהיא פותחת תלוש שכר, זה היום שהיא מניחה מכתב פיטורין והולכת הביתה

נעמה לזימי: כי קשה לה, כי זו עבודה שוחקת, כי זה לא פשוט, אבל יש אנשים שחושבים שהעצמתן זה יותר חשוב

יוסף טייב: נעמה, כולנו איתך בנושא הזה ומסכימים לשם שינוי

יוסף טייב:  יבגני, בבקשה תסיים

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, תמיד בוא נחשוב, פה בוועדה שלך, נחשוב פה ביחד על פתרונות שיכולים להיות זמניים, אולי מחוץ לקופסה, אולי פתרונות של העסקה זמנית של אנשים בשביל להתחיל את שנת הלימודים

יבגני סובה:  יש לא מעט אנשים שבאו, יש גל עלייה

יבגני סובה:  אולי העברית שלהם לא הכי גבוהה, אבל יכול להיות שיש להם ניסיון בטיפול בילדים עד גיל שלוש

יבגני סובה:  בסך הכול ילד בגיל שנה, שנתיים, בואו לא נשלה את עצמנו, לא שולחים אותו לשיעורי מוסיקה בגיל שנה וחצי

נעמה לזימי: אנשים עם קשיי שפה הם כוח עבודה זול

יבגני סובה: מה יש לך, תגידי? תהיה לך זכות דיבור, תדברי

יבגני סובה:  מה קורה לך?     

נעמה לזימי: אני אימא לילד מתחת - - -     

יוסף טייב: נעמה, בבקשה

יבגני סובה: אי אפשר

יבגני סובה:  אני מתכנס לסיום, אבל למה את מפריעה לי כל שנייה?     

נעמה לזימי: אימא לפעוטות, קשה לי לשמוע את זה

יבגני סובה: בסדר, גם לי יש שלוש בנות, מה קרה?      

סימון דוידסון: חברי האופוזיציה, נא להיות מאוחדים

יבגני סובה: אני מדבר וקוטעים אותי, אני מדבר וקוטעים אותי

אליהו (אלי) רביבו: את זה אמר איש הקואליציה העתידית

יבגני סובה: אני אומר כך, יוסי, כשמדברים על מסגרת שלוש עד שש, שם יש חשיבות הרבה יותר גבוהה לתהליך החינוכי, לתהליך מסודר

יבגני סובה:  כשיש תהליך מסודר לגילאי שלוש עד שש, אז שם לתהליך החינוכי יש חשיבות הרבה יותר גבוהה, מאשר לפעוט בין שנה לשנתיים, בין שנתיים לשלוש

קריאות: - - -     

יבגני סובה: מה קורה לכם? תנו לי להשלים משפט

יוסף טייב: בבקשה יבגני

יבגני סובה: לכן אני אומר שצריך לחשוב מחוץ לקופסה, ולראות כיצד ניתן באופן זמני להעסיק אנשים שאולי ההכשרה המקצועית שלהם לא במאת האחוזים – שוב, אני מדבר על העלייה האחרונה של 75,000, לא מעט אנשים שטיפלו גם שם בפעוטות

יבגני סובה:  בואו נחשוב, בואו נראה אם יש אנשים שמוכנים לעשות את זה זמנית בשביל להציל את המצב

יבגני סובה:  אני שומע פה אזעקת גוואלד, ובסוף נדבר-נדבר וזה לא ייגמר

יבגני סובה:  עוד חודש אתה תשמע את אותם הטיעונים

יבגני סובה:  בוא נחשוב מחוץ לקופסה ונחשוב איך אנחנו עושים באותו חודש עד שתהיה חתימה על הצווים האלה, זה הכול

יוסף טייב: טוב

יבגני סובה: ואל תפריעו בוועדת חינוך, זו ועדת חינוך

יבגני סובה:  תתחילו להקשיב אחד לשני, מה קורה לכם?     

יעל שמרגד: - - - היה לכם - - -     

יוסף טייב: יבגני, הגעת מוטען היום, לא יודע אם זה קשור לוועדת העלייה והקליטה - -     

יבגני סובה: לא מוטען, אני רוצה להגיד משהו והם מפריעים לי

יוסף טייב: - - אבל תשתה כוס מים, הכול בסדר

יוסף טייב:  עמותת 121, המנכ"לית טלי ניר, בבקשה

טלי ניר: יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת, חברי הוועדה, תודה על קיום הדיון החשוב הזה

טלי ניר:  אני מנכ"לית עמותת 121, ייסדנו ב-2020 מטה שנקרא "בידיים טובות", המטה להשקעה בגיל הרך

טלי ניר:  חברים בו 50 ארגונים חינוכיים וחברתיים, חלקם יושבים כאן איתנו היום

טלי ניר:  הצענו למשרד החינוך, ואנחנו מאוד שמחים פה עם אורנה ונועה שאימצו את ההצעה שלנו להשקיע בפיתוח המקצועי של נשות החינוך והדברים התקדמו ונעשים בשטח, וזה מאוד יפה ומרגש לראות את זה

טלי ניר:  אנחנו שומעים גם את ההד ממי שעוברות הכשרה וגם הדרכות שהתחילו

טלי ניר:  אבל כמובן שצריך להמשיך את השינוי הזה ולעשות אותו הרבה יותר גדול ומשמעותי

טלי ניר:  חברי הוועדה כאן יכולים לקחת על עצמם יעד הרבה יותר רציני ומשמעותי לקראת דיוני התקציב שמתחילים

טלי ניר:       ראש הממשלה הבטיח לידה עד שלוש בחינם, כולנו יודעים שהדבר הזה לא יקרה בתקציב הקרוב

טלי ניר:  אבל בשביל לאותת על רצינות ועל כך שבאמת הולכים בכיוון הזה, אפשר להכפיל את תקציב החינוך לגיל הרך

טלי ניר:  עוד 1

טלי ניר: 5 מיליארד שקלים בבסיס התקציב לחינוך לגיל הרך, יכול לעשות פלאים למערכת

טלי ניר:  יכול לדאוג להכשרות ולכך שיהיו הרבה יותר מיומנויות לנשים שעובדות בשטח וזקוקות למיומנויות האלה

טלי ניר:  להגדיל ולתת להם שכר שמתגמל אותם על העבודה המאתגרת והקשה מאוד של חינוך ילדינו, כי הן דואגות לדור העתיד של מדינת ישראל

טלי ניר:  וכמובן שצריך גם להשקיע בסבסוד להורים

טלי ניר:  לעשות אותו הרבה יותר נגיש להרבה יותר משפחות

טלי ניר:  1

טלי ניר: 5 מיליארד שקלים יכולים לעשות את כל השינוי

טלי ניר:  בואו תיקחו יעד קונקרטי

טלי ניר:  החשש שלי שיסתפקו בחתימה של השרים

טלי ניר:  חתימה שצריכה לבוא וצריכה הייתה לבוא אתמול על המסקנות של ועדת הפיקוח על המחירים

טלי ניר:  אבל זה לא מספיק כי זה לא ישנה את המצב בשטח, זה אולי יאפשר רגע איזשהו נשימה לארגוני הסמל

טלי ניר:  אבל צריך הרבה יותר, כולל גם לארגונים הפרטיים

טלי ניר:       ולכן 1

טלי ניר: 5 מיליארד וחצי שקלים צריך להיות היעד שלכם בעיני בשביל שאנחנו נצליח להוביל כאן מהפכה אמיתית ביחד

טלי ניר:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  שאלה: אתם מפעילים בעצמכם מעונות יום?     

טלי ניר: לא, לא, אנחנו לא מפעילים, אבל חברינו בשותפות של "בידיים טובות", יש בהם מפעילים, גם בפרטי, גם במסובסד, יש ארגוני הורים, ארגונים חברתיים, ארגונים מכל מיני סוגים

טלי ניר:  אתם מוזמנים לראות בנייר העמדה שנשלח אליכם את הלוגואים של כל הארגונים השותפים

טלי ניר:  תודה

סימון דוידסון: אדוני, אני לא קיבלתי תשובה ממשרד החינוך לגבי השאלה שלי לגבי הנושא של עבודה מעודפת, מורות חיילות, שירות לאומי – האם בכלל הנושא הזה עלה, האם מדברים על זה? ויש לי שאלה קצרה מאוד לאלה: את דיברת על הנושא הבטיחותי, משרד החינוך – האם כשמעסיקים מטפלת, עושים לה לפחות קורס עזרה ראשונה לפני שהיא עובדת?     

קריאות: כן, כן

נעמה לזימי: עזרה ראשונה זה חובה

יוסף טייב: כן, זה חובה

אלה כהן: אני רוצה להתייחס, אבל מספיק שמטפלת אחת - - -     

יוסף טייב: אלה, סליחה, דיברת, יש פה עומס ויש אנשים שצריכים לדבר

יוסף טייב:  יערה שילה, מומחית בגיל הרך, בבקשה

יוסף טייב:  אם אפשר רק לעשות – לגעת בנקודה ובקצרה

יערה שילה: יבגני יצא? חבל

יערה שילה:  יבגני, כל המחקרים מראים שבואו נפסיק עם המילה הזאת של אהבה, פרופ' פנינה קליין, זוכת פרס ישראל דיברה על זה שלקשר בין אהבה זה הדלת הראשונה, איזה מבוגר משמעותי הילד פוגש – זה קריטי לחיים שלו

יערה שילה:  אל תזלזלו בהכשרות בבקשה, משרד החינוך עושה מאמץ

יערה שילה:  אני חוקרת מדיניות, אני פה כבר 13 שנים לפחות

יערה שילה:  לפני היו ואני מקווה שהם לא יהיו אחרינו יותר

יערה שילה:       דבר ראשון להכשרות יש משמעות

יערה שילה:  אם בעבר הכשירו רק 1,000, עכשיו מכשירים יותר, יש לזה משמעות

יערה שילה:  למי שלא יודע, הן חייבות לעבוד, זה נותן פריזמה של שנה קביעות בעבודה

יערה שילה:  זה רציני

יערה שילה:  אל תזלזלו בזה

יערה שילה:  הדבר השני כשמדברים על גורמים, זה כמו להגיד: מלחמת העולם הראשונה נגרמה בגלל סעיף אחד

יערה שילה:  לא

יערה שילה:  יש פה כמה וכמה גורמים משמעותיים; א', זה החברה שמזלזלת בתפקיד הזה, הם רואים בנשים האלה –  ואנחנו כולנו פה אחראים, אף אחד, אני לא מוציאה את עצמי מהכלל, צריך להיות גיל הרך לכתחילה, לא בדיעבד

יערה שילה:  הבת שלי עכשיו סיימה מ"כית טירונים, בה"ד 6, חבר'ה, בחורה-בחורה, הלכה, אמרה לי: אימא, בזמן הזה אני אלך לעבוד

יערה שילה:  היא עובדת באחד המעונות הכי יקרים בירושלים בגני עגנון

יערה שילה:  קודם כל היא אמרה לי: אימא, אני לא הולכת ללדת ילדים, אני לא הולכת לשלם 6,000 שקל על ילד, מאיפה הכסף הזה? אמרתי לה: את תלדי, הכול יהיה בסדר, זה יעבור לך, נעזור לך

יערה שילה:  זה פעם ראשונה

יערה שילה:  פעם שנייה היא אומרת: אימא, אני באמת מבינה מה זה המבוגר המשמעותי שהילד פוגש

יערה שילה:  זה באמת קריטי לחייו

יערה שילה:  אני יכולה להיכנס לקורסים שלך? טוב, אז היא הבת שלי והיא באה

יערה שילה:  היא אומרת: מלא אירועים קורים, ואני שואלת, רגע, אז מה עושים עכשיו? וזאת בחורה שהייתה מ"כית, לא כלום, עברה הכשרות, בשביל להיות מ"כית צריך לעבור הכשרות

יערה שילה:  זה לגבי זה

יערה שילה:      לגבי הסיפור של החוסר

יערה שילה:  בואו נתחיל, משרד החינוך, אתם יודעים כמה אני אוהבת אתכם ומשתפת אתכם פעולה, אבל אתם יריתם בנגמ"ש

יערה שילה:  מה קרה? בוועדת טרכטנברג, משרד החינוך ובכיר בעצמו אמר לי: זה לא היה שלי, לא היה לי אכפת

יערה שילה:  גייסתי 4,000 סייעות שניות בוועדת טרכטנברג, בסדר?     

קריאה: במעונות יום

יערה שילה: מעונות יום

יערה שילה:  כך אגב נולד חינוך מלידה

יערה שילה:  אני ייסדתי את חינוך מלידה, כך הוא נולד

יערה שילה:  4,000 מטפלות, שהיום אנחנו קוראים להם מחנכות-מטפלות, ואני מקפידה על זה, 4,000 מטפלות, ותראה בכאן 11 עם איתם לחובר, זאת הייתה כתבה שלנו, עברו להיות סייעות כי זה יצא יותר משתלם

יערה שילה:  לא יודעת אם נשארו או לא נשארו, לא נכנסת לזה

יערה שילה:  מאז המשבר הזה עוד לא עבר

יערה שילה:  תבינו את זה

יערה שילה:  זה משבר שהמשרד, צר לי, יצר, והוא לא מצליח להתגבר עליו

יערה שילה:  כי אם לא נשים את זה בעדיפות לאומית, מצב חירום לאומי, כמו שעושים בכל דבר

יערה שילה:  זה מצב חירום לאומי

יערה שילה:  תשימו לב לזה

יערה שילה:       הילד שנולד היום, הוא האזרח של מחר

יערה שילה:  הוא העובד ברכבת, הוא החבר כנסת, הוא נותן השירות במסעדה, הוא המורה, הוא האזרח הבא

יערה שילה:  אין

יערה שילה:  אם לא נעשה את זה גיל הרך לכתחילה, כל הבלבולים שיש פה, נמשיך לבלבל

יערה שילה:       אני חוקרת מדיניות, אתמול בכנס בעברית, נתתי את ההיבטים של מדיניות

יערה שילה:  ב-1993, תראה בדיון של הוועדה לזכויות הילד, יש פה אנשים שהם דורות פה כמו תמי ברנע, אמר פרופ' אשר בן אריה: חבר'ה, זה חינוך, חינוך ועוד חינוך

יערה שילה:  מה, מה קרה עם המילים שלו? כלום

יערה שילה:  אני יכולה להגיד לך, כבוד היושב-ראש, אני מוכנה גם לתת לך את זה, זה הדוקטורט שלי–  285 פרוטוקולים נכתבו בתחום

יערה שילה:  אביא לך את כולם

יערה שילה:  כולם מדברים את מה שדיברו פה

יערה שילה:      די, ליהגנו את עצמנו לדעת

יערה שילה:  אז נדון עוד דיון ועוד דיון ועוד דיון

יערה שילה:  כבוד היושב-ראש צריך לעשות מעקב מה קרה בשנה הזו, מה קרה להכשרות כשהמכללות קורסות, כי גם פה התקצוב

יערה שילה:  מה קרה למטפלות, איפה הן? אלוהים, זה כמו איפה אפי? לא תמצא אותן, בסדר? מה קרה עם ההדרכה? דיבורים כמו חול ואין מה לאכול

יערה שילה:  אני אומרת לך, קשקושים על ההדרכה מפה ועד מחרתיים

יערה שילה:  אם תמצא מדריך אחד או מדריכה אחת היום, אני נותנת לך כסף, מכספי

יערה שילה:  הן עוזבות בגלל שסליחה על הביטוי - - -     

קריאה: צריך הדרכות

יערה שילה: כן, התחילו הדרכות, אבל בואי תראי את המדריכות הטובות והמוכשרות שעזבו, כי הזנו את המקצוע

יערה שילה:  בואי טלי, אני אראה לך מדריכות שיש להם - - -     

יוסף טייב: יערה, רק להתכנס בבקשה לסיום

יערה שילה: זה אתגר

יערה שילה:  אני אומרת שמדריכות עוזבות

יערה שילה:  מדריכות עוזבות

אהרן גולדשטיין: למה הן עוזבות? אני מדריכה

אהרן גולדשטיין:  למה הן עוזבות?     

יערה שילה: למה הן עוזבות?     

קריאה: בגלל הכסף

יערה שילה: גם כסף וגם עוד כמה דברים עד שיכנסו לתהליך

אהרן גולדשטיין: אני מדריכה ואני מרצה באוניברסיטה, בדיוק במסלולים הללו, ואני לא מבינה על איזו בריחה את מדברת

יערה שילה: בסדר, בואי אני אראה לך

קריאה: - - -     

יערה שילה: רצו שאני אתכנס, אני מתכנסת

יערה שילה:  תראו, אמרה אורנה ואורנה יודעת שאני מחזקת אותה: הפקרות של 70 שנה קשה לתקן

יערה שילה:  צריך פה ניתוח לב פתוח, ואנחנו נותנים לו פלסטר

יערה שילה:  אין לנו דפיברילטור

יערה שילה:  אני מבקשת מהיושב-ראש לעשות ישיבת עומק רצינית של מעקב: מה קרה בשנה הזו

יוסף טייב: יערה, אמרתי בתחילת דברי שזאת ישיבה ראשונה, ושאנחנו הולכים להוביל סדרת דיונים סביב הנושאים האלה – הכשרה, תקצוב וכל מה שצריך, בוודאי תקצוב לקראת התכנסות לתקציב 2023

יוסף טייב:  תודה רבה

יערה שילה: ודבר אחרון, לזכור שזה הגיל הקריטי של החיים של הילד

יערה שילה:  יבגני לא יכול לבוא ולשבת ולהגיד כזה דבר

יערה שילה:  כל המחקרים מראים את זה

יוסף טייב: הכול ברור

יוסף טייב:  חברת הכנסת נעמה לזימי, בבקשה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  מקודם התפרצתי על יבגני על הסיפור של השכר, אבל אני רוצה להגיד משהו מתפיסת העולם שלי: כל משבר בענף מסוים מתחיל ולא פעם גם נגמר בתנאים ושכר

נעמה לזימי:  יתר הדברים זה בדרך כלל הדרך של המערכת למרוח את אי הרצון שלה לתקצב משמעותית

נעמה לזימי:  יותר מזה, ואני לא מתביישת לומר, שגם הממשלה שהייתי חלק ממנה כשלה בנושא הזה

נעמה לזימי:  ולכן אני אומרת שאנחנו פה צריכים להגיד ביחד: כשלו הממשלות לדורותיהן, כולל הכנסת האחרונה, בואו נכיר במציאות האמתית ונתקן

יוסף טייב: לשם שינוי אנחנו מסכימים

נעמה לזימי: לגמרי

נעמה לזימי:  אני יכולה לבקר את ממשלות נתניהו לדורותיהן שלא עשו את זה, ואני אומרת שגם הממשלה שהיינו בה לא עשו את הדבר הנכון, שזה להבין שזה ענף בקריסה

נעמה לזימי:  ענף קריטי

נעמה לזימי:  שההעסקה בתנאים ושכר – ולי נמאס שלמקצועות עם שליחות וזה מקצוע עם שליחות, חושבים שאנשים שם לא הולכים למכולת

נעמה לזימי:  לא יודעת, כל פעם זה קורה, זה קרה עם עובדות סוציאליות, עם אחיות, עם מטפלות, עם כל המקצועות האלה כאילו אין להם איזה צורך לפרנס משפחה

נעמה לזימי:       כאימא לילדים קטנים, אני גרה בקרית אליעזר בחיפה, ואת הבן הקטן שלי, אראל ציון, שמנו במעון של ויצ"ו, והעברנו אותו למעון הפרטי שהיה לבת שלי בשכונה, פשוט הוא היה ממש מדהים, והוא רב גילאי, העברנו אותו

נעמה לזימי:  ואמרתי שאיזה מזל שהעברנו אותו, כי חודש אחר כך נסגר המעון בויצ"ו, לא היה להם מטפלות

נעמה לזימי:  חודש לאחר כך נסגרה השלוחה

נעמה לזימי:  מה הייתי עושה עכשיו בכנסת? מתמרנת? מה, מה הייתי יכולה לעשות, חברים, זה לא מצב קל, נכון? אני רוצה להסביר שפניות הציבור האלה של הורים עם עבודה, עם קריירה, עם בעיות לוגיסטיות לא פשוטות שכל רגע, בזמן לא צפוי, נסגר להם המעון, כי אין מטפלות

סימון דוידסון: וגם סייעות

נעמה לזימי: תכף אגיע לסייעות

נעמה לזימי:      לא צריך שולחן עגול כדי להעצים אותן

נעמה לזימי:  כל הדברים האלה הם Nice to have

נעמה לזימי:  רוצים לעשות את זה? תעשו את זה בנפרד

נעמה לזימי:  עד שלא נקרא לילד בשמו, שאם העבודה צריכה לכבד את בעליה –  היא צריכה להניח אוכל על השולחן

נעמה לזימי:  מי שלא מבינה את זה – אני ישבתי עם יושב-ראש נעמ"ת חולון לפני כמה חודשים, היא סיפרה לי על שלוחה שלה שנסגרת, ובאמת, הן עושות מה שהן יכולות

נעמה לזימי:  ואז היא אמרה לי: תקשיבי, יש לי מטפלת מדהימה, אבל היא מקבלת בטלמרקטינג 1,000 שקל יותר והיא חייבת לפרנס

נעמה לזימי:  היא מדהימה, טובה, מוכשרת, היא חייבת לבחור בין תוספת השכר לבין התפקיד שהיא אוהבת לעשות

נעמה לזימי:       כל מי שפה מחרטטים בלי לשים את הכסף שאת אומרת, הכול זה שטות

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד גם עוד פער שהולך להיות לנו: אני שמחה שיש משא ומתן לשיפור תנאי הסייעות

נעמה לזימי:  הייתי חברת מועצת עיר, אני יודעת את הסיפור של גני הילדים, אני מבינה את זה, זה חשוב לי ברמה האישית, אני רק רוצה להעיר שבאותה נקודה זה מגדיל את הפער

נעמה לזימי:  אני שמחה שהסייעות בגנים – שוב, יש לי ילדים – יקבלו יותר, אני שמחה על הסכם השכר, אני מאחלת לך שיחתם

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד שמי שלא מבינים שהם מגדילים את הפער - - -     

שרון זיגדון: מבינים, מבינים

נעמה לזימי: לא בטוח שיש פה הכרה

נעמה לזימי:  לפני שניה שמענו פה חבר כנסת שאומר – מה יקרה אם הם ירצו יותר כסף עוד מעט? אוי-אוי-אוי, מה יקרה אם בן אדם ירצה לפרנס את המשפחה שלו טיפה יותר? בואו נשמור עליו בתחתית של התחתית, כי אולי הוא ירצה עוד כמה שנים לבקש עוד כסף

נעמה לזימי:  אני משתגעת מזה ולכן התפרצתי

נעמה לזימי:  אסור לנו לדבר ככה במקום הזה

נעמה לזימי:  אסור לנו לדבר ככה

נעמה לזימי:  אסור לנו להיות עיוורים, עיוורים למה שאנשים מרוויחים

נעמה לזימי:  ולמה יש קריסה בענפים מסוימים? בענף הזה בגלל השכר הנמוך מאוד, בלי היכולת להוסיף תקצוב, כי אי אפשר להעלות את המדרגה שהאוצר קובע

נעמה לזימי:  אז הם גם תקועים

נעמה לזימי:  ואנחנו מייצרים משבר ענפי שבו לדעתי, כבוד יושב-ראש הוועדה, יש רצון מכוון מצד פקידות האוצר – אמרתי את זה גם בדיון על מורי אולפנה – כדרך להסיר אחריות, זאת הדרך העקיפה להסיר אחריות

נעמה לזימי:  לייבש, לגרום למשבר, להפוך למשהו שהוא בל יתוקן, ואז להגיד: אוקיי, פרטי

נעמה לזימי:  תעשו מה שאתם רוצים

נעמה לזימי:  אז הורים ישלמו 4,000 ו-5,000 שקל ויותר

נעמה לזימי:  וזה מה שיקרה אם לא נעשה את זה

נעמה לזימי:     לגבי ועדת המחירים – בשנה האחרונה כשהייתי חברה בוועדת הכספים, שלחתי מכתבים לשר האוצר, שלחתי בקשות לדיון מהיר

נעמה לזימי:  אני יודעת כמה המייל שלי מלא בכל הפניות על הדבר הזה, שלא כונס ולא כונס

נעמה לזימי:  עד שכבר נעשה הדבר ויש עדכון בוועדת המחירים שחייב להיחתם, אסור לשסע בין ההורים לדרג המקצועי

נעמה לזימי:  זה לא יכול לקרות

נעמה לזימי:  הכסף לא יכול להיות מגולגל למשפחות הצעירות בשום פנים ואופן, ולא, לא רק למוחלשות עם כל הכבוד, צריך להבין שגם מעמד הביניים לא יכול לטפוח לו הנטל פעם אחר פעם

נעמה לזימי:  צריך להחליט שאם מתעדכנת ועדת המחירים בצדק, יש סבסוד למשפחות

נעמה לזימי:  די עם האיפה ואיפה הזו, די עם זה כבר

נעמה לזימי:  תשקיעו את הכסף

נעמה לזימי:       אמר פה בצדק מאיר כהן – אני פה כבר עשר שנים, כל שנה אותו דיון

נעמה לזימי:  בואו כבר נכיר במציאות כי הענף הזה בקריסה

נעמה לזימי:  נסגרות מסגרות כל יום

נעמה לזימי:  אני מקבלת פניות מאנשים בגילי שנתקעים פתאום בלי מעון לילדים שלהם

נעמה לזימי:  אני לא צריכה להגיד לכם–  היא יודעת – תראה, בשבוע הבא יהיה כנס על משבר המטפלות בגיל הרך

נעמה לזימי:  אני עושה ב-8 בפברואר, אשמח, כבוד יושב-ראש הוועדה ומי שפה שממש ננהל את זה ביחד

נעמה לזימי:  נעשה את זה במשותף

נעמה לזימי:  נראה ששלחנו לכם גם פנייה

נעמה לזימי:  אני אומרת לכולם: אם אנחנו לא נהיה כאן בבית הזה הקרציות לממשלה, אם אנחנו חברי הכנסת, לא נגיד להם, אנחנו לא נרפה מכם, אנחנו נשגע אתכם, אנחנו נשגע אתכם – זה לא יימרח

נעמה לזימי:  זה ייסגר

נעמה לזימי:  שום דבר לא ישתנה

נעמה לזימי:       ופה יש גם מדינה שלמה מאחורינו, כי את המשבר הזה אולי לא רואים באגף תקציבים עם טבלאות האקסל שלהם, אבל כל המדינה חווה יום-יום

נעמה לזימי:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת אוריאל בוסו, ולאחריו מנכ"ל פורום הגנים הפרטיים, חנן דגן

אוריאל בוסו: היושב-ראש, לצערי אני לא חבר בוועדה ואני לא מצליח להשתתף בדיונים שלך בגלל ועדות אחרות

אוריאל בוסו:  בסוף אנחנו יודעים שאתה מחזיק והאחריות שיש לך בידיים לחינוך ילדי ישראל היא אחריות רבה, וטוב שכך וטוב שבידיים שלך

אוריאל בוסו:  אני שומע כאן על דיונים ואסטרטגיות ורעיונות, הרי אני כבר התרעתי אשתקד בקדנציה הקודמת, נעמה, כשהאגף עבר מזרוע העבודה במשרד הכלכלה למשרד החינוך

אוריאל בוסו:  ואז התברר שנעשתה חצי עבודה ואפילו לא חצי עבודה, אלא זה עבר והפיקוח נשאר בידי משרד הרווחה, והמחירים נשארו כאן, והסבסוד נשאר כאן, ורק במאקרו אמרו משרד החינוך

אוריאל בוסו:  בסופו של דבר, הכלאיים הללו יצרו בעיות בלי סוף

אוריאל בוסו:       אדוני היושב-ראש, הדבר הראשון שאתה צריך לדרוש ממשרד האוצר זה לחתום לאלתר על המלצת ועדת המחירים

אוריאל בוסו:  ברגע שמונח בפניהם, ולא יום ולא יומיים, המלצות ועדת המחירים בשביל שכך בזעיר אנפין, בשביל להסדיר את נושא המטפלות

אוריאל בוסו:  אנחנו יודעים שבסוף-בסוף, זה שם נמצא ושם זה חונה

אוריאל בוסו:  זה הדבר שיכול לפעול לפני כל האסטרטגיות וכל - - - שמדברים

אוריאל בוסו:  אגף המעונות נמצא במצוקה

אוריאל בוסו:  זה מצב חירום אמתי

אוריאל בוסו:  יש על כתפייך אחריות רבה בנושא, וצריך להכריז על זה כעל מצוקה, צריך לזעוק בכל דלת, בכל שער, בפני האוצר, בפני החינוך, בפני כל גורם שמטפל בכך, כולל משרד ראש הממשלה

אוריאל בוסו:  אגב, גם אצל תנועת ש"ס, זה חלק מההתחייבות לתת סבסוד ולנהל את הנושא של חינוך אפס עד שלוש חינם

אוריאל בוסו:       אבל אנחנו יודעים שיהיה פה תהליך ללא קשר

אוריאל בוסו:  התהליך מתחיל – בניגוד למה שאתם אומרים – כן מתחיל בתקציב הקרוב, מתחיל תהליך מסוים

אוריאל בוסו:  כי מעבר לכך צריך לזכור שיש מעבר לארגונים, הרבה מעונות פרטיים

אוריאל בוסו:  גם ברגע שיוחלט להניח פה עכשיו משהו כמו 27 מיליארד ש"ח, לממן את הכול, יש תהליך שיצטרכו לעשות אותו והתהליך הזה יצטרך לעבור כאן

אוריאל בוסו:      בשורה התחתונה, הילדים הרכים הללו, שתמיד הם היו – לא אקרא לזה שהם בדלת האחרית, חלילה –  החינוך מתחיל מגיל אפס, זה לא כמו שפעם חשבו שזה מגיל שש, אחר כך חשבו מגיל שלוש, חינוך מתחיל מגיל אפס

אוריאל בוסו:  כשאנחנו נכנסים למעונות ורואים את המסירות של המטפלות שבסוף, הן נמצאות יום-יום, משעה מוקדמת לפני שבע בבוקר, ועד שעה מאוחרת

אוריאל בוסו:  חופשים אינם חופשים, תנאים לא תנאים, ואתה מצפה מהם שיהיו הכי טובים לדבר הכי חשוב לך בגיל הזה

אוריאל בוסו:  ואם אתה לא תשפר אותם בכל ההיבטים, כולל התקינה ומעבר לוועדת המחירים – הדבר הזה לא ישתפר

אוריאל בוסו:       אני מוכרח בסופו של דיון להסתכל על מרכז המחקר של הכנסת שהניח פה עבודה מצוינת, תמיד אתם עושים את העבודה היסודית והמקצועית שנותנת לנו, לחברי הכנסת, את הכלים ואת המבט האמתי, ועל כך מגיע לכם יישר כוח

אוריאל בוסו:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חנן דגן, מנכ"ל פורום הגנים הפרטיים

חנן דגן: תודה רבה

חנן דגן:  העלה פה חבר הכנסת טור פז, חוקקו או הוחלטו פה לא מעט החלטות ולא מעט תקנות שבאו לענף הזה שנמצא במצוקה, ולצערי הרב, לא מעט רשויות, בעיקר הרשויות המקומיות, בוחרות לזלזל במחוקק, ולא לממש את מה שגם חוקק בחוק ההסדרים הקודם

חנן דגן:       בהתייחסות לבעיה פה, כמו שאמר חבר הכנסת, חייבים להכריז על זה כענף במצוקה

חנן דגן:  הענף הזה נמצא במצב של קטסטרופה

חנן דגן:  חשוב להבין שהענף הזה ברובו מכיל נשים

חנן דגן:  לרוב אלה עובדות, ומעט מאוד עובדים

חנן דגן:  אותן נשים יוצאות לחופשת לידה, אותן נשים נמצאות בהריון, יוצאות גם בתקופת ההיריון, שיש את המחלות שלהן

חנן דגן:  יש את המחלות הרגילות, גם בתקופה שעברנו קורונה, היה המון חוסר כוח אדם

חנן דגן:  העבודה בענף הזה היא עבודה של עשר שעות ביום, היא מתחילה ב-7:00 ומסתיימת ב-17:00

חנן דגן:  עשר שעות עבודה, יש פה עודף של משרות שנדרשות

חנן דגן:  אותו דבר לגבי ימי שישי – עובדות חמישה ימים, אנחנו צריכים להשלים את אותם הימים בעובדות מחליפות, כך שהבעיה מחריפה

חנן דגן:  גם בענף הפרטי, הבעיה הזאת היא בעיה שקיימת

חנן דגן:  והבעיה שאותה אנחנו חווים מפעם לפעם, הפתרון שאנחנו נותנים הוא נייר דבק

חנן דגן:  נכון שצריך להעלות את השכר במעונות היום, אבל אנחנו באים ולוקחים, מעלים את השכר במעונות היום, אותן עובדות עוברות בעצם מהרשות המקומית ששם גילאי שלוש עד שש הן עוברות למעונות

חנן דגן:  המעונות עצמם נמצאים בעודף כוח אדם, אבל בגני עירייה חסר

חנן דגן:  אצלנו באים, מעלים את המחיר, לוקחים למעונות

חנן דגן:  מאחד לשני, אנחנו הולכים ומזיזים את הבעיה מצד לצד

חנן דגן:       כדי לפתור את הבעיה אנחנו צריכים לתת פתרון כולל לכל הגילאים האלה, לכל גילאי לידה עד שש צריך לתת פתרון

חנן דגן:  אי אפשר להתייחס כל פעם למקום אחד ולהזיז את הבעיה

חנן דגן:  ולכן כשאמרת בתחילת הישיבה שהבעיה היא במעונות, זה לא נכון

חנן דגן:  הבעיה היא כוללת והפתרון חייב להיות כולל

חנן דגן:  חייבים להביא המון-המון עובדים חדשים לתוך הענף הזה

חנן דגן:  חייבים להכריז עליו ענף במצוקה

חנן דגן:  חייבים לבוא על עבודה מעודפת, כבר להכניס את זה בחוק ההסדרים הקיים

חנן דגן:  יש פה הזדמנות יוצאת מן הכלל ולא לפספס את זה

חנן דגן:  אנחנו חייבים ליצור הכשרה, לקחת בתי ספר מקצועיים וליצור שם הכשרה לסייעות לבנות את דור העתיד

חנן דגן:  לקחת חיילות משוחררות, להכשיר אותן, ולהכניס אותן לתוך הענף הזה

חנן דגן:  לתת להן את אותו תמריץ של עבודה מעודפת, והנה אנחנו נקבל קאדר גדול של עובדים שנוכל להתחיל להתנהל

חנן דגן:  אם אנחנו לא נבוא בצורה כזאת, לא נוכל לפתור את הבעיה

חנן דגן:  חשוב לקחת בחשבון שמה שאנחנו רואים שקורה, אם זה במגזר הפרטי, אנחנו רואים כבר שיש דרישה של עובדות למחירים של 50 ו-70 שקל לשעה שזה לא ריאלי

חנן דגן:  כי למה? כי יש מצוקה בכוח אדם

חנן דגן:  אז הן מרשות לעצמן - - -     

יעל שמרגד: כי במעונות הפרטיים זה מה שמשלמים

חנן דגן: אותו דבר, מה שקורה הוא שעולה המחיר

חנן דגן:  עולה המחיר – יש יוקר מחייה

חנן דגן:  זאת אומרת שזה גלגל שאנחנו חייבים לעצור אותו

חנן דגן:  אין פה רווחיות לאותם מעונות פרטיים כי המחירים של כוח האדם עולים, אי אפשר להתמודד עם זה בצורה כזאת

חנן דגן:  אם לא ניקח וניתן לזה פתרון בצורה אחת, כמו שציין חבר הכנסת דוידסון בתחילת הישיבה, אנחנו לא נוכל להתקדם הלאה – חייבים לבוא ולשים לזה סוף

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  דנית ברביבאי, מנכ"לית פורום מסגרות הגיל הרך בישראל

דנית ברביבאי: כבוד יושב-ראש הוועדה, מכובדי וכולם, תודה רבה על הוועדה החשובה הזאת שהיא יריית פתיחה לסדרה של דיונים בוועדות

דנית ברביבאי:  אני רוצה לציין פה עובדה מספרית: משנת 2018 עד 2021, בכל שנה יש מחסור של בין 35% ל-48% תחלופה של מטפלות שעוזבות כבר בשנה הראשונה לעבודתן

דנית ברביבאי:  כל בר דעת וכל איש חינוך פה מכל אנשי החינוך כאן, יסכימו איתי שהדמות המשמעותית בחיי פעוט חשוב שהיא תהיה דמות קבועה ככל הניתן, כדי שהוא יוכל לייצר התקשרות בטוחה

דנית ברביבאי:  עם תחלופה כזו לא ניתן לייצר התקשרות בטוחה

דנית ברביבאי:      צריך להבין שבנוסף לכל מה שנאמר פה, ובנוסף לקונצנזוס ולהסכמה הזו שצריך לחתום על ועדת המחירים, צריך להבין שהפגיעה בענף, זו כבר לא קריסה, זו הקרסה של הענף

דנית ברביבאי:  שנת תשפ"ד נמצאת בסכנה, ועל כן חשוב להתכנס מהר ככל הניתן לפתרון על מנת שנוכל לפתוח את שנת הלימודים הבאה עם הראש קצת מעל המים

דנית ברביבאי:  בראש ובראשונה – לחתום על ועדת המחירים

דנית ברביבאי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  התאחדות מעונות היום הפרטיים בישראל, המנכ"ל יניב בר אור

יוסף טייב:  שלום וברכה

יניב בר אור: שלום

יניב בר אור:  תודה רבה ליושב-ראש ולחברי הכנסת על הדיון החשוב הזה

יניב בר אור:  בתחילת הדיון היושב-ראש אמר שחלק מהבעיה היא המעונות הפרטיים

יניב בר אור:  אני רוצה לתקן: המעונות הפרטיים הם חלק מהפתרון

יניב בר אור:  אנחנו לא חלק מהבעיה, אנחנו חלק מהפתרון

יניב בר אור:  רוב הילדים במדינת ישראל נמצאים היום בתוך מסגרות פרטיות שנותנות שירות מאז קום המדינה

יניב בר אור:  בטעות היסטורית אנחנו מוגדרים כעסקים

יניב בר אור:  אין שום דבר ביננו לבין עסקים

יניב בר אור:  אנחנו לא קונים שום דבר בחמש סנט באלי-אקספרס ומוכרים אותו ב-50 דולר

יניב בר אור:  תקרת הזכוכית של כמות הילדים שאפשר להכניס לשטח שאפשר להכניס, היא תקרת זכוכית שאי אפשר לעבור אותה

יניב בר אור:       אנחנו עדים לכך שבחודש האחרון מעונות פרטיים בתל אביב, מעון של חב"ד בנווה צדק, נסגר אחרי שהציע 60 שקלים לשעה ולא הצליח למצוא עובדים

יניב בר אור:  זה משהו שהמדינה לדעתי לא תוכל להתחרות בו

יניב בר אור:  אין עובדים

יניב בר אור:  אני לא חושב שרק השכר הוא הפתרון כי אם אנחנו מסתכלים מאז שנת 2006 – ככל שהזיכרון שלי הולך אחורה – שכר המינימום אז היה 17-16 שקל לשעה ואנשים לא גמרו את החודש

יניב בר אור:  השכר מאז ועד היום עלה והכפיל את עצמו וכנראה בשנים הקרובות, לפי מה שהבנתי מההסכמים שנחתמו בכנסת הקודמת, יעלה השכר בעוד חמש פעימות בשנים הקרובות

יניב בר אור:  השכר הוא לא רק הפתרון מכיוון שככל שהשכר עולה, כך עולה גם יוקר המחייה, וכך עולה גם עלות השירותים של הספקים

יניב בר אור:  בסופו של דבר זה מתגלגל להורים

יניב בר אור:      אמרתי שאנחנו לא עסקים, אנחנו צריכים להיות מוגדרים כמוסד חינוך בהתאמה למבנה מגורים

יניב בר אור:  רוב מעונות היום נמצאים היום במבני מגורים

יניב בר אור:  הכנסת הקודמת הכירה סוף-סוף ביכולת של מעון יום למגורים עד 36 ילדים להתקיים בתוך מבנה מגורים, ופטרה משימוש חורג

יניב בר אור:  אנחנו מצפים להמשיך את הפטור הזה גם למעל 36 ילדים, כדי שילדים לא יצטרכו לצאת החוצה, כי מה שקורה הוא שמעונות שהיו בהם מבנים מאוד גדולים, הצטמצמו מ-70 ילדים ל-36 ילדים, ילדים מצאו את עצמם בחוץ, ואנחנו רוצים להימנע מהדבר הזה

יניב בר אור:  ילדים לא צריכים לשלם את המחירים של ההחלטות

יניב בר אור:  שרת הפנים לשעבר הבטיחה שתחתום על צו הרחבה, זה לא קרה עד היום

יניב בר אור:  התקיימה - - -      

יוסף טייב: העברתי את הפנייה לשר הנכנס והנושא בטיפול

נירה לאמעי רכלבסקי: אבל זה עזר, הפטור מהיתר לשימוש חורג, הוא גרם ליותר אנשים להירשם לקבלת רישיון

קריאה: אבל עד 36 ילדים

יניב בר אור: כן

יניב בר אור:  אבל שני החוקים שעברו, גרמו לפגיעה אנושה בתדמית של הגננות

יניב בר אור:  חוק המצלמות שמונע מלהסתכל במצלמות ומייצר לחץ נוראי, עד שהפיקוח מסכים או לא מסכים להגיע לפקח, ההורים נכנסים ללחץ

יניב בר אור:  מוגשות תלונות במשטרה

יניב בר אור:  יש המון תלונות שווא שמוגשות ונסגרות אחר כך מחוסר אשמה

יניב בר אור:  אנחנו עדים למקרה בכפר יונה שפעמיים נפתח התיק - -     

יוסף טייב: ננהל דיון נפרד על זה

יניב בר אור: - - ונסגר מחוסר אשמה פעמיים, אבל השם שלהם נהרס

יניב בר אור:  הגן נסגר

יניב בר אור:  השם של הגננות ושל המטפלות נהרס

יניב בר אור:  הן לא יכולות להראות את עצמן בציבור יותר

יניב בר אור:  אנחנו בעד כל מה שמדברים פה על התקינה, על השכר

יניב בר אור:  אנחנו צריכים לזכור שכל מטפלת במעון עולה 150,000 כולל עלויות מעביד בשנה

יניב בר אור:  אם אנחנו צריכים להכניס תוספת של מטפלת נוספת בכל כיתה, זה בין 450,000 ל-500,000 שקל למעון בשנה תקציבית

יניב בר אור:  אין לנו את זה בשורת הרווח

יניב בר אור:  כבר הראינו מספרים של כמה מעון בתקופת הקורונה הפסיד ביום רגיל, לצערנו המון, אלפי מעונות נסגרו בתקופת הקורונה כי הפיצוי הגיע מאוחר מדי

יניב בר אור:  כי בסבב שני לא קיבלנו שום דבר וגם לא בסבב שלישי

יניב בר אור:  ונאלצנו להנשים את העסקים כדי להחזיק אותם פתוחים, כדי שיהיה להורים לאן לחזור

יניב בר אור:       הכשרות – כשמדברים פה על הכשרות ועל הדרכות, לצערנו, 7,000 או 15,000 בשנה זה לא מספיק

יניב בר אור:  יש המון שמחכות בתור ולא מצליחות להתקבל לקורסים האלה

יניב בר אור:  יש מחסור אדיר במרצים ויש מחסור אדיר במרצים בשפות מסוימות, זאת אומרת, מטפלות ברוסית לא יכולות להירשם כי הן לא דוברות את השפה, וגם בשפות אחרות

יוסף טייב: להתכנס בבקשה

יניב בר אור: בהחלט

יניב בר אור:  דיברו כאן על בינוי – אחת החרדות הכי גדולות במעונות הפרטיים ומה שגורם להם לחוסר ודאות ולפרישה מהמקצוע, זה כשמדברים על בינוי ועל מה הילד צריך, אבל אף אחד לא מדבר על מה צריכות הגננות ומה צריכות המטפלות

יניב בר אור:  ואף אחד גם לא מדבר אליהן

יניב בר אור:  אמר ראש הממשלה: ידענו להשתיק, היו כאלה שצקצקו גם אז, ידענו להשתיק את הקולות, נדע גם עכשיו

יניב בר אור:  יש אנשים שמלקקים את הפצעים מחוק טרכטנברג, ומזה שנבנו 3,000 גנים והחליפו את הגנים הפרטיים

יניב בר אור:  ומלקקים את הפצעים עד היום ומשלמים את המחירים האלה, אנשים פשטו רגל ומשלמים את המחירים האלה

יניב בר אור:  אנחנו לא רוצים להיות אלה שמממנים את הזמן שצריכה המדינה כדי לסגור את הגנים הפרטיים

יניב בר אור:  הגנים הפרטיים צריכים להיות חלק מהפתרון, הם צריכים לקבל פטור ממסי עירייה וממשלה, ולהכרה כמוסד חינוכי בהתאמה למבנה מגורים

יניב בר אור:  אנחנו צריכים את העזרה של המדינה, לא יכול להיות, הרי בסופו של דבר, ממי אנחנו גובים את הארנונה, את המע"מ, את המים, את החשמל ואת המיסים האלה? אנחנו גובים מהעוללים הקטנים, מחסרי הישע עד גיל שלוש

יניב בר אור:  אנחנו בסך הכול צינור העברת הכספים מההורים למדינה

יניב בר אור:  אז אי אפשר לבוא ולהגיד שאנחנו עושקים את ההורים ושצריך לבנות ולהחליף אותנו

יניב בר אור:  לא צריך להמציא את הגלגל מחדש, אנחנו כאן מקום המדינה, ואנחנו כאן רוצים להישאר כשותפים מלאים, אנחנו מבקשים להיות שותפים לכל ההחלטות האלה

יניב בר אור:  אנחנו לא עסקים, אנחנו עוסקים בתחום החינוך

יניב בר אור:  כדאי שהמטריה תשתנה

יניב בר אור:  ככול שאנחנו נקביל לשנות את הזווית שהעין שלנו מונחת על גבי העדשה לגבי אותן מטפלות ואותן מנהלות, כך ייטב לתחום הזה

יניב בר אור:  אנחנו צריכים להעצים אותם ולא לדרוך עליהם, ולא להחליף אותם

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת, לימור הר מלך, בבקשה

לימור סון הר-מלך: אני חושבת שיש המון נושאים שצריכים תיקון בעולם הזה

לימור סון הר-מלך:  אנחנו שומעים הרבה מצוקות, אבל פה יש מצוקה אמיתית

לימור סון הר-מלך:  אני יכולה ממש ברמה האישית להגיד אם אני יכולה לאבחן את זה, זה שהתגמול בסוף מבטא יחס

לימור סון הר-מלך:  התגמול מבטא את היחס

לימור סון הר-מלך:  וכאילו מישהו פה הלך לאיבוד

לימור סון הר-מלך:  במי מדובר? מטפלות הן נשים, אני רואה את העבודה שלהן ודיברו פה על המסירות, אבל יש פה עבודה תובענית וקשה ממש על בסיס רגע-רגע

לימור סון הר-מלך:   אני מכירה מטפלות שהגיעו אלי ומספרות לי שהן סובלות מדלקות מפרקים ובעיות בגב, הן משלמות על זה מחיר בריאותי

לימור סון הר-מלך:  והתגמול? איך מישהי אמרה לי: אני עם כבר ותק של עשר שנים; אז שאלתי אותה: רגע, כמה את מקבלת לשעה? והיא אמרה לי סכום מגוחך, סליחה - - -     

יוסף טייב: מינימום מינוס כמה?     

לימור סון הר-מלך: תקשיב, משהו באמת מגוחך

לימור סון הר-מלך:  מישהי שבאמת עובדת במסירות

לימור סון הר-מלך:  אז שאלתי אותה: אבל איך יכול להיות? אז אמרתי לה: רגע, אין העלאה למישהו בעל ותק? אז היא אמרה לי: כן, כל שנתיים מעלים לנו בשקל

לימור סון הר-מלך:  וזה כשהבסיס הוא מביך

לימור סון הר-מלך:  תזכרו, בסוף תגמול מבטא יחס

לימור סון הר-מלך:  ולמי? אנחנו צריכים לדעת שאנחנו מתעסקים פה עם האנשים שמגדלים לנו את הילדים

לימור סון הר-מלך:  באמת

לימור סון הר-מלך:  בסוף הן נמצאות איתן במעונות מהבוקר

לימור סון הר-מלך:  אצלי זה מסתיים בשעה ארבע

לימור סון הר-מלך:  איך אנחנו רוצים שהן יחזיקו כשהן צריכים לפעמים וגם לא לפעמים, להחזיק משפחה? איך אנחנו רוצים שהם יהיו ברמת שפיות ובסבלנות ובפניות לילדים? יש פה משהו שהוא באמת, אני תמיד נדהמת להסתכל על זה ולראות איך האנשים האלה שאנחנו הכי צריכים לתת להם את הכתר, ולהגיד להם: כן, יש פה מצוקה אמיתית

לימור סון הר-מלך:  אנחנו פוגשים הרבה מצוקות, אבל אני חושבת שפה אנחנו צריכים באמת לתת מענה אמיתי כי זה בלתי נתפס מה שקורה פה

יעל שמרגד: שמי יעל שמרגד, מנכ"ל מעונות נשי חירות

יעל שמרגד:  הייתי מבקשת אם אפשר הצעה קטנה לסדר

יעל שמרגד:  בואו נקבע יעד שאנחנו נותנים לשרים לחתום, לחתום תוך שבוע, תוך שבועיים, ולחזור לפה

יעל שמרגד:  אחרת - - -     

יוסף טייב: יש לי כבר הודעה מהשר

יוסף טייב:  אני תכף אתייחס

יעל שמרגד: משר האוצר?     

דנית ברביבאי: ולהשוות את שכר המטפלות לפחות לשכר הסייעות

דנית ברביבאי:  גם את התנאים, את החופשים

דנית ברביבאי:  זה המינימום הנדרש

לימור סון הר-מלך: לגמרי

לימור סון הר-מלך:  זה המינימום

יוסף טייב: אסנת סלע, מנהלת גני ילדים בערבה התיכונה

אסנת סלע: צוהריים טובים, אנחנו בחמש בבוקר קמנו בשביל להגיע לפה

אסנת סלע:  זה מראה כמה זה חשוב ובוער בעצמותינו

אסנת סלע:  אני מנהלת הגיל הרך בחצבה

אסנת סלע:  אבל אני מייצגת גם את הפריפריה בעיקר, ואת כל המושבים בערבה שאנחנו סובלים בהם כבר שנים ממצוקה בכוח אדם וזה הנושא פה

אסנת סלע:  אני רוצה להראות פה כובעים קצת אחרים

אסנת סלע:  דיברו פה על עבודה מועדפת, זה פתרון מצוין, זה עובד אצלנו בערבה

אסנת סלע:  אנחנו לא נותנים עבודה מועדפת, אבל אנחנו מקבלים הרבה סייעות – לא מטפלות – שהן חיילות משוחררות

אסנת סלע:  אני מדברת בלשון נקבה, אבל יש גם בחורים, פשוט יותר קל לי – הן פתרון מצוין

אסנת סלע:       דיברו פה על המשכיות, כמה חשוב לילד לקבל דמות קבועה, אבל דמות קבועה במשך שנה שלמה, של בחורה בת 21 שכל מה שהיא רוצה לעשות זה לאהוב את הילדים, לחבק אותם

אסנת סלע:  היא לא עייפה, היא לא שחוקה

אסנת סלע:  היא לא סובלת מדאגות של קיום

אסנת סלע:  היא באמת באה עם 100% נתינה

אסנת סלע:  אני חושבת שאם המדינה ידעה לתת עבודה מועדפת לתיירות, לחקלאות שזה חשוב וזה זורם בעורקיי – אני חושבת שהיא תעשה דבר נכון וחכם עבור כולנו

אסנת סלע:  זה פתרון שהוא כאן ועכשיו, לאפשר עבודה מועדפת

אסנת סלע:  זה ייתן באמת דחיפה מאוד-מאוד רצינית

אסנת סלע:  ובעיקר ייתן גב גדול מאוד למטפלות ולגננות שכבר נמצאות בשטח

אסנת סלע:  הן זקוקות לזה כדי להיות גננות טובות

אסנת סלע:  וכדי להיות נשות חינוך - - -     

יערה שילה: העברתי ליושב-ראש הוועדה מסמכים על זה

אסנת סלע: אני אומרת את זה מהשטח, ממה שאני שעושה וממה שאני חווה

אסנת סלע:  תאפשרו עבודה מועדפת

אסנת סלע:  יש המון חיילים וחיילות משוחררים שמחפשים עבודה, וכולם לב ונתינה

אסנת סלע:  וזה פתרון שגם מבחינת השכר הוא שכר הגון וטוב ונכון, והוא מספק עבורן

אסנת סלע:  זה באמת חשוב, אבל בעיקר חשוב מה שהן נותנות לילדים בגן

אסנת סלע:  אני רואה את זה

אסנת סלע:  אני כבר ארבע שנים עובדת כמנהלת הגיל הרך במושב

אסנת סלע:  אני רואה את האיכות ואת האושר של ההורים כשהם מביאים את הילדים שלהם בבוקר לגן

יניב בר אור: אני מסכים איתך

יניב בר אור:  מה ההיגיון לתת לאנשים בתחנות דלק עבודה מועדפת ולא בטיפול בילדים בגיל הרך?      

שרון זיגדון: בדיוק

יערה שילה: גם בעמותה לגיל הרך יש מסמך על זה

שרון זיגדון: יש לנו מסמך מ-2020 שאנחנו מנסות להוביל

יוסף טייב: יערה, קיבלתי את כל המסמכים וניירי עמדה

אסנת סלע: אני באה להראות כמה זה באמת עובד

אסנת סלע:  בסוף אני מעסיקה

אסנת סלע:  רוב הסייעות שאני מעסיקה הן סייעות בנות 21-22

אסנת סלע:  אתם מוזמנים כולם לבוא ולראות מה קורה בחצבה ובערבה, איזה חינוך טוב יש בזכותן

אסנת סלע:  אני באמת רוצה להגיד – זה בזכותן

אסנת סלע:  זה חשוב מאוד

אסנת סלע:  אולי זאת האמירה הכי חשובה פה היום, והיא תוצאה

לימור סון הר-מלך: כיף להם שיש להם מישהי כמוך שנלחמת עבורן

אסנת סלע: תודה

דוד מור: כן, אבל מה יקרה אם אחרי שנה הן יצטרכו לעשות הכשרה, הם התחילו עכשיו את העבודה, והן באות לשנתיים ואחרי זה נוסעות מיד להודו, ואחרי שנה פתאום הן צריכות לעשות הכשרה?         

קריאות: - - - זה נחשב להן חמש ש"ש, זה צבירה

יוסף טייב: יוכלו לעשות את זה גם במקביל

יוסף טייב:  הכול בסדר

אסנת סלע: נכון

אסנת סלע:  בסך הכול הן כפופות לגננות ומטפלות שהן כן עוברות הכשרה

אסנת סלע:  הן גב טוב ונכון, והן נקיות אגו ונקיות קושי יומי

אסנת סלע:  אין להן את זה, הן פשוט באות לעבוד

אסנת סלע:  אני מראיינת המון בנות ובסוף זה נופל על זה שזאת לא עבודה מועדפת

אסנת סלע:  הן אומרות: אני באה עד לחצבה, אני באה עד לערבה, וזה לא מועדפת, והשכר מינימום

אסנת סלע:  ובסוף איפשהו מתוך עשר אני מצליחה לדוג שתיים, ואני אומרת על זה תודה

אסנת סלע:  אני רוצה להגיד שזה נכון, נכון להעסיק אותן

אסנת סלע:       ואני רוצה גם לחזק את גב' אורנה, מכיוון שיצא קורס הכשרות מחנכות-מטפלות, בחרתי את המטפלות היותר ותיקות שלי, לעודד אותן ללכת, בחרתי לנסוע איתן

אסנת סלע:  אני נוסעת איתן פעם בשבועיים לקורס הזה באילת

אסנת סלע:  הוא קורס חשוב מאוד-מאוד, ובעיקר – אני רואה מי נמצא שם

אסנת סלע:  מי שנמצאות בקורס הזה הן נשים ובחורות שזקוקות מאוד להכשרה הזאת, והן אלה שמטפלות בילדים הכי רכים שלנו

אסנת סלע:  זה צריך להיות בסדר העדיפויות הגבוה ביותר של הכנסת, החינוך של ילדים מלידה עד שש

אסנת סלע:  זה העתיד של מדינת ישראל וצריך להבין את זה

אסנת סלע:  לקבל את זה ששם צריך לתת את הדעת לפני כל דבר אחר

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ברשותכם אני חייב לסיים, אני רוצה לתת את זכות הדיבור לעו"ד מיטל בק מהמועצה לשלום הילד

יוסף טייב:  בבקשה

קריאה: - - - אני ביקשתי גם זכות דיבור

יוסף טייב: יש לי עוד 20 אנשים שביקשו זכות דיבור, אני משתדל מאוד

יוסף טייב:  אבל כמו שאמרתי, זה הדיון הראשון ולא האחרון

מיטל בק: תודה רבה, מיטל בק, מנהלת תחום חינוך במועצה לשלום הילד

מיטל בק:  תודה חבר הכנסת טייב על הדיון החשוב הזה ועל הכוונה לקיים סדרה של דיונים בנושאים הללו

מיטל בק:  קודם כל צריך לקיים דיון חשוב ונפרד על חוק המצלמות, זה עלה כאן מבין הדוברים

מיטל בק:  כבר כמה פעמים הגשנו ניירות עמדה, צריך להתקין תקנות, יש המון תיקונים שצריכים לעשות

מיטל בק:  בשביל לסבר את האוזן, המועצה לשלום הילד מפעילה מרכז פניות וסיוע לילדים והורים, אנחנו מקבלים אלפי פניות בשנה

מיטל בק:  רוב הפניות הן על הגיל הרך, לידה עד שש

מיטל בק:  מקבלים גם על חוק המצלמות, על פגיעות בפעוטות במסגרות, על היעדרן של מטפלות ועל סגירה של מסגרות וכולי

מיטל בק:      מהשטח, אנחנו שומעים את המצוקה הגדולה

מיטל בק:  בסיס הדיון הזה צריך להיות ההבטחה של פעוטות לחינוך, לשוויון, להתפתחות, לשלומם של הילדים, לשוויון – דבר מאוד בסיסי שצריך לעמוד כאן בבסיס הדיון הזה

מיטל בק:  לפעימה הראשונה של מהלך ההסדרה של הגיל הרך הוקצו שנה שעברה 200 מיליון שקלים בלבד

מיטל בק:  משרד החינוך עשה פלאות עם התקציב הדל הזה

מיטל בק:  נועה ואורנה, אנחנו מורידים את הכובע בפניכן על הפעילות המדהימה שאתן עושות במשרד וכן כל הצוותים שלכם, אבל זה לא מספיק

מיטל בק:  טלי דיברה על מיליארד, מיליארד וחצי שקלים? זה מה שצריך בשביל להרים את החינוך לגיל הרך מהקרשים

מיטל בק:  שנים של הזנחה, זה מה שצריך כאן

מיטל בק:  התקציב הזה מיועד לכל כך הרבה דברים שכבר עלו במהלך הדיון, אבל צריך למנות אותם: זה השכר, התנאים, הבינוי של המסגרות – מה עם המיפוי? אנחנו לא יודעים איפה 75% מהפעוטות

מיטל בק:  מה קורה? מיפוי

מיטל בק:  שאלתי את אורנה ונועה: מה קורה עם המיפוי? זה נמצא באגף הרישוי, הם רוצים להגיע לזה, הם לא מגיעים לזה

מיטל בק:  200 מיליון שקלים – איך אפשר להגיע לזה? 43 תקנים של מפקחות בלבד – אי אפשר להגיע לשטח, אפילו לא ביקור פעם בשנה, הם מנסים, בקושי פעם בשנה

מיטל בק:  זה דבר מאוד בסיסי

יוסף טייב: אגב, את הקול הזה שמענו בכנסת ה-23, בוועדה לזכויות הילד

מיטל בק: נכון

מיטל בק:  ואנחנו חוזרים ואומרים את זה, וגם המועצה אומרת את זה בוועדה שם וגם פה

מיטל בק:  צריך לקיים דיונים משותפים של שתי הוועדות יחד כי אלה תחומי העיסוק של שתי הוועדות, לשיפור התקינה והתפוסה ושורה ארוכה של משימות

מיטל בק:  הוועדה צריכה לקבל פירוט של התוכנית שיש של משרד האוצר והחינוך, בשביל להבין מה התקציב ומהן לוחות הזמנים להגדלה משמעותית של התקציב לחינוך לגיל הרך

מיטל בק:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ברשותכם - - -      

קריאה: - - - האחראי על הרישום הפלילי - - -     

יוסף טייב: לא, לא

יוסף טייב:  אני חייב להתכנס לסיום, יש עוד דיון בעוד חמש דקות

יוסף טייב:  אני מבטיח שיהיו נושאים נוספים, גם בשיתוף פעולה עם ועדות נוספות כמו זכויות הילד, ועדת כלכלה

יוסף טייב:  אנחנו נוביל את המאבק הזה

יוסף טייב:  הצוות שלי סיים עכשיו שיחה עם שר החינוך, השר קיש

יוסף טייב:  הוא מסיים סבב התייעצויות עם המטה ועם המשרד

יוסף טייב:  אני מקווה שבקרוב מאוד – אני לא רוצה להתבטא במספר ימים או שבועות – ואני אהיה עם יד על הדופק ואוביל את המהלך הזה שיחתמו גם הוא וגם שר האוצר על ועדת המחירים

יוסף טייב:  זה דבר שמבחינתי הוא S

יוסף טייב: O

יוסף טייב: S, אי אפשר להמשיך להתקדם הלאה אם אנחנו לא מיישמים מה שכבר הוחלט

יוסף טייב:  קודם כל הוחלטו דברים, יש ועדת מחירים, צריך לחתום עליה ולהתקדם הלאה

יוסף טייב:  במקביל לכך יהיו דיונים נוספים, אם זה על המצלמות ואם זה על התקינות, ואם זה על ההכשרות ושכר הגננות, והסייעות וכן הלאה

יוסף טייב:  אנחנו לא הולכים לשום מקום

יוסף טייב:  יש לנו ברוך ה' קואליציה יציבה, הומוגנית, עם ממשלה שעובדת יד ביד, אין חיכוכים בין שרים, ושר החינוך עם שר האוצר עובדים יד ביד על הנושא הזה, וסיימתי התייעצות איתם על הנושא

יוסף טייב:       אנחנו מובילים את המאבק יחד אתכם

יוסף טייב:  אני רוצה להודות לכם, לכל מי שהגיע, בין מי שדיבר ומי שלא דיבר

יוסף טייב:  עצם הנוכחות שלכם פה מביעה בסוף באמת את חשיבות הנושא

יוסף טייב:  אנחנו מדברים על מקצוע שהוא בסכנת הכחדה

יוסף טייב:  בוא נגיד את הדברים כהווייתם: אנחנו מדברים על דור העתיד שלנו

יוסף טייב:  דור ההמשך בסוף מתחיל מגיל לידה וממשיך בסוף הלאה

יוסף טייב:  והחינוך בסוף מתחיל גם מפה

יוסף טייב:  לפני שהילדים נחשפים לאותו צוות שאמור לחנך אותו

יוסף טייב:       לכן אני רוצה לומר לכם כך:      הטיפול במעונות מפוזר בין גורמים שונים, שמענו את זה במשך כל הוועדה, לכן הוועדה ממליצה לממשלה לרכז את כל הטיפול במשרד החינוך

נירה לאמעי רכלבסקי: להקים רשות לגיל הרך

יוסף טייב: ולהקים רשות לגיל הרך, ואגב, זה מופיע גם בהסכמים הקואליציוניים

יוסף טייב:  שלוש השנים הראשונות לחיי האדם הן המשמעותיות ביותר ולכן כל כך חשוב להעניק חינוך במעון איכותי וטוב

יוסף טייב:  הוועדה קוראת לשר החינוך ולשר האוצר, לחתום על החלטת ועדת המחירים, אותה העלאה של 300 שקלים לילד, תוך פרק זמן מהר מאוד

יוסף טייב:  אני בכוונה לא רוצה להתבטא, לא בימים ולא בשבועות

יוסף טייב:  אני לא רוצה להתבטא בשבועות כי בדרך כלל מה שאני מוציא מהפה אני מקיים

יוסף טייב:  אבל אני כן אומר שאם תוך שלושה שבועות מהיום לא תהיה התקדמות בנושא, הוועדה תתכנס שוב ותדרוש שוב מהשרים לחתום על וועדת המחירים

יוסף טייב:  בסוף, כמו ששמענו, שנת הלימודים והרישום לשנת הלימודים הוא או-טו-טו, ולכן אני אעשה את הכול, כדי שלפני מועד הרישום ללימודים, זה יתבצע, שהשרים כבר יחתמו על זה

יוסף טייב:       אני רוצה לומר שאין התחמקות של השרים

יוסף טייב:  הצוות שלי הוביל התייעצות בזמן הדיון וגם אני בעצמי דיברתי עם השרים לפני הדיון

יוסף טייב:  יש רצון טוב ללכת לכיוון הזה

יוסף טייב:  אין רצון להתחמק

יוסף טייב:  בסך הכול מדובר בשרים שנכנסו למשרד לפני כשלושה שבועות, והם רוצים להבין במה מדובר וללמוד את הדברים

יוסף טייב:  יש להם את המטה שלהם שמוביל התייעצות ולומד, ואני מאמין שזה יקרה מהר מאוד

יוסף טייב:      שמענו שבממוצע כ-50% מעובדות המעונות מתחלפות כבר בשנה הראשונה

יוסף טייב:  לפי מבקר המדינה, כבר בחודש הראשון, בגלל התנאים הקשים

יוסף טייב:  ולכן הוועדה קוראת להעלות את מעמד ושכר העובדות במעונות כך שיש סיכוי להשלים את כוח האדם החסר

יוסף טייב:  הוועדה קוראת להעסיק במעונות חיילים, חיילות, בנות שירות לאומי, כדי לענות על המחסור בכוח האדם, ולהכיר בעבודה הזאת כעבודה מועדפת

יוסף טייב:  הוועדה קוראת להוציא את המעונות מהגדרת עסקים, דבר שכרוך בתשלומים שונים – אני מדבר על הפרטיים – יש להגדיר את המעונות כמוסדות חינוך ולאו דווקא כעסקים

יוסף טייב:       ולסיום, כל מה שנאמר - -     

יניב בר אור: התאמה למגורים

יוסף טייב: - - חל גם על המגזר הערבי והמגזר הבדואי

יוסף טייב:  שמענו את המצוקה הגדולה, ושמענו גם את הרצון להוביל כוח אדם מהציבור הערבי לכיוון מעונות היום הכלליים

יוסף טייב:  אני רק רוצה לומר ולברך על כך, שבמקביל לכך, אני מברך את אותו ראש עירייה ששלח מכתב לאותן גננות שהביעו תמיכה בטרור, לא יתכן שילדינו יחונכו בסוף על ידי מטפלות שתומכות בטרור

יוסף טייב:  ובלי לעשות שום הגבלה לנושא אני אומר שמי שראוי ויכול – מוזמן, ואנחנו צריכים לקבל את כולם

יוסף טייב:  בסוף אנחנו מדינת ישראל ואנחנו מקבלים את כולם

אימאן ח'טיב יאסין: סמכויות המלצה

אימאן ח'טיב יאסין:  זו צריכה להיות המלצה

יוסף טייב: אמרתי עכשיו

יוסף טייב:  אני ממליץ להוביל במידת האפשר שחלק מכוח האדם שבנוי ומוכשר ויכול להיכנס, שייכנס

יוסף טייב:  ברשותכם, אני נועל את הישיבה