ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 6, 2023-01-24 00:00

יוסף טייב: צוהריים טובים

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בנשוא לימודי השואה בבתי הספר והמסעות לפולין, לציון יום השואה הבין-לאומי

יוסף טייב:      אני קודם כל אביע את דעתי

יוסף טייב:  אני חושב, ואני שם את זה על השולחן, שאין כמו מראה עיניים

יוסף טייב:  אני מודע לכך שיש המצאות חדשות שיכול להיות שהיו טובות לזמן מה, עזרו לנו ועזרו לתלמידי ישראל בזמן הקורונה

יוסף טייב:  אני חושב שהדברים האלה הם טובים אבל הם לא תחליף למסע עצמו

יוסף טייב:  אני חושב שאפשר לזהות בין התלמידים, כאשר יש תלמידים שזכו להגיע, לחוש, להיות במקום, לראות

יוסף טייב:  זה נכון שלפעמים תמונה אחת שווה יותר מהרבה דברים - ואנחנו בדיוק יוצאים מפתיחת התערוכה - אבל אני חושב שאין כמו מראה עיניים

יוסף טייב:  אני חושב שהמסר שאתה מביא לשם קבוצות של תלמידים והם ביחד חשים את הטרגדיה אבל הם ביחד גם רואים ובונים את החזון כעם, כזהות ואני חושב שגם יש כאן מסר מאוד אמיתי סביב הזהות של העם היהודי, סביב הנושא הזה, מה שעברנו, מה שאפשר לקחת משם

יוסף טייב:  לא להיתקע שם

יוסף טייב:  זאת אומרת, נכון, מה שהיה היה, אבל אני חושב שעם ישראל בסוף יוצא מחוזק מכל הטרגדיות האלה במשך ההיסטוריה

יוסף טייב:      אני מבין שבזמן הקורונה, בעקבות הקורונה, המסעות הופסקו ואני מבין שזאת לא הייתה הסיבה היחידה לכך אלא הייתה בעיה עם מכרז

יוסף טייב:  אני אשמח לקבל את התמונה המלאה ממשרד החינוך

יוסף טייב:  תאמרו קודם כל מה התפיסה של המשרד כיום, האם המשרד חושב כמוני שהמסעות לפולין הן דבר חשוב ויש רצון לחדש את המסעות, האם אנחנו נמצאים מול תפיסה אידיאולוגית שחושבת שאין צורך או שפשוט יש לנו בעיות טכניות למרות שבעיות טכניות תמיד אפשר לפתור

יוסף טייב:  גם בעיות אידיאולוגיות אפשר לפתור

יוסף טייב:  הייתי שמח לשמוע מנציגי משרד החינוך היכן אנחנו עומדים

אליהו מזור: סמנכ"ל הביטחון, בטיחות וחירום במשרד החינוך ועוסק בנושא של משלחות הנוער או בכלל בשאר הנושאים במשרד כבר 25 שנים

אליהו מזור:      אני רוצה לציין את המספרים כדי שכולם ידעו

אליהו מזור:  הייתה כל שנה עלייה מתמדת

אליהו מזור:  את שנת 2019 סיכמנו עם 43 אלף תלמידים ועובדי הוראה שיצאו לפולין במסגרת המשלחות

אליהו מזור:      בתקופת הקורונה, בחודש פברואר 2020, התקבלה החלטה לעצור את המשלחות

אליהו מזור:  בשבוע הראשון יצאו המשלחות ולאחר מכן עצרנו את כל הסבב

משה טור פז: ברשותך, שאלת הבהרה

משה טור פז:  43 אלף זה נתון חשוב אבל תמיד באחוזים

משה טור פז:  מדובר על קצת יותר מרבע מהשנתון

משה טור פז:  אם מורידים חרדים וערבים שלא יוצאים באופן גורף, זה כבר יותר קרוב ל-50-40 אחוזים מהפוטנציאל של כיתות י"א

אליהו מזור: יותר

אליהו מזור:  כמעט 70 עד 80 אחוזים מהפוטנציאל

אליהו מזור:  זה נתון שאפשר לנתח אותו

אליהו מזור:      אנחנו הפסקנו את יציאת המשלחות כמו שהופסקו הטיסות בכל רחבי העולם

אליהו מזור:  החזרנו את המשלחות

אליהו מזור:  הייתה גם סוגיה של פגיעה בתלמידים, מלגות, תשלומים ששולמו מראש, באותה שנה ש5ר החינוך קיבל את ההחלטה והתשלומים להורים שולמו לטובת העניין

אליהו מזור:      לקראת דעיכת הקורונה בסוף שנת 2021, הבאנו למנכ"לית משרד החינוך ולמנכ"ל משרד החינוך בתחלופות השונות, המלצה לחזור לפולין כי אנחנו מאמינים - ועמדת אנשי המקצוע במשרד, גם אנשי החינוך וגם מינהלת פולין במינהל חברה ונוער, שאין טוב ממראה עיניים

אליהו מזור:  חלק מכל אותה תוכנית לימודים בחטיבה העליונה, לימודי השואה, כמובן בחלק מהתהליך של היציאה למסע גם ההכשרה שעוברים במכוני השואה לכלל התלמידים ולא רק לתלמידים שיוצאים

אליהו מזור:  כלומר, גם לזה ניתן מענה

אליהו מזור:  באנו בהצעה לחזור לפולין

אליהו מזור:  ואכן יצא מכרז והתארגנו לחזרה מוחלטת ומלאה בשנת 2022

אליהו מזור:      התחלנו את המסעות בסוף פברואר אבל התגלעה מחלוקת

אליהו מזור:  כבר יצאו כמה משלחות

אליהו מזור:  הייתה שם סוגיה של מזג אוויר והיו סוגיות נוספות ועניין המכרז, אבל בסופו של דבר יצאו כמה אלפי תלמידים

אליהו מזור:  אז הפולנים החליטו שהם רוצים להפסיק את המסעות משתי סיבות מרכזיות: האחת, סיבות חינוכיות ובהן תכנים, והשנייה, סוגיית האבטחה כשאין הצדקה לכניסת מאבטחים ישראלים לפולין

קריאה: אבטחה עם נשק

קריאה:  נכון?     

אליהו מזור: אבטחה ישראלית

אליהו מזור:  בוודאי שזאת סוגייה של נשק

אליהו מזור:  אני מזכיר שהחלטת הממשלה קבעת שכל יציאה של משלחת חינוכית לפולין או ברחבי העולם, משלחת ממלכתית, מחויבת באבטחה על פי הנחיות שב"כ שיכו לה להיות בכל תצורה עליה יוחלט בהתאם לנסיבות

אליהו מזור:      הצלחנו לארגן עם השב"כ כך שלא נעצור את המשלחות ומצאנו פתרונות יצירתיים לסוגיית האבטחה והמשלחות שהיו מתוכננות עד פסח האחרון יצאו ולא משנה איך

אליהו מזור:  אז הודענו במכתב לכל בתי הספר ולכולם שבעקבות חילוקי הדעות והאיסור על חימוש – יש מכתב רשמי של השב"כ שהוא לא יכול לשאת באחריות - משרד החינוך לא יכול להוציא משלחות

אליהו מזור:  כך זה עובד בהחלטות ממשלה

אליהו מזור:  הפסקנו את המסעות

אליהו מזור:       מאז פסח ועד היום קרו שלושה דברים

אליהו מזור:  מונה צוות למשא ומתן עם הפולנים בו חברים נציגי מחלקת מזרח אירופה במשרד החוץ - סנדרה, מינהל חברה ונוער – חגי וליאת, ואנכי

אליהו מזור:  קיימנו משא ומתן ושיח עם הפולנים, חלקו ב-זום, חלקו במשלחת כשיצאנו פיזית לפולין וקיימנו דיונים במשרד החוץ הפולני יחד עם השגריר בוורשה

אליהו מזור:  באנו אופטימיים ולאחר שחזרנו לארץ סגן שר החוץ הפולני החזיר אותנו כמעט לנקודת ההתחלה

אליהו מזור:  אז קיימנו ישיבה ב-זום וב-זום הוא אמר שאנחנו יכולים לחזור מחר בבוקר אבל סוגיית החימוש בעינה עומדת, היא בעייתית ומבחינת התכנים זה בסדר

אליהו מזור:      הבנו שכרגע בעיה אחת נפתרה אבל יש לנו בעיה נוספת שנשארה על הפרק

אליהו מזור:  קיימנו בשב"כ מספר דיונים עד רמת ראש השב"כ ולפני חודש יצא ראש השב"כ – אני יצאתי יחד איתו - לשיחות עם אותו סגן שר חוץ פולני, בנפרד פגישה עם השב"כ הפולני, יחד עם הנציגים שלנו והשגריר בוורשה והנחנו בפניהם הצעה

אליהו מזור:  שוחחנו שם על סוגיות שונות לגבי מודיעין, שיתופי פעולה וכולי

אליהו מזור:  הם ביקשו שנגיש להם את ההצעה כתובה

אליהו מזור:  השב"כ כתב אותה יחד עם קשרי חוץ, עברנו עליה והיא הועברה לפני 10 ימים למשרד החוץ הפולני

אליהו מזור:  אנחנו אמורים לקבל מהם – כך הם אומרים – בשבוע הקרוב תשובה למנגנון האבטחה המשותף

אליהו מזור:      אני כבר רוצה להזכיר שחלק די גדול מהאבטחה בפולין למסות הגדולות האלה - כי אין מספר גדול של מאבטחים – מתבסס על מאבטחים פולנים שיש לנו שם

אליהו מזור:  שימרנו בפולין את כל המערכות – חפ"ק, מזכירות – ונתנו להן משימות אחרות כדי לחסוך בעלויות כך שמרגע שתתקבל החלטה נוכל לחזור באופן מיידי

אליהו מזור:  יתרה מזאת, אפילו את חברת האבטחה הפולנית תחזקנו בכל תקופת הקורונה בהלוואות שנוכל אחר כך לקזז מהסכומים

אליהו מזור:  למעשה אנחנו ממתינים לתשובה של הפולנים - הפעם אנחנו הרבה יותר אופטימיים – כדי שנוכל להגיע לסיכום בנושא האבטחה כדי שנוכל לצאת בהודעה משותפת על חזרת המשלחות לפולין

אליהו מזור:      הדבר השני שנעשה כי לא ידענו מה תהיה התוצאה

אליהו מזור:  במקביל המנכ"לית מינתה ועדה וצוות בראשותו של אלי שיש, מנהל מינהלת פולין, למצוא חלופות יחד עם משרד החוץ

אליהו מזור:  גם לבחון את זה מבחינה מדינית, גם לבחון את זה מבחינה ערכית גם לבחון את זה מבחינת תכנים

אליהו מזור:  נבחנו מקומות באזור כמו גרמניה, ליטא, אפילו יוון

אליהו מזור:  כל אופציה שעמדה על הפרק נבחנה

אליהו מזור:  העבודה הסתיימה ויש המלצות

אליהו מזור:      הפתיח של ההמלצות אומר שאין תחליף לפולין אבל אם לא תהיה אפשרות לצאת לפולין, להלן ההמלצות: ראשית, מסעות בארץ, לחזק אותם, לתקצב אותם ולעשות אותם כחלק מתוכנית הלימודים

אליהו מזור:  שנית, הייתה המלצה כן לעשות מסע מקוצר באירופה, לא משנה כרגע מה הוחלט שם

אליהו מזור:  היו איתנו נציגי ההורים, היו איתנו ועדי ההורים, צוות שלם, משרד החוץ והשב"כ כדי לבחון את כל הסוגיות כך שנוכל לבוא ולהניח הצעה

אליהו מזור:  ההצעה הייתה כתובה, אבל חילופי השלטון יצרו מצב שלא היה למי לתת

אליהו מזור:  אני מעריך שאם והיה ולא נחזור לפולין, נשים את ההצעה הזאת על שולחנו של המנכ"ל הנוכחי

אליהו מזור:      זאת פחות או יותר הסקירה

אליהו מזור:  אם יש עוד שאלות, אני אשמח להשיב

יוסף טייב: שאלת הבהרה

יוסף טייב:  אם אני מבין מהדברים שלך, מעבר לעניין הביטחוני או הסכמים מול ממשלת פולין, מבחינת המשרד הוא מוכן כבר ליציאות, המכרז מוכן ואנחנו לא מתחילים להיכנס שוב לטיול ארוך אחרי הודעתו של שר החוץ הפולני

ליאת סלומון: המכרז מוכן

ליאת סלומון:  הוא כרגע מוקפא אבל רק דורש חתימה של החשב ברגע שמאשרים

אליהו מזור: אנחנו מכינים את הכול

אליהו מזור:  החפ"ק מוכן, הקב"טים בפולין, חברת האבטחה תוחזקה, המכרז מוכן

אליהו מזור:  יותר מזה, אני רוצה לומר שבסיכומים שלי עם החבר'ה ועם השב"כ – אני בא משם – אנחנו נתגמש

אליהו מזור:  כל תלמיד שירצה לצאת כי הוא מפספס בשנה הנוכחית למרות העומסים, אנחנו נאפשר את המקסימום, את הכול, שיהיה עד סוף השנה ואז זה יתחיל להתגלגל ברוטינה

יוסף טייב: אמירה חשובה מאוד

יוסף טייב:  תודה רבה

ליאת סלומון: אני יכולה להוסיף שבציר הפדגוגי, כל הציר הפדגוגי ערוך ומוכן

ליאת סלומון:  כולם מוכשרים עם היתרים בתוקף

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת משה טור פז

משה טור פז: צוהריים טובים

משה טור פז:  אני רוצה לומר שאני אומר תמיד על המסעות לפולין כולל בדיונים כאן

משה טור פז:  המסע לפולין הוא בן חורג במערכת החינוך

משה טור פז:  אין שום דבר שדומה לו בשום קנה מידה, לא במבנה ובארגון, לא בעובדה שתלמידים יוצאים במאורגן לחוץ לארץ, לא בעלויות שמושתות ברובן על ההורים

משה טור פז:  יחד עם זאת, אין דוגמה לבן חורג מוצלח יותר בעיניי מהבן החורג הזה

משה טור פז:  הלוואי על כולם, ומשפחות מורכבות יש היום הרבה

משה טור פז:  ברבות השנים, ב-30 ומשהו שנים שיוצאים המסעות לפולין, ליוויתי אותו בכל הצירים

משה טור פז:  אני חושב שהמלחמה על הרצון להחזיר אותו היא מלחמה ראויה וחשובה מאוד

משה טור פז:  כבר כמה שנים, אם נצרף קורונה ואת המשבר הכפול, ביטחוני וחינוכי עם פולין, אנחנו בעצם לא מוציאים משלחות או שיוצאות הרבה פחות

משה טור פז:       לאור זאת בעיניי יש כמה דברים שהם נגזרים משתי אמירות

משה טור פז:  לא חייבים להסכים עם תפיסת העולם הזאת שאנחנו צריכים לעשות

משה טור פז:  קודם כל, ואני שמח לשמוע על ההתקדמות במשא ומתן ועל האפשרות להחזיר בציר הביטחוני ובציר החינוכי

משה טור פז:  אני מבין מדבריו של אריה שהציר החינוכי פטור והביטחוני הוא כרגע הנקודה

אליהו מזור: נתנו להם שם רעיונות ופתרונות

אליהו מזור:  אם הם רוצים יותר מסעות משותפים, בשמחה רבה אבל הם לא מסוגלים לייצר את זה

אליהו מזור:  אפשרנו להם לתת לנו גם אתרים נוספים

משה טור פז: נקודה שנייה

משה טור פז:  חברת הכנסת פרידמן שיושבת כאן ואני פגשנו בשבוע שעבר משלחת חברי פרלמנט מפולין

משה טור פז:  מעבר למסר הרשמי שהעברנו להם וגם החזרנו אלינו על הרצון, היה ניכר שהם פתאום מבינים – מה שלא היה ברור, לפחות מבחינת הפרלמנט שלהם – עד כמה הסוגייה הזאת היא סוגייה מהותית עבורנו

משה טור פז:  אותם עניינו דברים אחרים ועבורנו זה היה נושא משמעותי מאוד

משה טור פז:      נקודה שלישית

משה טור פז:  אני חושב שבכל משבר יש גם הזדמנות וצריך לראות כיצד באמת אנחנו מציעים, אולי לצד המסע לפולין, גם אולי מסעות מטווחים שונים

משה טור פז:  אני אתן דוגמה אחת בהכללה כי עסקתי בזה הרבה עם ארגון מדריכי פולין

משה טור פז:  כל סוגיית המסעות היותר קצרים, דוגמת מסעות זרועות היבטחון, כמה וריאציות למשא פולין

משה טור פז:  מי שמכיר, בזמנו הייתה קנאות מאוד גדולה במובן החיובי למסע בשבת

משה טור פז:  היום אני חושב שכמה וריאציות הן נכונות

משה טור פז:  גם פיתוח של אופציות נוספות

משה טור פז:  לאחרונה יצא מסע למרוקו ויש ניסיונות נוספים למסעות

משה טור פז:  זה לא אותו דבר אבל אני חשוב שבחשיבה רחבה יותר, טוב יעשה משרד החינוך אם יבחן לפחות את הפיילוטים האחרים

ליאת סלומון: במכרז שהזכרת, מאז 2018, יש כבר אופציה של חמישה ימים

משה טור פז: מצוין

משה טור פז:  אני גם אומר כאן שסוגיית המסעות בארץ, בעיניי היא אקוטית וגם בזה משרד החינוך עשה התקדמות גדולה

משה טור פז:  אני כמנהל בית ספר, לפני עשור ויותר, לא הסכמתי שיהיה מסע לפולין אם לא היה במקביל מסע בארץ, גם מסיבות חברתיות וגם מסיבות כלכליות

משה טור פז:  בעיניי זו צריכה להיות ברירת המחדל של בתי הספר בישראל

משה טור פז:  כלומר, מי שמוציא מסע לפולין, יש לו גם מסע - קראנו לזה בכל מיני שמות כמו משואה לתקומה וכולי

משה טור פז:  הדבר הזה מאוד התפתח ובמיוחד בשנים האחרונות כשהוא הפך להיות האופציה היחידה

משה טור פז:  גם זה חשוב מאוד

משה טור פז:      נקודה נוספת

משה טור פז:  היות ויש לנו מספר שנתונים שלא יצאו לפולין, אריה הזכיר - ואני מברך על כך - את האפשרויות שיצאו כיתות י"א ו-י"ב

משה טור פז:  עולם המכינות והלימודים העל-תיכונים, גם הוא בשנים האחרונות נחשף לסוגיית החוסר של המסע לפולין

משה טור פז:  היו מכינות קדם צבאיות שבאישור כזה או אחר, כי זו רגולציה אחרת, הוציאו מסעות לפולין

משה טור פז:  אני מציע - גם אם נחזור, ואני מאחל שנחזור וצריך להשקיע בזה שנחזור – גם לחשוב על העולם הזה

אליהו מזור: היות ואני מסייע להם וגם נותן להם את המענה לטיולים שאין להם כרגע את המעטפת, הם רק צריכים לפנות בצינורות על פי החלטת ממשלה לשב"כ

אליהו מזור:  אני כבר אומר לך שהחפ"ק שלנו במערכת הביטחון שבנינו בפולין היא המעטפת שנותנת לכל הגורמים שבאים מכל משרדי הממשלה האחרים

אליהו מזור:  זה לא משנה אם אלה יהיו מכינות

משה טור פז: מצוין

משה טור פז:  נקודה אחרונה

משה טור פז:  אני מציע אדוני היושב ראש, שמענו כאן קו אופטימי אבל בשנים האחרונות היו כמה נקודות שקיווינו שהמסעות יחזרו

משה טור פז:  במידה והם לא יחזרו, כלומר, התשובה הפולנית תהיה שלילית, אנחנו לא ניתן להם לשבת לבד בחושך כמאמר הקלישאה – אמרתי את זה גם לחברי הפרלמנט בפולין אבל הם לא הבינו מה אני רוצה מהם – אלא אנחנו באמת נחפש דרכים נוספות כיצד להחזיר את המסעות כי החשיבות החינוכית שלהם בעיניי היא ללא שיעור

משה טור פז:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מרכז השלטון המקומי, סמנכ"לית חינוך ורווחה, מיכל מנקס

מיכל מנקס: צוהריים טובים

מיכל מנקס:  תודה על הדיון החשוב הזה

מיכל מנקס:  אני חותמת על כל המילים שאמרת בפתיח

מיכל מנקס:  הרשויות המקומיות הן הפרטנר והבעלויות על התיכוניים ולכן זה אישיו מעבר למקום הערכי והאזרחי של כולנו

מיכל מנקס:  אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך ובאמת נעשתה קפיצת מדרגה בעת האחרונה

מיכל מנקס:  אני סומכת על אריה בעיניים עצומות ויודעת על המאמצים שהוא עושה

מיכל מנקס:       באותה נשימה כאן אני מצטרפת לחבר הכנסת טור פז לגבי המסעות שמקדימים ומכינים

מיכל מנקס:  הרי המסע לפולין הוא אחד השיאים בתהליך החינוך שלנו לערכים, לאהבת הארץ, להכרת ההיסטוריה של המדינה וכולי

מיכל מנקס:  המסעות שהיום יותר ויותר בתי ספר, הורים ותלמידים וצוותים חינוכיים בוחרים להשתתף בהם, הם המסע הישראלי

מיכל מנקס:  לצערי השנה המסע הישראלי יצא באיחור, יוצא לדרך באיחור

מיכל מנקס:  הוא מהווה חלופה גם להרבה מאוד בתי ספר במקום המסע לפולין

מיכל מנקס:  לא דומה אבל לפחות נותן איזשהו מענה ערכי וחשוב

מיכל מנקס:  לצערנו הביקוש גדול מההיצע

מיכל מנקס:  יש הרבה מוסדות שהיו במשך שנים מוציאים את המסע כמסורת

מיכל מנקס:  אני כמנהלת אגף חינוך הייתי בין הראשונים שהוציאו מסע ישראלי עוד במימון הרשות

מיכל מנקס:  אני מאמינה בדבר הזה גם כמחנכת, גם כאימא ששני ילדיי השתתפו, כבר כמעט שכחו שהיו בגלל הזמן שעבר מאז

מיכל מנקס:      יש כאן בעיה של בתי ספר שכמסורת מוציאים את המסע ומקבלים היום סירוב

מיכל מנקס:  צריך להגדיל את התקציב, אני לא יודעת מה הפעולה הטכנית שצריכה להיעשות

מיכל מנקס:  חיים ביבס, יושב ראש השלטון המקומי, אך לפני ימים ספורים הוציא מכתב על כך

מיכל מנקס:  אנחנו בשיח עם יושב ראש מועצת התלמידים שתכף נשמע את דבריו

מיכל מנקס:  אני לא אדבר בשמו אבל פשוט תענוג להאזין לו, גם לגבי הפעולות שהם עושים

מיכל מנקס:  שאפו

מיכל מנקס:       אני ממש מקווה שנוכל להאיץ באמצעות הדיון הזה גם את סיפור המסע הישראלי

מיכל מנקס:  תודה

יוסף טייב:  תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת פרידמן

יסמין פרידמן: כל פעם כשאני מדברת בוועדה הזאת יש לי צורך לומר שאני לא אשת חינוך

יסמין פרידמן:  כל מה שאני אומרת, אני אומרת על דעתי בלבד

יסמין פרידמן:  יש לי איזו אחריות כזאת שאני בוועדה ואני לא אשת חינוך

יפעת שאשא ביטון: זה בסדר

יפעת שאשא ביטון:  לשר החינוך החדש לא ממש משנה מי איש חינוך ומי לא

יסמין פרידמן: חשוב לי לומר שהנושא מאוד מאוד קרו לליבי

יסמין פרידמן:  כשאני הייתי בכיתה י"א היו מסעות לגרמניה ואני הייתי במסע כזה לגרמניה למשך שבועיים

יסמין פרידמן:  אלה היו חילופי נוער, במבט לשואה עם הפנים קדימה לעתיד

יוסף טייב: אלה חילופי נוער מתוקף החלטת ממשלה לחילופי נוער של תלמידים בודדים

יוסף טייב:  זה לא מסע

יסמין פרידמן: לא

יסמין פרידמן:  לא היינו בכלל תלמידים בודדים

יסמין פרידמן:  היינו שם שבועיים וזה היה מסע

יפעת שאשא ביטון: זאת תוכנית אחרת

יסמין פרידמן: זה היה לפני הרבה שנים

יסמין פרידמן:  אני לא אגלה כמה

יסמין פרידמן:  זה היה מאוד מאוד משמעותי

יסמין פרידמן:  אני כן חושבת שצריך לבחון

יסמין פרידמן:  אם לא מסתדר עם פולין, אפשר לבחון גם אופציות אחרות

יסמין פרידמן:  הינו שם במחנות השמדה והיינו בהמון המון מקומות וזה היה מאוד משמעותי

יסמין פרידמן:      אני כן אומר שבשנה שעברה ייצגתי את הכנסת במצעד החיים והדלקתי לפיד באושוויץ וזה היה אחד מרגעי השיא של חיי

יסמין פרידמן:  לכן אני באמת מבינה את הצורך כן לחזור לפולין

יסמין פרידמן:       כמובן שאני אתמוך בכל מה שצריך ונעשה כל מה שצריך כדי להחזיר את המסעות

יסמין פרידמן:  אנחנו כאן לרשותכם

יסמין פרידמן:  לדעתי כולנו חושבים אותו הדבר

יסמין פרידמן:  השאלה היחידה שיש לי, כי אני זוכרת איזה מאמץ ההורים שלי היו צריכים לעשות מבחינה כלכלית כדי שאני אצא, מה נעשה במשרד החינוך כדי שכולם יוכלו לצאת ומה הקריטריונים היום לבחור את התלמידים שיוצאים

יסמין פרידמן:  זו שאלה שחשובה לי מאוד

אליהו מזור: ליאת תדבר על זה אבל כבר שנים יש תכנית מלאה למלגות כדי שכל מי שידו לא משגת יוכל לצאת

אליהו מזור:  זה יחד עם השלטון המקומי

אליהו מזור:  כמובן לא כל אחד יכול לצאת למסע מבחינה ערכית או מבחינת היכולת או מבחינה רגשית

אליהו מזור:  לכן יש פה תהליכים מאוד ברורים עם ליווי של השירות הפסיכולוגי במשרד וכולי והחלטת בית הספר

אליהו מזור:  אם הבעיה היא בעיה כלכלית, לזה יש פתרון

יוסף טייב: אני נותן לחברי הכנסת לדבר לפי סדר ההגעה

יוסף טייב:  אם מישהו מכם ממהר, נא לעדכן אותי

סימון דוידסון: אני אתחיל בכמה משפטים אישיים ואני אעבור לתכל'ס

סימון דוידסון:  בסוף זה נוגע לנו בלב, לכל אחד ואחד בצורה שונה

סימון דוידסון:  אני גדלתי בבית שכל החיים דיברו על שואה

סימון דוידסון:  אני נולדתי בליטא, אנחנו בשנת 1972 עלינו לארץ וכל המשפחה של אמי נספתה בשואה

סימון דוידסון:  השורדת היחידה הייתה אמי וההורים שלה שהגיעו לארץ

סימון דוידסון:  גרתי בבית שהיית שומע בלילה צעקות – שנל, ראוס, יודן - וכל מה שאנחנו מכירים מהספרים אבל אני גדלתי ממש בתוך הדבר הזה

סימון דוידסון:  אני יכול לומר לכם שגם כשאתה ילד שגדל בבית של ניצולי שואה, אתה עדיין לא מבין עד הסוף, עד שאתה מגיע באמת לאדמה הארורה הזאת

סימון דוידסון:  בית שלא קונים שום דבר גרמני, בית שאסור לשמוע גרמנית, לא זורקים כלום ותמיד הפריזר מלא באוכל קפוא וכן הלאה וכן הלאה

סימון דוידסון:       כשהייתי בן 47 אדוני היושב ראש חבורה של חברים יצאנו במשלחת לפולין ועשינו את המסע הזה במקביל לילדים שלנו

סימון דוידסון:  לא יחד איתם אבל במקביל

סימון דוידסון:  עשינו את זה עם מדריך של המסעות, אותו מסלול שהילדים שלנו עברו וזאת פעם ראשונה שישבתי שם

סימון דוידסון:  זה היה באחד ממחנות הריכוז וסיפרתי את הסיפור של המשפחה שלי

סימון דוידסון:  זה היה אקט פסיכולוגי אבל על האדמה הזאת זה נראה אחרת

סימון דוידסון:  כשחזרתי לארץ, אחרי המסע הזה, כל הפאזל הזה התחבר לי במוח והבנתי בדיוק על מה מדובר כל לילה בבית הזה

סימון דוידסון:  לא הייתי מבין את זה, אם לא הייתי שם

סימון דוידסון:  הבנות שלי שיצאו כולן למסע הזה לא היו מבינות את זה אם הן לא היו שם

סימון דוידסון:  נורא כואב לי כאחד שעבר את כל התהליך הזה שיש ילדים שלא מגיעים לשם ושזה לא קורה בשנה האחרונה או יותר

סימון דוידסון:      לכן אנחנו צריכים לעשות הכול להחזיר את הנושא הזה וכפי שאמרה יסמין, לדאוג לכך שכל ילד במדינת ישראל יצא למסע הזה כי הוא משנה חיים

סימון דוידסון:  בעוד פחות מ-10 שנים לא יהיה כאן ניצול שואה אחד

סימון דוידסון:  אנחנו צריכים לדאוג לזה שהילדים שלנו והנכדים שלנו יעברו את זה לדורי דורות ושלא נשכח אף פעם, ואתם יודעים מה? גם לא נסלח

סימון דוידסון:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  כאן המקום לקבל בברכה את ניצולי השואה שמסתובבים בין הוועדות השונות והגיעו אלינו

יוסף טייב:  תודה על השתתפותכם

יוסף טייב:      פורום רום, תנועות הנוער

רפאל סטינגר: תודה רבה

רפאל סטינגר:  כאשר מדברים על השואה, הסבתא שלי זכרה לברכה יושבת לי על הראש ואומרת שצריך לבטא את השם משפחה שלי כמו צריך

רפאל סטינגר:  אז אני מתנצל אדוני היושב ראש

יוסף טייב: צודקת

רפאל סטינגר: אני רוצה להודות לך ולכל הוועדה על הדיון ועל ההזמנה לדיון החשוב מאוד שאנחנו מחכים לו כבר הרבה זמן

רפאל סטינגר:  פורום רום מייצג מאות ואלפי אנשי חינוך, מורים, מדריכים, מנהלות בתי ספר, כל תנועות הנוער ועוד ועוד

רפאל סטינגר:  אנחנו עוסקים בזיכרון השואה עוד לפני כן אבל מאז שהופסקו המסעות אנחנו עוסקים בסיוע להחזרת העניין הזה

רפאל סטינגר:      אני רוצה לברך את כל העושים במלאכה ולהגיד להם תודה רבה

רפאל סטינגר:  אני באמת חושב שהמסעות חייבים לחזור אתמול ואם לא אתמול אז היום ואם לא היום, אז כמה שיותר מהר

רפאל סטינגר:  הם חייבים לחזור דווקא לפולין, כמו שאמרת אדוני היושב ראש בתחילת דבריך ואני מחזק אותם

רפאל סטינגר:      אנחנו נאבקים היום בהכחשת השואה כעם, כמדינה, ואנחנו חייבים לראות – גם כלפי התלמידים, הילדים והילדות שלנו, החניכים והחניכות, וגם כלפי העם היהודי – את המקומות ואי אפשר בלי זה

רפאל סטינגר:  מה לעשות, שם רוב השואה התרחשה

רפאל סטינגר:      אני רוצה להדגיש בפניך ובפני הוועדה כולה שבראשית שנת הלימודים אנחנו עשינו סקר ולמרות שלפעמים יש כל מיני דעות לכאן ולכאן, בסופו של דבר אנחנו יודעים היום בבירור ש-82 אחוזים מהישראלים חושבים שהמסעות האלה הם חיוניים, הם מסעות חשובים, ציוניים, ערכיים

רפאל סטינגר:  אני חושב שגם זה מחזק את כל העושים במלאכה וגם אותנו

רפאל סטינגר:  אני חושב שזה מסר כלל ישראלי שיכול לצאת מהוועדה הזאת, מסר מאחד כלל ישראלי, ציוני, יהודי ואנושי

רפאל סטינגר:      אני שמח לשמוע על ההתקדמויות שאת חלקן אני מכיר ועל חלקן אני שומע היום אבל אין ספק שצריך, כמו שאמר אריה מור, להמשיך את העבודה המשותפת של משר החינוך, של משרד החוץ, שירות הביטחון הכללי

רפאל סטינגר:  לתחושתי צריך לחבר כאן את כל הקצוות

רפאל סטינגר:  אנחנו ממש במטר האחרון או במטרים האחרונים וצריך לסיים את זה ולצאת בהודעה שהמסעות חוזרים השנה

רפאל סטינגר:  כמובן לוקח קצת זמן עד שהתלמידים נרשמים, עוברים הכנה וכולי

רפאל סטינגר:  הייתי שמח אם מהוועדה המכובדת הזאת תצא קריאה לכל הנוגעים בדבר לעשות את כל מה שצריך לעשות

רפאל סטינגר:  אנחנו כבר שלוש שנים בלי מסעות

רפאל סטינגר:  זה לא שנה ולא שנתיים אלא אלה שלוש שנים בלי מסעות

רפאל סטינגר:  כמו שנאמר כאן, רואים את ההבדל

רפאל סטינגר:  כולם טובים, כולם תלמידים שלנו, כולם החניכות והחניכים שלנו אבל רואים את ההבדל בין מי שהיה בפולין לבין מי שלא

רפאל סטינגר:  אחרי שלוש שנים, הגיע הזמן לסיים את העניין הזה ולחזור לפולין

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת רון כץ

רון כץ: תודה רבה אדוני

רון כץ:  אני מברך אותך על הדיון החשוב הזה

רון כץ:  זה אחד מרגעי השיא שאני חושב שכל תלמיד במערכת החינוך במדינת ישראל צריך לעבור

רון כץ:  כנכד לניצולי שואה, זה משהו שאני שאפתי לקדם

רון כץ:  אני הייתי ראש מינהל חינוך בפתח תקווה

רון כץ:  למרות הקשיים הטכניים, אנחנו צריכים למצוא את הפתרונות איך אנחנו כן עושים את זה ואנחנו צריכים להנגיש את זה ולהסתכל על זה גם בראייה של מי שלא יכול לקחת חלק במסע הפורמלי כי לא כולם יכולים להרשות לעצמם את הדבר הזה

רון כץ:  זה משהו שצריך לדבר עליו גם בוועדה הזאת ולראות איך אנחנו פותחים את זה לכולם

רון כץ:  בסופו של דבר, ומי כמוך יודע אדוני היושב ראש, האנטישמיות בעולם עולה ועולה והדרך הכי נכונה להילחם בתופעה היא עם העובדות ועם האמת

רון כץ:  ככל שיותר יהודים וככל שיותר ישראלים יראו בעיניהם וידרכו ברגליהם על האדמה הזאת ויבינו על מה מדובר – החיבור יהיה הרבה יותר חזק

רון כץ:  אי אפשר לעשות חיבור כזה מסרטים, מלימודים ומפגישות

רון כץ:  זה תהליך, זה חלק מדברים שצריכים לעשות אבל שם הרגע שצריך לעשות

רון כץ:      אני חושב שאנחנו, אם יש משהו שאנחנו באמת נוכל לעשות בצורה משמעותית ונוכל באמת לתרום תרומה אמיתית גם למאבק באנטישמיות בעולם, זה לראות איך אנחנו מאפשרים לכל תלמיד ותלמידה במדינת ישראל שרוצה את זה, לקחת חלק במסע הזה

רון כץ:  יכול להיות שדווקא לך יש את הכוח גם לזמן את הגורמים

רון כץ:  אנחנו יודעים מה הבעיה שם ולמה אי אפשר להביא משלחות

רון כץ:  זמן אותם אליך ואולי יהיה אפשר לפתור את זה עם כל הנציגים, עם אנשי משרד החוץ, עם הגורמים הרלוונטיים שמאבטחים ועם כל מי שצריך להיות בתמונה

רון כץ:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון

יפעת שאשא ביטון: תודה

יפעת שאשא ביטון:  ברשותך אדוני היושב ראש, אני יודעת שאתה מנהל את הדיון אבל אם אפשר לתת לתלמידים לדבר קודם כך שאני גם אוכל להתייחס לדבריהם

יוסף טייב: אם היו אמורים לדבר עכשיו אבל אני כיבדתי אותך ונתתי לך

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת

יפעת שאשא ביטון:  תודה רבה אבל אני אשמח להתחלף איתם

יוסף טייב: בבקשה

יוסף טייב:  מועצת התלמידים

רן שי: אני יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית

רן שי:  אני לומד בכיתה י"ב במקיף רגר בבאר שבע

רן שי:       אני אנסה לקצר כדי שגם החברים שלי יוכלו לדבר אבל אני חייב להתייחס למשהו

רן שי:  נאמר כאן שכבר שלוש שנים אין את המסעות לפולין

רן שי:  בפועל זה אומר לפחות 300 אלף תלמידים שלא היו בפולין וזה אומר אחר כך גם עוד 700 אלף שהם הילדים שלהם שלא יוכלו לספר להם ואחר כך עוד המון דורות שכלל לא יחוו את זה

רן שי:  אנחנו התלמידים, אני לא יכול לדמיין מצב שבו נסיים את המערכת ושוב לא נהיה בפולין ולא נכיר את המורשת שלנו, את ההיסטוריה שלנו כעם

רן שי:      בימים האחרונים הוצאנו כמה פרסומים לבני נוער ואני חייב להגיד שהתגובות כואבות ברמות מטורפות

רן שי:  תלמידים לא מפסיקים להגיד כמה הם לא יכולים להאמין שכך הם יסיימו את בית הספר התיכון

רן שי:      כמו שנאמר, אנחנו פועלים יחד עם מרכז השלטון המקומי ובעיקר בשנים האחרונות יחד עם משרד החינוך ועם השרה היוצאת

רן שי:  יש הרבה התקדמות

רן שי:  אני חושב שצריך להתקדם

רן שי:  כלומר, מבחינתי זה כבר במצב שראש הממשלה צריך להתערב ולהיכנס לעניין הזה עד הסוף כדי לדאוג שהדברים האלה יקרו ויצאו לפועל

רן שי:  שנת הלימודים מסתיימת בעוד חצי שנה ואין לנו זמן לבזבז

רן שי:  אין לנו זמן למשא ומתן ואין לנו זמן לשיחות

רן שי:  פשוט צריך לפתור את זה כאן ועכשיו

רן שי:       אני מבקש לאפשר לחבריי להתייחס

ספיר מוספי: אני מפתח תקווה

ספיר מוספי:  אני תלמידת כיתה י"א בתיכון גולדה

ספיר מוספי:  אני סגנית יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית

ספיר מוספי:  אני אשמח לספר לכם על איזשהו מקרה שקרה לי לפני כמה ימים

ספיר מוספי:  היה לי מבחן בהיסטוריה

ספיר מוספי:  למדתי עם המורה שלי והיא העבירה לי את כל החומר והתחלתי לבכות

ספיר מוספי:  החומר שמלמדים ומנסים להעביר, מנסים באמת לחבר אותנו כמה שיותר לעניין הרגשי

ספיר מוספי:  זה לחלוטין עובד עלי ועל חברים שלי

ספיר מוספי:  האימפקט באמת עובד אבל אני מסתכלת על החומר ואני לא מצליחה להתחבר לזה באמת עד הסוף

ספיר מוספי:  אני רוצה להיות שם, אני רוצה להיות על האדמה הזו ובאמת לראות את כל מה שראו אלה שלפניי, לראות את זה בעיניים, להתחבר לזה עוד יותר

ספיר מוספי:  אני חושבת שגם מגיע לשורדי השואה ולאלה שנספו, שנעשה את זה

ספיר מוספי:  בסופו של דבר בזכותם יש לנו מדינה

ספיר מוספי:      אני אשמח להעלות את זה שהמשלחת הראשונה שיצאה הייתה משלחת הנוער, ב-1963

ספיר מוספי:  גם המדינה ראתה כמה חשוב שנוער יהיה זה שייקח על עצמו את הדבר הזה ויוביל אותו

ספיר מוספי:  כמו שאמרו לפני, לא יישארו בקרוב עוד הרבה אנשים שהיו שם ויוכלו לספר את הסיפורים

ספיר מוספי:  חשוב שאנחנו כנוער ניקח גם את זה כמטרה ונדע הכי טוב כדי להעביר את זה הלאה וכדי באמת לוודא שזה קורה בשטח

ספיר מוספי:       אנחנו ממשיכים ללמוד את החומר לבגרויות

ספיר מוספי:  בית הספר שלי יוצא גם להרבה הרצאות והצגות אבל יש הרבה בתי ספר שלא יוצאים להרבה הרצאות, הצגות וסדנאות ונזכרים בנושא הזה רק לקראת יום השואה, מה שבעיניי פחות טוב וחשוב גם על זה לשים את הדגש

ספיר מוספי:  המדינה גם בעבר כמה לנוער יש את הכוח החשוב הזה של להוביל את כל העניין הזה, לקחת על עצמם אתה דבר הזה

ספיר מוספי:  גם אנחנו במועצה בקשר מאוד מאוד קרוב עם ארגון זיכרון בסלון

ספיר מוספי:  אנחנו גם מובילים זיכרון בסלון בכל הרשויות, מצעדי גבורה ברשויות, ביום חמישי הקרוב יש לנו כנס בשיתוף שגרירות פולין, בשיתוף פרלמנט הנוער בברלין גרמניה ובארצות הברית

ספיר מוספי:  זה באמת כדי לדבר נוער לנוער כי זו התקווה האמיתית

ספיר מוספי:  אנחנו בסופו של דבר אלה שמעלים לשיח את כל העניין של האנטישמיות

ספיר מוספי:  אנחנו אלה שצריכים בסופו של דבר לדאוג שכאשר אני אהיה אימא, כשלי יהיו ילדים, הילדים שלי לא יחוו אנטישמיות

ספיר מוספי:  אני חושבת שזה באמת עלינו, שלנו, כדי שזה יעבור גם לדורות הבאים

ספיר מוספי:      בסופו של דבר כן חשוב לי לומר שלא סתם לוקחים אותנו, ילדים בכיתה י"א ו-י"ב, למסע הזה

ספיר מוספי:  יש לזה איזושהי מטרה

ספיר מוספי:  אנחנו בני נוער בתיכון, בבתי ספר, נוסעים עם חברים, צוות מורים, צוות חינוכי ויש לנו מלווים כדי שנוכל לעבד את הדבר הזה הלאה

ספיר מוספי:  כדי שזה לא יהיה סתם מסע אלא שיהיה עיבוד לכל הדבר הזה, שנוכל לקחת את זה ולממש את המסע הזה גם אחר כך, אחרי שיוצאים אליו, להבין מה ראינו ואיך זה יכול להועיל לנו בעתיד

ספיר מוספי:      יש גם שוויון הזדמנויות

ספיר מוספי:  יש גם הרבה רשויות ששמעתי עליהן שמסבסדות את המסע הזה לנוער

ספיר מוספי:  אני חושבת שזה חשוב שכולם יצאו ובעיות כלכליות לא יהיו הגורם לכך שנוער לא יוכל לצאת למסעות האלה

ספיר מוספי:  מאוד מאוד חשוב לשים גם את זה על השולחן ולא להסתפק בטיולים בארץ שהם חשובים אבל חשוב גם שכל בני הנוער יחוו את המסע בחוץ לארץ ושגורם כלכלי לא יהיה זה שימנע מהם לצאת

ספיר מוספי:  אם עכשיו הם לא יוצאים, יכול להיות שגם בעתיד לא יהיו להם המשאבים

יסמין פרידמן: משרד החינוך אמר שזאת לא מגבלה

ספיר מוספי: בעבר כן היו מגבלות כלכליות

מיכל מנקס: לא רק שזאת לא מגבלה אלא הרבה פעמים ראשי הרשויות גם מצטרפים ועומדים בראש המסע לפולין

מיכל מנקס:  זה בנפשנו ובליבנו

מיכל מנקס:  גם בתשלומי הורים – וזה דיון אחר – בוודאי במסעות לפולין, אין ילד שלא יצא

רון כץ: זה לא נכון

רון כץ:  אני הייתי ראש מינהל חינוך

רון כץ:  יש קרן ובסופו של דבר הקרן נגמרת

מיכל מנקס: אני לא מדברת על קרן של משרד החינוך

רון כץ: לא, של העירייה

מיכל מנקס: אז בפתח תקוה אולי זה כך היה

רון כץ: לא רק בפתח תקווה

רון כץ:  זה בכל המקומות

מיכל מנקס: אני קצת מכירה

מיכל מנקס:  בטוח שיש כשלים

רון כץ: את חושבת שאין ילד אחד במדינת ישראל שרצה לצאת ולא היה כסף?     

מיכל מנקס: שביקש, שהיה צריך ולא יצא

רון כץ: אין אחד כזה?     

מיכל מנקס: אין אחד כזה ואם יש, אני אשמח לקבל את שמו

רון כץ: אני אעביר לך רשימה ונראה איך אנחנו עוזרים להם

קריאה: יש ערים שבכלל לא מעורבות ואין להן קרן לעניין הזה

מיכל מנקס: אני אשמח לקבל את הרשימה

רון כץ: זה משהו טוב שעולה כאן כי אם יש להם דרך לעשות אז נפנה לראשי הערות שיעבירו אלינו רשימות ונעביר אליהם, רק שיסבירו טכנית איך עושים את זה

יוסף טייב: מיכל כאן

מיכל מנקס: אני אשמח אחר כך לשוחח איתך ולהסביר

מיכל מנקס:  רשימות זה לא הסיפור

מיכל מנקס:  בוודאי לא של מי שאין ידו משגת

מיכל מנקס:  אנחנו מדברים בכל זאת בצנעת הפרט

מיכל מנקס:  יש מנגנונים בתוך בתי הספר ויש קרנות

רון כץ: אני בן אדם פרקטי

רון כץ:  תגידי לי מה לעשות, אני אפנה לראשי הערים ואני אעביר אליך

מיכל מנקס: זה התפקיד שלי ואני אשמח שזה יהיה הפורום

רון כץ: נעשה את זה ביחד ואחר כך נדווח ליושב ראש

יוסף טייב: מעולה

יוסף טייב:  תודה רבה

ספיר מוספי: אני כן אגיד לסיכום שאני באמת שמחה שאת אומרת שזה לא קורה

ספיר מוספי:  נשמח שברגע שבאמת יחזירו את המסעות, כך ימשיך להיות

ספיר מוספי:       לסיכום גם כדי ששני החברים שלי יוכלו להציג חוויות אני אומר שהמסע הזה, אני חושבת שזאת המטרה הכי פחות חשובה שלו, מכניס לנו פרופורציות לחיים עם כל הבעיות שאנחנו עוברים עכשיו כמו גיל ההתבגרות

ספיר מוספי:  הוא מכניס לנו פרופורציה

ספיר מוספי:  נושא סופר משמעותי הוא לימודי שואה שלא הוזכרו בדיון אבל הם סופר משמעותיים

ספיר מוספי:  הערכים שיש לכל עניין השואה שיכולים לעבור אלינו הם סופר חשובים

ספיר מוספי:  הם מחנכים אותנו כתלמידים לאהבת הארץ, מדינת ישראל, וזה מאוד חשוב להיסטוריה ולעתיד שלנו

ספיר מוספי:  זה מה שיבנה אותנו

סימון דוידסון: אדוני היושב ראש, משפט

סימון דוידסון:  הנושא שרון העלה הוא מאוד חשוב

סימון דוידסון:  זה לא קורה

סימון דוידסון:  יש תלמידים שלא יוצאים

סימון דוידסון:  אני הייתי מבקש שיירשם בפרוטוקול שאנחנו נקבל כאן בוועדה בשבוע הבא את המצב האמיתי ואיך אנחנו יכולים להיות על זה כך שבאמת כולם יצאו

יוסף טייב: הדברים נרשמו

יוסף טייב:  בהמשך יש לי עוד מספר שאלות גם למשרד החינוך

יוסף טייב:  מועצת התלמידים, אנחנו עוברים לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד היושב ראש על הדיון בנושא החשוב הזה

יפעת שאשא ביטון:  אני רוצה בראשית דבריי קודם כל לומר תודה לצוות שיושב כאן ממשרד החינוך

יפעת שאשא ביטון:  אני יודעת מקרוב כמה מאמצים הושקעו בשנה האחרונה כדי לחדש את המסעות

יפעת שאשא ביטון:  אגב, אנחנו חידשנו אותם מיד כשחזרנו מהקורונה

יפעת שאשא ביטון:  הצלחנו להוציא קבוצה של כ-1,000 תלמידים ואז זה שוב נסגר בגלל הסוגיות שכולכם מכירים

יפעת שאשא ביטון:  לא נחו, אפילו לא לרגע, במשך כל התקופה הזאת כדי לחדש את המסעות

יפעת שאשא ביטון:      אני רוצה להתייחס לכל הנושא של לימודי השואה בפרספקטיבה רחבה

יפעת שאשא ביטון:  בסוף הילדים פוגשים את לימודי השואה לא רק בתיכון, לא רק במסעות, אלא זה משהו שמתחיל כבר מגיל הגן, כמובן בצורה שהיא מותאמת גיל

יפעת שאשא ביטון:  כל הזמן זה נוכח במערכת וזה לא משהו שהוא מופע חד פעמי

יפעת שאשא ביטון:       צריך לזכור שאנחנו מדברים על היציאה לפולין ועל ילדים שלא יוצאים

יפעת שאשא ביטון:  אגב, זו דילמה שנמצאת על השולחן כבר כמה שנים

יפעת שאשא ביטון:  האם זה באמת מתאים לכולם, האם זה נכון בכלל לקיים את המסע בגיל הזה

יפעת שאשא ביטון:  זאת שאלה שכל הזמן חוזרת על עצמה

יפעת שאשא ביטון:  יש לא מעט ילדים שלא יוצאים לא בגלל בעיות כלכליות אלא בגלל שהם באמת לא מסוגלים להכיל את זה מבחינה רגשית

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו מדברים על חוויה מאוד מאוד קשה, מאוד עוצמתית שצריכה תהליך של עיבוד בצורה מקצועית עם הרבה מאוד ליווי כמו שאמרה ספיר, בין אם זה לפני היציאה ובין אם זה אחרי היציאה ועדיין לא כולם בשלים לעבור את החוויה הזאת בגיל הזה

יפעת שאשא ביטון:  מאוד יכול להיות שאחר כך בשלב הצבא או מאוחר יותר זה יהיה יותר נכון עבורם

יפעת שאשא ביטון:  צריך גם את זה לקחת בחשבון

יפעת שאשא ביטון:      מה שאנחנו עשינו בתקופה הזו שלא היו מסעות, בעצם נתנו חלופה של משואה לתקומה כאן במדינת ישראל

יפעת שאשא ביטון:  אני חושבת שזו חלופה שצריכה להישאר גם בשנים הבאות כי זה מאפשר להרבה מאוד תלמידים שלא יוצאים לפולין לחוות מסע כזה כאן בארץ ולפגוש את הניצולים

יפעת שאשא ביטון:  אני חושבת שיש כאן וין-וין כי גם נותנים להם מקום ובמה, גם פוגשים את המקומות שבהם אנחנו כן משקיעים במדינה וגם הרבה יותר ילדים חווים את החוויה הזאת

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו מדברים על מעל 30 אלף ילדים שיצאו למסעות האלה

יפעת שאשא ביטון:  אגב, אלה תלמידים שלא בהכרח היו יוצאים למסע לפולין

יפעת שאשא ביטון:      אני רוצה לאחל לכם שהמאמצים שלכם יישאו פרי

יפעת שאשא ביטון:  אני יודעת שאנחנו ממש בישורת האחרונה וכי רוב הדברים כבר נסגרו

יפעת שאשא ביטון:  אני מעריכה שבזמן הקרוב אנחנו כן נשמע בשורות טובות

יפעת שאשא ביטון:      אני רוצה להתייחס ברשותכם ובמחילה

יפעת שאשא ביטון:  עצוב לי מאוד שאנחנו נמצאים בדיון כל כך חשוב ודווקא קואליציה שכל כך דיברה על זה שלקחו את הלימודים על השואה ועל המורשת ועל המסורת מתוך מערכת החינוך, אין כאן אף נציג שלה למעט אתה אדוני היושב ראש

יפעת שאשא ביטון:  כאילו שום דבר לא השתנה מאז הממשלה הקודמת לעכשיו

יפעת שאשא ביטון:  הקואליציה היום שהייתה אופוזיציה אז, פשוט נעדרת מהוועדות וזה חבל

יפעת שאשא ביטון:  היום אני חושבת שזה חבל שבעתיים כי בסוף יש לכם יכולת ברמה המעשית לקחת ולהוביל את זה בתוך המשרדים ומי שירוויח, זה כל מי שנמצא כאן

יפעת שאשא ביטון:  אני מקווה שמישהו ישמע את הדברים ובפעם הבאה נראה יותר נציגים שלכם

יוסף טייב: אני כאן

יוסף טייב:  נוביל את זה במאבק גדול ועיקש

יוסף טייב:  נכון שזה שתלמידים לא יוצאים, זה לא רק בגלל הסבסוד אבל בעיית הסבסוד קיימת

יוסף טייב:  אולי בהמשך משרד החינוך – אם תוכלו להתארגן לכך - יוכל להגיש לוועדה את ההמלצות שלכם בעקבות משבר הקורונה, מה היו המקומות החלופיים ומה אתם מציעים במידה ופולין לא תפתח את שעריה

יוסף טייב:  הייתי רוצה שנדע לקראת מה אנחנו הולכים

יוסף טייב:  חשוב לי לקבל בוועדה את המסקנות האלה

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, כבר נבנית תוכנית חלופית שמתייחסת למקומות נוספים אליהם ייסעו הילדים ולא רק פולין

יפעת שאשא ביטון:  להרחיב את זה למדינות נוספות

יפעת שאשא ביטון:  אני אומר לכם שכבר יש קבוצות שנסעו למרוקו

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו יודעים שזה לא רק בגרמניה, בפולין ובהונגריה אלא זה היה קיים גם במדינות נוספות

יפעת שאשא ביטון:  באמת מרחיבים את היריעה ואז יהיה אפשר לבחור בין חלופות שונות

יפעת שאשא ביטון:  אני לגמרי רואה בזה ערך מוסף שלוקחים ומרחיבים את הסיפור הזה ורואים שהוא באמת הרבה יותר גדול ממה שאנחנו ידענו

אליהו מזור: אני רוצה להתייחס לבקשתך

אליהו מזור:  בפגישתי עם השר החדש הצגתי את הנושא והוא רשם לעצמו

אליהו מזור:  כמובן תיארתי בדיוק את מה שתיארתי לכם

אליהו מזור:  יש את דוח הוועדה לגבי המקומות הנוספים, לגבי החלופות בארץ

אליהו מזור:  אנחנו צריכים להציג את זה למנכ"ל הנכנס – אנחנו מדברים על שבוע עבודה – ונעשה זאת בצורה מסודרת

אליהו מזור:  המנכ"ל הנכנס יקבל את ההחלטות

אליהו מזור:  הרי לא היו מסעות ולכן המלגות הופנו למלגות לכיוונים אחרים

אליהו מזור:  צריך לארוז בחזרה את כל החבילה כדי שהיא תוכל להתקדם קדימה בצורה הטובה ביותר כפי שהיה בעבר

אליהו מזור:  אמרתי, 43 אלף עד סוף 2019 זה כמעט קצה הפוטנציאל

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  אנחנו נשמח לקבל את הדוח אחרי שהמנכ"ל החדש יקבל אותו, כך שהוועדה וחברי הכנסת יוכלו גם הם לקבל הנתונים האלה

יוסף טייב:      מכון שם עולם, ראש המכון, הרב אברהם קריגר

אברהם ורדיגר: שלום וברכה

אברהם ורדיגר:  אני רוצה להודות לכולם על כל המאמץ שאנחנו שומעים שנעשה במהלך השנים האחרונות

אברהם ורדיגר:  אני יכול לומר שאני מלווה את הנושא של מסעות לפולין משנת 1989 עת הוצאתי משלחת ראשונה לא של תלמידים ב-1987

אברהם ורדיגר:  אני מכיר את זה היטב דרך מכון שם עולם מתוך הקבוצות הרבות שמגיעות אלינו

אברהם ורדיגר:      אני רוצה בכל זאת בכמה נושאים להיות טיפה משבית שמחות

אברהם ורדיגר:  דבר ראשון, בנושא של המלגות

אברהם ורדיגר:  אני חושב שעדיין יש במדינת ישראל שכבה נרחבת ביותר של תלמידים שאינם יכולים לצאת לפולין

אברהם ורדיגר:  יכולים להביא לי מספרים מימין ומשמאל, אני רואה את זה בשטח

אברהם ורדיגר:  אני רואה את זה בקבוצות

אברהם ורדיגר:  לא משנה כרגע אם זה נובע בגלל שיטת החלוקה של המלגות שזה בית ספרי ובחלוקה כזו או אחרת

אברהם ורדיגר:  יש מועצות שאין להן שום קרן בפועל שנועדה לתגבר

אברהם ורדיגר:      באותה נשימה אני רוצה לומר שאותם מחזורים שלא יצאו לפולין, יש חשיבות לא רק לעודד אותם כרגע אם זה במסגרת מכינות או מדרשות או מסגרות חינוכיות שפועלות אלא גם לתת להם אפשרות אולי ליהנות גם מהמלגות באותה מידה

אברהם ורדיגר:  אני יודע שמכינות שרוצות לצאת לפולין, לא השתנה המצב הסוציו אקונומי באופן משמעותי של אותם תלמידים מהאתמול, כשהם היו שמיניסטים

אברהם ורדיגר:  אם רוצים באמת לתת להם אפשרות, צריך מה שנקרא אולי עכשיו לזמן מוגבל לתת לתלמידים שנפגעו בשלושת השנים האחרונות ולפתוח בפניהם את השערים בצורה כזו או אחרת

אברהם ורדיגר:      אני גם חושב ששנות הקורונה נתנו לנו כמה נקודות חשיבה חדשות וחשוב גם היום בתוך המערכת של הרגולציה של המסעות לפולין לפתוח מה שנקרא אנטנות לחשיבה נוספת

אברהם ורדיגר:  אני לא מדבר כרגע רק על מדינות נוספות אלא גם לצאת מאיזשהו קיבעון

אברהם ורדיגר:      העלו כאן את הנושא של חילופי נוער

אברהם ורדיגר:  חילופי נוער, לפי בדיקתי - אני לא עומד במאת האחוזים מאחוריה אבל בדקתי עם מי היה ממונה על כך במשרד החינוך – יש כ-70 אלף תלמידים בשנה בחילופי משלחות נוער

אברהם ורדיגר:  זה מספר יותר גדול, כמעט כפול, מהמספר של התלמידים שיוצאים במשלחות לפולין

אברהם ורדיגר:  המערכת הרגולטורית שבאיזשהו מקום מכניסה אותם לתוך סד כזה או אחר, כמעט ולא קיימת

אברהם ורדיגר:  הם יכולים לצאת באופן די עצמאי, הם הרבה יותר חופשיים בהרבה מהתחומים, כך שכרגע אני לא בא להשוות בין פולין לשם אבל אני אומר שזה מצריך חשיבה אולי יותר פתוחה גם בפולין עצמה וגם באופי של משלחות

אברהם ורדיגר:      העלו כאן את הנושא שציבור חרדי פחות יוצא

אברהם ורדיגר:  אנחנו סיימנו השנה פעם ראשונה במדינת ישראל קורס למדריכות למשלחות נוער לפולין מהמגזר החרדי

אברהם ורדיגר:  זה עבד בהתחלה עם מדריכות בעיקר בגלל שבסמינרים יש יותר ביקוש לצאת לפולין, בסמינרים של הבנות מאשר של הבנים

אברהם ורדיגר:  לכן לשם הפנינו את תשומת הלב

אברהם ורדיגר:  אבל גם אצל הבנים יש היום הרבה יותר התעוררות אלא מה, הם צריכים באיזשהו מקום להיכנס וצריך לפתוח להם מה שנקרא צורות אחרות קצת של מסעות, אולי עם שילובים אחרים, יתכן שלא פולין בלבד, היום זה כבר אפילו לא על המדף, שילוב עם אוקראינה

אברהם ורדיגר:  היו שילובים כאלה ואחרים שמבחינתם היו שילובים שעונים על הצרכים של הנרטיב שהם באיזשהו מקום עוסקים בו בתוך המוסדות

אברהם ורדיגר:  צריך לפתוח את האפשרויות השונות ולהקל כמה שניתן ברמה הרגולטורית

אברהם ורדיגר:      הנקודה האחרונה שאני רוצה לדבר עליה

אברהם ורדיגר:  השרה לשעבר הזכירה את העניין של המסעות בארץ וכך גם רבים מהדוברים

אברהם ורדיגר:  אני חולק על מה שנאמר כאן

אברהם ורדיגר:  המסעות בארץ הם בסופו של יום לא משרתים את המטרה של מעין מסע חלופי לפולין

אברהם ורדיגר:  בפועל רוב בתי הספר לוקחים את התקציב ומפנים אותו למסעות כאלה ואחרים כשמסמנים וי על החובה המינימלית שניתנה שם

יפעת שאשא ביטון: במחילה, זה לא נכון

אברהם ורדיגר: אני יודע שזה לא נכון

יפעת שאשא ביטון: במחילה, זה לא נכון

יפעת שאשא ביטון:  זה לא יכול לקרות

יפעת שאשא ביטון:  בוא ניצמד לעובדות

רון כץ: איזה גוף אתה מייצג?     

אברהם ורדיגר: אני מייצג את מכון שם עולם

רון כץ: אתם גם עושים מסעות?     

אברהם ורדיגר: אנחנו לא עושים את המסעות עצמם

אברהם ורדיגר:  דרכנו יוצאים תלמידים

רון כץ: יש כאן עניין עסקי?     

אברהם ורדיגר: לא

אברהם ורדיגר:  לנו אין עניין

יפעת שאשא ביטון: חד משמעית כן

אברהם ורדיגר: לנו יש עניין עסקי?     

יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים כסף

אברהם ורדיגר: אנחנו לא חברה זכיינית

אברהם ורדיגר:  אנחנו לא גוף שמוציא לפולין

אברהם ורדיגר:  אנחנו גוף כמו מוסדות ההכשרה השונים מ-יד ושם ועד בית לוחמי הגטאות והעמיתים ממורשת ועוד ועוד

אברהם ורדיגר:  מכשירים אלפי בני נוער לפני שהם נוסעים לפולין

אברהם ורדיגר:  אין כאן שום עניין עסקי

יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים על זה תשלום?     

אברהם ורדיגר: מה פירוש?     

יוסף טייב: אני רוצה לעשות סדר

יוסף טייב:  אתם יורדים למקומות שלדעתי לא רלוונטיים

יוסף טייב:  הוא מביע את דעתו

יוסף טייב:  זכותו להביע את דעתו ולומר מה שהוא אמר

יפעת שאשא ביטון: שייצמד לעובדות

יוסף טייב: כמו שזכותך הייתה לומר מה את חושבת ודעתי היא שזה חשוב אבל לא תחליף למשהו

יוסף טייב:  הכול בסדר

יוסף טייב:  הוא יכול להתבטא והכול בסדר

יוסף טייב:  אני מבקש להתכנס לסיכום

אברהם ורדיגר: אני אתכנס לסיכום

אברהם ורדיגר:  אני אומר את זה בכאב עצום ולא חלילה ממקום של התרסה

אברהם ורדיגר:  אני רואה את הדברים

אברהם ורדיגר:  אני רואה למשל שקבוצה מגיעה אלינו למכון שם עולם לעשות מה שנקרא שעתיים או שלוש, לעשות חלק מהמינימום, אחרי יום של סנפלינג

אברהם ורדיגר:  אחרי יום של סנפלינג הם לא יכולים

יפעת שאשא ביטון: זה לא המסע החלופי

יפעת שאשא ביטון:  זה קורה במסגרת טיולים שנתיים

אברהם ורדיגר: לא

אברהם ורדיגר:  אני לא מטעה

אברהם ורדיגר:  זו המציאות

יפעת שאשא ביטון: זה לא נכון

יפעת שאשא ביטון:  זה לא המסע החלופי

יפעת שאשא ביטון:  מה שאתה מתאר, זה יכול להיות חלק מטיול שנתי

אברהם ורדיגר: נכון וזה מה שקורה

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא אותו הדבר

יפעת שאשא ביטון:  המסעות החלופיים זה נטו מסע

אברהם ורדיגר: המסעות החלופיים, בואי נקרא אותם

אברהם ורדיגר:  הם חייבים ללכת הליכה משמעותית במסלול

קריאה: ותקומה

אברהם ורדיגר: ותקומה

אברהם ורדיגר:  אנחנו יכולים במדינת ישראל כל דבר להכניס לתוך העניין של תקומה

יפעת שאשא ביטון: לא

יפעת שאשא ביטון:  התוכניות הן בנויות וגדורות

אברהם ורדיגר: אנחנו כפורום מכוני השואה העלינו את הנקודה הזאת גם בפני המנכ"לית והיא נתנה הבטחה ש-70 אחוזים מתוכן המסעות הללו חייב לעסוק בשואה

אברהם ורדיגר:  בפועל זה לא קורה

אברהם ורדיגר:  אני לא בא כרגע להתריס

אברהם ורדיגר:  אני בא לעורר

אברהם ורדיגר:  אני אומר בואו נשים לב, זה לא קורה

אברהם ורדיגר:  זה קורה אולי בכל מיני סיכומים אבל זה לא קורה בשטח

אברהם ורדיגר:  מנהלי בתי ספר מנצלים באיזשהו מקום את התקציב שניתן, המעקב אחריהם הוא בלתי אפשרי בצורה רצינית

אברהם ורדיגר:  אין כאן פקחים כמו בטיולים שנתיים

אברהם ורדיגר:  אין פיקוח ממשי ובאיזשהו מקום הם מנצלים את זה לפעילות חברתית כזו או אחרת, טיולים או דברים כאלה

אברהם ורדיגר:  גם הקטע של השואה

יפעת שאשא ביטון: במחילה, אתה לא מדייק

יוסף טייב: הרב קריגר, אתה יוצא כאן בהאשמות ולכן אני כן רוצה לתת למשרד החינוך להגיב

ליאת סלומון: אני חייבת להגיב ואני אגיב בקצרה

ליאת סלומון:  אני רק רוצה לדייק כמה דברים

ליאת סלומון:  פורום מכוני השואה הביע בפני המנכ"לית לגבי היחסים בין נושאי שונה לנושאי תקומה

ליאת סלומון:  סנפלינג לא היה במשוואה

ליאת סלומון:  יכול להיות שאתה מכיר משהו ספציפי אחד שעשו תיחמון וזה בעייתי אבל מסעות שואה ותקומה בהחלט מתעסקים בשואה ותקומה והסיפור היה על היחסים בין שואה לבין תקומה שאלה שני נושאים ששניהם ראויים

ליאת סלומון:      נקודה שנייה

ליאת סלומון:  המסעות האלה מבחינה ביטוחית, בגלל שמדובר במסע בארץ, הם יושבים באגף של"ח ולאגף של"ח, כמו לכל שאר מערכת הטיולים, יש מספיק אנשים שבאים ועושים את הבדיקה הזאת

ליאת סלומון:  מעבר לזה, כל המסעות של שנה שעברה - והיו רבים, נקבה כאן קודם השרה לשעבר את המספר שהוא כולל קרוב ל-30 אלף תלמידים – כל אחת ואחת מהתוכניות האלה עברה בקרה גם ברמה של תוכן

ליאת סלומון:  אחת המדריכות הארציות במטה משלחות הנוער לפולין בדקה וחתמה

יוסף טייב: זאת אומרת שיש למשרד כלי פיקוח

ליאת סלומון: לחלוטין

ליאת סלומון:  יצוין גם שהרב קריגר הוא לא עובד המשרד

ליאת סלומון:  גם את זה חשוב להבין

יוסף טייב: כבודו הציג את עצמו כעובד המשרד?     

אברהם ורדיגר:  ממש לא

ליאת סלומון: לא

ליאת סלומון:  לא

ליאת סלומון:  הוא דיבר בידענות על תהליכים שקורים במשרד

ליאת סלומון:  הוא מכיר את הכול דרך המכון שלו שהוא מכון מאוד מכובד

ליאת סלומון:  הוא מכיר מה שמגיע אליו למכון

יוסף טייב: לכן היה חשוב לקבל את התגובה שלכם

אליהו מזור: מאוד חשוב גם להתייחס לרעיון של בדיקת אתרים נוספים מעבר לוועדה שעשינו במידה ולא נחזור לפולין

אליהו מזור:  ניסינו הכול

אליהו מזור:  אני 25 שנים שם, נסענו מ-באבי יאר דרך אוקראינה לפולין, עשינו מהלך ברכבת מפראג

אליהו מזור:  כל התהליכים האלה נעשו ונמצאו הרבה יותר יקרים

אליהו מזור:  המסעות האלה לא הצליחו

אליהו מזור:  הדבר היחידי שבסוף הצלחנו כן לאשרר למרות שזה יותר יקר - יש כאן עניין של Back to back במטוסים – זה להביא את המסע לחמישה ימים

אליהו מזור:  אי אפשר מבחינה אבטחתית – ואני שם את זה כאן על השולחן – להתחיל לבנות פה מערכות אבטחה בכל העולם

אליהו מזור:  זה פשוט בלתי אפשרי

אליהו מזור:  גם בוועדה שעשינו יחד עם השב"כ למצוא חלופה התנינו את זה ביעד אחד, שנוכל להקים שם את המערכות עם חפ"ק וכולי

אליהו מזור:      כל שאר משלחות הנוער שיוצאות לחילופי נוער בגרמניה וכולי, הן מטופלות באותה שיטה, באותו תהליך אבטחתי ובאותו תהליך ערכי כולל הכנת התלמידים לייצוג של מדינת ישראל ובכלל בחוץ לארץ גם אם הן משלחות עצמאיות פרטיות ואנחנו נותנים להם את כל המעטפת למרות שהחלטת ממשלה אומרת שייסעו כאחד העם

יוסף טייב: אני מבין שיש משקעים

יוסף טייב:  בסוף אני מאמין שכל הורה וכל תלמיד במדינת ישראל היה רוצה להגיע לפולין, למסעות, להיחשף, לחוות ולראות את הדברים במו עיניו

יוסף טייב:  אנחנו מבינים גם שבסוף יש מגבלה תקציבית

יוסף טייב:  אני אפגש גם עם השר וגם עם המנכ"ל וגם עם אנשי משרד האוצר

יוסף טייב:  אני חושב שזה דבר ראשון במעלה

יוסף טייב:  יושבים כאן ניצולי שואה ואנחנו חייבים להבטיח להם שדור ההמשך, כמו שאמרה ספיר, כמו שאמרתם כולכם, יוכל לחוות את הדבר הזה ולהוביל בסוף את החזון ולהוציא משם את התקומה

יוסף טייב:  גם לזכור, גם לשם הזיכרון כזיכרון אבל גם להמשך הידע, העדויות, החוויה והחיבור לזהות היהודית

יוסף טייב:      אני חושב שהדבר הוא חשוב ולכן אני אומר את זה כאן על השולחן, אני אגיד את זה גם במסקנות הדיון, אני הולך לעבוד קשה גם עם השר הנכנס, גם עם המנכ"ל ועם כלל משרדי הממשלה כדי שלא יהיה תלמיד בישראל שרוצה ואם יש מישהו שלא רוצה - לגרום לכך שהוא ירצה ולהביא הכנה אמיתית

יוסף טייב:  זה יכול להיות במסעות כאן של תקומה

יוסף טייב:      אני חושב שאני הייתי ברור בנושא הזה

יוסף טייב:  זה הכיוון ולשם אנחנו הולכים

איתי קובי: סליחה שאני מתפרץ

איתי קובי:  אני אשמח להוסיף משהו מטעם המועצה

איתי קובי:  אני יושב ראש מועצת התלמידים והנוער ש מחוז חיפה ונציג מטעם מועצת התלמידים הארצית

איתי קובי:  אני רוצה להוסיף  משהו על דברי השרה היוצאת ולחזק אותם

איתי קובי:  נאמר שאנחנו באמת מתחילים את כל הסיפור של השואה ומלחמת העולם השנייה כבר מגיל גן וזה באמת משהו שאנחנו מצפים לו ומחכים לו עד כיתה י"א-י"ב, אז אנחנו מגיעים לרגע בו אנחנו טסים

איתי קובי:  כשאנחנו קטנים, ההורים לפעמים חוסכים בכל הפרטים שקרו שם כדי שלא נזדעזע כבר בגיל צעיר ועד שאנחנו מגיעים סוף סוף לגיל בו אנחנו יכולים לדעת, לשמוע ובאמת להבין או לפחות לנסות להבין

איתי קובי:  אני חושב שאסור לנו לוותר על זה במיוחד שזה גם הזמן שאנחנו לומדים עליו בשיעורי היסטוריה בבית הספר

איתי קובי:  זה באמת משהו שלשמוע זה בסדר, זה יפה ואנחנו רוצים להעביר את זה הלאה, אבל כמו שאחרים אמרו כאן, לראות זה באמת הדבר האמיתי

איתי קובי:  תודה רבה

רן שי: אנחנו גם נשמח להיות שותפים ולסייע

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מנכ"לית אסירים לשעבר, מרים גרייבר

מרים גרייבר: אני רוצה לחזק את התלמידים שנמצאים כאן

מרים גרייבר:  זה באמת מאוד חשוב

מרים גרייבר:  אני תמיד הייתי תחת הרושם שזה לא משנה לתלמידים אם הם יוצאים או לא יוצאים כי הם יכולים לקבל אותו דבר בארץ אבל ים אחד הצטרפתי למסע כזה ודיברתי עם התלמידים לפני כן ודיברתי עם התלמידים אחרי כן

מרים גרייבר:  אין לכם מושג איזה מטפורה שהתלמידים האלה עברו במשך המסע

מרים גרייבר:  לנו היה מזל גדול וזה מאוד מאוד חשוב לכל אלה שמוציאים ילדים למסע הזה

מרים גרייבר:  קודם כל, הם צריכים לדעת ולראות את מה שהיה שם בפולניה

מרים גרייבר:  לפני כמה שנים נסעתי איתם לאושוויץ ועדיין המקום היה פחות או יותר כפי שהוא היה

מרים גרייבר:  אבי היה באושוויץ ואני זוכרת שהוא סיפר לנו על ה-ברק שהוא היה בו

מרים גרייבר:  זה היה ברק מספר 4

מרים גרייבר:  הוא סיפר איך שהם עמדו בין ברק אחד לשני שעות אחרי שהם הגיעו מהמקומות בהם עבדו

מרים גרייבר:  ברק מספר 4 הוא עכשיו מוזיאון אבל הם עשו את המוזיאון הזה בדיוק כפי שאבי תיאר אותו עם הדרגשים עליהם ישנו והשולחן שהיה שם

מרים גרייבר:  זה העביר בי צמרמורת גדולה

מרים גרייבר:  אני חושבת שהתלמידים צריכים ללמוד לפני כן, להבין לאן הם הולכים ובמיוחד אחרי זה לכתוב על זה או להביא אותם ביחד ולדבר על זה כדי לראות מה הם באמת למדו ומה הם רוצים להעביר לדורות הבאים

מרים גרייבר:  זו החשיבות הגדולה לדורות הבאים

מרים גרייבר:  אם לא נוכל להסתדר עם פולניה, אני הייתי מייעצת שתחשבו על גרמניה כי שם היו הרבה מחנות השמדה

מרים גרייבר:  אחרי מחנות ההשמדה היו גם מחנות העקורים ואלה שיצאו ממחנות ההשמדה הגיעו אליהם ושם הם למדו לחיות שוב ולהיות אזרחים נאמנים לכל מדינה אליה הם נסעו, ובמיוחד העלייה לארץ ישראל והתקומה בארץ ישראל ומה שהם עשו למען המדינה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  עמותה פרלמנטרית לזכר השואה

קריאה: יושבת ראש ועדה של דורות ההמשך במסגרת העמותה הפרלמנטרית לזכר השואה

קריאה:        מכובדיי, אני דור שני ליצולי שואה

קריאה:  מזה 8 שנים בחיפה אנחנו לוקחים ניצולי שואה לכפר הנוער הודיות, שזה בית ספר עם פנימייה, זה גם בית ספר לשוטרים וגם בית ספר של נתיב, החזרת חיילים בתשובה

קריאה:  שמו של יושב ראש הכפר הזה הוא פלא שטיין שהוא גם דור שני לניצולי שואה

קריאה:  הרעיון קם כשהוא רצה להכין את החניכים המצטיינים שהיו אמורים לנסוע לפולין, מפגש חברתי ערב חג שמחת תורה עם ניצולי שואה

קריאה:  קיבלנו זימון ו-100 ניצולי שואה התארחו בכפר הודיות ואותם תלמידים עבדו בקיץ בעבודות שונות על מנת לחסוך חלק מן הכספים לנסיעה לפולין

קריאה:  במשך שלושה ימים הם באו במגע ישיר עם הניצולים

קריאה:      הניצולים אימצנו את התלמידים

קריאה:  היו מסעות לפולין

קריאה:  לאורך כל השנה חגגנו יחד את כל החגים

קריאה:  בתקופת הקורונה אי אפשר היה לבוא אבל התלמידים יצאו עם משלחות של מורים לבתי הניצולים באוזר הצפון כדי לתת להם תשר ולשמור

קריאה:  אני חושבת שזו נקודה של ארץ ישראל היפה

קריאה:  מיותר לדבר על הערכים החינוכיים

קריאה:  אגב, הם קיבלו פרס מטעם משרד החינוך על המפעל הזה

קריאה:  אולי כדאי להמשיך אותו כי זה דבר נפלא

יוסף טייב: אני רוצה לתת לכולם לדבר, אז בבקשה נתכנס

בני פרץ: אדוני היושב, אני שמעתי את דבריך על המשפחה, על הדור ועל שארית הפליטה שנשארה ומה יהיה אחר כך

בני פרץ:  לפני שאני אדבר, אני אספר סיפור קצר

בני פרץ:  כמעצב שיער, והייתי בעל מספרות, היו אצלי השמנה והסלתה של תושבי ירושלים

בני פרץ:  כשנפתחה פולין, ואני שמעתי סיפורים מסוימים, ואני הייתי גם פעיל חברתי בכנסת, הייתי מזדעזע

בני פרץ:  הייתי בא ואומר את זה והיו אומרים לי לשתוק, זה לא נכון

בני פרץ:  עד ליום הזה שלעולם לא נשכח ואני לא שוכח אותו, שנת 1993, כאשר כותרת כזאת גדולה של עיתון "ידיעות אחרונות" ביום שישי כתבו את המילה "ילדי טובים" שהיו שם

בני פרץ:  לא רוצה לומר מה היה כתוב, אבל הביאו נערות גוגו וגם צילמו אותן כשהן באו לשם

בני פרץ:  אני באתי לכנסת ואני אומר להם מה זאת המילה "ילדי טובים"? הם היו במשלחת מהקיבוצים

בני פרץ:  מה זה ילדי טובים, האם אנחנו ילדי רעים? אם חס ושלום היה ילד משלנו מעדה אחרת מתנהג כך, היו קוראים לו ילדי רעים? אולי זה עניין של החינוך

בני פרץ:  אני שתקתי

בני פרץ:       בשנים ההן בכיתות י' היו עושים עבודות גמר

בני פרץ:  כשהבן שלי הגיע לכיתה י' אמרתי לו שיבחר עבודת גמר על השואה ואני מבטיח לו שאם הוא יקבל ציון מעל טוב, אני שולח אותו למסע

בני פרץ:  הבן שלי לא רק עשה עבודת גמר ברמה אוניברסיטאית אלא גם שבח וייס קיבל את התעתיק שלה

בני פרץ:  העבודה הייתה על גטו ורשה

בני פרץ:  אני שלחתי אותו וכשהוא חזר שאלתי אותו איך הוא הרגיש ומה הוא חש

בני פרץ:  הוא אמר לי: אבא, יימח שמם הגרמנים, מחקו את רוב הראיות, לקחו אותו ליער, פחדתי לדרוך

בני פרץ:      אני הבנתי שזו הדרך ואז באתי לכאן לוועדות החינוך וניסיתי להציע הצעה

בני פרץ:  הצעתי בכל בתי הספר בארץ, כדי להשריש את זה, להתחיל לעשות עבודות גמר על השואה ולא חשוב על איזה נושא בה

בני פרץ:  כל אחד שייכנס וירצה לחקור יקבל עוד ידע רחב

בני פרץ:  אמרתי שמצד שני יש להקים קרן ובקרן הזאת להביא את התרומות וכך נעודד ילדים מעיירות הפיתוח, שכונות המצוקה וחסרי היכולת שלא יכולים להגיע

בני פרץ:  כל מי שיעשה עבודה ויקבל ציון שהוא מעל טוב, נשלח אותו שיחווה מה שקורה שם

בני פרץ:      אני רוצה להגיד לך כבודו שכל מה ששמעתי, רק דיברתי על הכסף, אלוהים ישמור - אנחנו מדינה דמוקרטית, כל אחד בוחר מה שהוא רוצה

בני פרץ:  אני אומר כאן שהנושא הזה הוא כספי, אני רוצה לדעת כמה תלמידים מעיירות הפיתוח – ואני בעד לומר עיירות פיתוח

בני פרץ:  אני לא בעד פריפריה

בני פרץ:  אני אף פעם לא שיניתי את העובדות כי אני יודע מה היה שם

בני פרץ:  פריפריה זה שינוי שם כדי לטשטש את העובדות

בני פרץ:  אני רוצה לשאול כמה תלמידים מבתי הספר האלה נוסעים או בכמה שותפים בהסעתם

בני פרץ:  אני אומר לך כבודו שזה עניין כספי

בני פרץ:  בנושא ניצולי השואה וכל נושא השואה, יש הרבה כסף שהולך להרבה עמותות וקרנות ואפילו לא מגיע הרבה לניצולים

בני פרץ:  אני אומר לך את זה בצורה הכי ברורה ומפורשת

בני פרץ:  יש שם הרבה כסף

בני פרץ:  אם היו לוקחים אותו ומרכזים אותו, כל תלמידי בית הספר בישראל היו יכולים לנסוע

בני פרץ:  היא דיברה על כך שרוצים להמשיך למרוקו ולהרחיב למקומות אחרים כי יודעים שהגיעו להרבה מקומות ואנחנו לא שותפים באותה היסטוריה

בני פרץ:  לכן, במחקר זה יביא גם את הילדים וייתן להם חברה אחרת וחינוך אחר

בני פרץ:  אני אגיד לך שחמי זיכרונו לברכה, הוא היה אחד מאלה שישבו בבנייני האומה

יוסף טייב: בני, אני יודע שאתה יכול לספר לי במשך יום שלם אבל יש כאן עוד המון אנשים שרוצים להתייחס

בני פרץ: אני מסיים

בני פרץ:  חמי – הוא היה גם מעביר את הסיפור שלו לילדים שלי שהם נכדים שלו - היה בין השומרים על אייכמן יימח שמו

בני פרץ:  הוא גם היה מי שנסע לגרמניה, רואים את זה באוטובוסים, וגם הילדים שלי שנסעו ראו את זה

בני פרץ:  זה נקרא להחדיר

בני פרץ:  החינוך נותן

בני פרץ:  ברוך השם ילדיי, בן הבכור, זכר יחיד שלי הוא קצין בצה"ל

בני פרץ:  ברוך השם

בני פרץ:  אני אומר שקודם כל תתחילו לחשוב על החינוך

יוסף טייב: בני, הרעיון ברור

יוסף טייב:  דבריך נשמעו

יוסף טייב:  תודה רבה

יפעת שאשא ביטון: רק לפרוטוקול

יפעת שאשא ביטון:  קריית שמונה, דימונה, כבר לא עיירות פיתוח

בני פרץ: את לא קוראת להן כך

בני פרץ:  אני קורא להן כך

יפעת שאשא ביטון: זאת מילה של האליטה שהתנשאה על הילדים שם

יפעת שאשא ביטון:  אנחנו כבר ממש לא שם

יוסף טייב: נקווה שאכן אנחנו לא שם

בני פרץ: גם אני מבקר שם ומסתובב במקומות האלה

יפעת שאשא ביטון: אלה לא עיירות פיתוח

בני פרץ: אני עדיין קורא להן כך

יוסף טייב: זה לא הנושא

יוסף טייב:  לצערנו יש עד היום, מה לעשות, ילדים ומשפחות שמרגישים עדיין שהם חיים בעיירות פיתוח

יוסף טייב:  אנחנו קוראים לזה פריפריה בלשון המקצועית

בני פרץ: חברתית

יוסף טייב: אמרת את דבריך

יוסף טייב:  צבי שלמה, דור שני לשורדי שואה

צבי שלמה: אדוני היושב ראש, תודה

צבי שלמה:  אני דור שני של שורדי השואה, בן למשפחה שכולה

צבי שלמה:  אני מתנדב במרכז למורשת יהדות סלוניקי ביוון במרכז על שם רקנטי פתח תקווה

צבי שלמה:  הוריי, שניהם שורדי שואה, הגיעו אודים מוצלים מאש בגיל 18 לארץ

צבי שלמה:  כלומר, בגיל 16, 15

צבי שלמה: 5, הם נכנסו למחנות

צבי שלמה:  בניגוד לכל מה שהיה, לכך שהורים לא דיברו על זה בבית, אצלי שני ההורים דיברו ובפירוט

צבי שלמה:  מגיל צעיר מאוד זה נספג בדם שלנו

צבי שלמה:       הייתי במסע "עדים במדים" כשוטר מתנדב וכל מה שהוריי סיפרו לי היה כאין וכאפס ברגע שאתה עומד במחנות ההשמדה בפולין

צבי שלמה:  מאז בתי הבכורה מתוך השלוש שלי הייתה במסע, בתה, נכדתי, לימים גם כן יצאה למסע ותמיד במכתבים שלהם שהם כתבו, דפי מסע, הם כתבו שכל מה שסיפרו הוא לא כמו להיות במקום ולהרגיש את המקום

צבי שלמה:       אני מתנדב מאז שאבא שלי היה לוקח את כתונת הפסים שלו ועבר בבית ספר

צבי שלמה:  אני לא יודע מה עלה לו בראש שהוא החזיק אותה ושמר עליה אבל הוא עבר בבתי הספר – אצלי בבית הספר היסודי אליאנס בשבזי – ואני אחר כך המשכתי את הצוואה הלא כתובה שלו ועברתי בבתי הספר של בנותיי והיום אני עדיין הולך ומעביר הרצאות עם מחשב ושקופיות בבתי ספר של הנכדים שלי

צבי שלמה:  אחת המנהלות אמרה לי שהיא לא רוצה רק את הכיתה ואם אני יכול לדבר בפני כל השכבה

צבי שלמה:  אמרתי לה שאין בעיה

צבי שלמה:  250 תלמידים ותלמידות מתאספים באולם הספורט ואני בעצמי מתרגש

צבי שלמה:  אף פעם לא היה לי קהל שומעים כזה גדול

צבי שלמה:  הם נדהמו אבל אני נדהמתי יותר

צבי שלמה:       אני רוצה לסכם

צבי שלמה:  ברגע שאני שומע אתמול בחדשות מדינה מוסלמית לראשונה ומדברת על השואה – אבו דאבי – ההבטחה שלי, ואני אצטט את מורי ורבי פרופסור שמואל רפאל שכתב לאימא ואבא "תדבק לשוני לחכי אם אשכח אתכם", ואני קעקעתי את שני המספרים, של אבא שלי ושל אימא שלי

צבי שלמה:  אם אני מסכם את הספרות בגימטרייה – 116244 – יוצא 18, ח"י ואני מרגיש שזאת הצוואה שלו, שנמשיך לספר

צבי שלמה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה על דברים מרגשים

יוסף טייב:      עינת דלח, צוות פולין וחברה בהנהגת ההורים הארצית

עינב דלח: מרגש לשמוע את הדברים האלה ותודה על כך

עינב דלח:  אני רוצה לדבר מהמקום שלנו כהורים ולומר שעם כל הכבוד לכל המכובדים, לשמוע את הנוער אומר את מה שהוא אומר, בעיניי זה אחד הדברים הכי חשובים

עינב דלח:  אני אומרת את זה כאם לשלושה ילדים ולא רק כחברת הנהגת הורים ארצית

עינב דלח:  אני אם לשלושה ילדים שגם הבוגר וגם האמצעית לא זוכים לצאת לפולין

עינב דלח:  הבוגר לא יצא לפני שנתיים מהטעמים שנאמרו כאן והאמצעית עכשיו בכיתה י"ב ולא זכתה לצאת למסע פולין

עינב דלח:  אני מאוד מקווה שהילד הקטן כן יצליח לצאת

עינב דלח:      אני רוצה להתייחס למה שנאמר כאן ולהתייחס לפרספקטיבה שלנו בהקשרים האלה

עינב דלח:  הנוער וכולם ציינו את החוויות, את הצד הרגשי, את הצד הכלכלי ואני חושבת שמה שצריך לשים כאן על השולחן בצורה מאוד ברורה זה שיש כאן מטרה והמטרה היא זיכרון השואה

עינב דלח:  אנחנו יכולים לדבר ברמת המדינות ואנחנו יכולים לדבר ברמת הרבה דברים אחרים, אבל כל מי שמעלה כאן את הצורך, מעלה את הצורך בזיכרון השואה ואת זה אנחנו צריכים לקדם

עינב דלח:  אם אנחנו רואים את זה כמטרה לאומית, אחת מהשאלות שאנחנו כבר שאלנו לפני כשנה את משרד החינוך בהקשר הזה - ונפגשנו עם כל הגורמים הרלוונטיים - היא 

עינב דלח:  קודם כל, בראש ובראשונה, אנחנו מאוד נשמח, מאוד נרצה לראות את מסע פולין כפי שהוא ממשיך וחוזר לפרונט

עינב דלח:  אנחנו מאוד נשמח לזה

עינב דלח:  אנחנו מבקשים את זה

עינב דלח:  זה הדבר הראשון שאנחנו רוצים

עינב דלח:  עם זאת, בהקשר של לא לשים את כל הביצים בסל אחד, אנחנו מבקשים שכן תהיה חלופה

עינב דלח:  היה ויש איזשהו משבר שהוא לא בשליטתנו ואף אחד מאיתנו לא יכול בסופו של יום לשלוט בו, אנחנו כן מבקשים שתהיה חלופה והחלופה הזו היא חלק ממה שאנחנו יושבים עליו בוועדה המשותפת עם משרד החוץ ועם משרד החינוך ודנים בדברים האלה ואנחנו מעלים את קולנו, את קול ההורים בהקשר הזה, כי זיכרון השואה הוא החלק החשוב

עינב דלח:  אנחנו לא מקדשים כאן את מדינת פולין או את האתר עצמו

עינב דלח:  אנחנו מקדשים כאן את הצורך לזכור מה היה ולא לשכוח

עינב דלח:      בהקשר הזה אני רוצה להגיב לנושא המסעות בארץ

עינב דלח:  המסעות בארץ בהחלט כן חשובים

עינב דלח:  המסעות בארץ - בדיוק מהטעמים של מה שהוצג ונאמר כאן – זאת בדיוק הסיבה שאם לא ניתן לצאת, כי בקורונה לדוגמה לא ניתן היה לצאת מטעמים אחרים לגמרי כי פשוט אי אפשר היה לצאת ואז אולי ניתן לקיים מסעות פה בארץ, מה גם לא כל בתי הספר יכולים להרשות לעצמם לצאת

עינב דלח:  אגב, לא רק בגלל הצד הסבסודי אלא לפעמים בגלל גודלם

עינב דלח:  לא כל בית ספר, בגלל הגודל שלו, יכול לצאת למסע שהוא מסע ממלכתי

עינב דלח:  היום המסע הממלכתי היחיד המוכר זה מסע פולין

עינב דלח:  כל שאר המסעות לא מוגדרים כמסעות ממלכתיים ולכן כל התהליך, כולל התקצובי וכולל הרישומי בחוזר מנכ"ל, לא מוכרים כמסעות ממלכתיים

עינב דלח:      זו נקודה שאנחנו כולנו מבקשים להעלות

עינב דלח:  נכון להיום גם מסע פולין לא תקף בחוזר מנכ"ל

עינב דלח:  במאי 2019 הוא כבר לא בתוקף בחוזר מנכ"ל

יוסף טייב: משרד החינוך יכול לאשר את זה?     

עינב דלח: אפשר להיכנס לאתר של משרד החינוך ולראות שזה רשום בפירוש

עינב דלח:  זה כבר לא בתוקף

ליאת סלומון: לא

ליאת סלומון:  יש חוזר מנכ"ל מסעות בני נוער לפולין בתוקף

עינב דלח: תסתכלו באתר של משרד החינוך

עינב דלח:  חשוב לומר שאם אנחנו מדברים על מסעות חלופיים ומסעות בארץ, מאחר והם לא מוכרים כמסעות ממלכתיים, לזה אין שום דבר

עינב דלח:  זה נוגע בנושא הסבסודי

עינב דלח:  אגב, גם במה שהיה רשום במסעות פולין, אין הגדרה מסודרת לנושא הסבסודי, מה המדינה מסבסדת ומה עלות ההורים

עינב דלח:  רק לסבר את האוזן, ודיברו כאן בני הנוער וכולם על הנושא הכספי, ההורים היום משלמים בין 5,000 ל-5,500 שקלים לילד עבור מסע לפולין

עינב דלח:  זה לא מספר שאפשר לומר שהוא שווה כל כיס וכל הורה יכול להרשות את זה לעצמו

עינב דלח:  זו בעיה מאוד קשה

עינב דלח:  זה גם לא מעוגן בשום מקום

עינב דלח:  חוזר מנכ"ל לא מגדיר את הגבול בנושא הזה לגבייה מהורים

ליאת סלומון: מכרז פולין מגדיר

ליאת סלומון:  יש שניים

ליאת סלומון:  הפנוי, ועדת ההגבלים אסרה לשים שם גבול עליון ומשרד החינוך שטען שחייבים לשים גבול עליון בסוף הגיעו לפשרה שכל בית ספר שחותם חוזר מעל 5,100 שקלים, צריך אישור של ועד הורים לחוזה הזה

עינב דלח: ואת הדבר הזה, אין הגדרה לזה בחוזר מנכ"ל

ליאת סלומון: זה לא אישור לחוזר מנכ"ל

ליאת סלומון:  זה קשור למכרז פולין

עינב דלח: זה בדיוק העניין

עינב דלח:  זה כן קשור כי בחוזרי מנכ"ל יש הגדרות לכל מה שמשרד החינוך מפעיל בתוכו

עינב דלח:  יש תשלומי הורים, יש תל"ן, יש כל דבר

עינב דלח:  זה משהו שהוא לא מוגדר אבל אני מתייחסת לזה בנושא אחר לגמרי

עינב דלח:  אני מתייחסת לזה בהקשר של הסתכלות על המסעות בכלל כמסעות ממלכתיים וההתייחסות של הסבסוד של המשרד ושל המדינה למסעות האלה אם רואים בדבר הזה, במסע הזה, במשמעות הזו של זיכרון השואה כמטרה לאומית

עינב דלח:  זה משהו שצריך להיכנס למסגרת הרבה יותר מהודקת

עינב דלח:       דבר אחרון שאנחנו רוצים לומר

עינב דלח:  הוועדה התכנסה

עינב דלח:  אנחנו כבר נמצאים בישורת האחרונה של הצוות שהתכנס

עינב דלח:  הכול כבר נמצא על השולחן, כל החלופות וכל האופציות אבל אם לא יקבלו החלטה מהר, אנחנו עלולים לפספס גם את השנה הזאת כי אולי, אולי, אולי אם יקבלו החלטה לקחת את המסעות משואה לתקומה או כל מסע אחר שמוסדר כמסע ממלכתי ואפשר להוציא אותו, אולי תלמידי י"ב שלא הצליחו לצאת למסע פולין, יצליחו לעשות פה בארץ איזשהו מסע

קריאה: אגב, חלק מהמסעות בארץ בוטלו בגלל עיצומים של המורים השנה

עינב דלח: נכון

עינב דלח:  לכן אני אומרת שככל שימהרו לקבל את ההחלטה הזאת באותה ועדה, אולי יהיה אפשר להוציא אותם אבל אם לא נמהר, גם התלמידים שעכשיו לומדים בכיתה י"א שאמורים לצאת בקיץ לא יצאו כי אנחנו בסוף ינואר, ביולי-אוגוסט יוצאים המסעות הראשונים ובתי ספר רוצים צריכים עכשיו להתחיל בתהליכים שהם צריכים לעבור

עינב דלח:  לכן אנחנו מבקשים שבהקשר לוועדה שמתכנסת, הוועדה שעוסקת בחלופות, בבקשה לקבל החלטה, מפצירים בכולם לקבל החלטה כמה שיותר מהר כדי לא לפספס את שנת הלימודים, את הילדים ועוד מחזור שלא ייהנה מהחוויה הכול כך משמעותית הזאת בחיים שלהם

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  דברים חשובים

יוסף טייב:  המועצה לשימור אתרי מורשת, מחנה מעפילים, גב' רוטנברג

זהבית רוטנברג: תודה רבה

זהבית רוטנברג:  אני מנהלת את מחנה המעפילים מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל

זהבית רוטנברג:  לפי השם אפשר להבין ששימור, אין כמו ביקור באתר

זהבית רוטנברג:      בשנת 2022 קלטנו כ-16 אלף תלמידים במה שנקרא מסעות אלטרנטיבה לפולין שזה יומיים מסע בארץ בנושא השואה ויום אחד בנושא התקומה

זהבית רוטנברג:      נתנו כמעט לכל התלמידים שהיו למלא משוב כי רצינו מאוד לנתח את התהליך שהם עברו – ואני רוצה להתייחס רק לזה כי הרבה דברים נאמרו סביב השולחן – ומה שראינו מאוד מאוד חיזק ואני רוצה להעלות נקודה חדשה מאוד חשובה בעיניי ואני אעשה את זה בקצרה

זהבית רוטנברג:  מהמשוב עולה כמעט גורף שהיום שהיה אצלנו - זה יכול להיות לא במחנה מעפילים אלא במקום אחר שמדבר על תקומה ותקומה אישית, לאו דווקא ברמה הגדולה, תקומה לאומית - היה להם מאוד מאוד משמעותי לא להישאר בקורבנות

זהבית רוטנברג:  עוד לפני המסע לפולין עושים הכנה עצומה על השואה וטוב שכך, אבל החבר'ה האלה חוזרים לארץ ואין שום סגירה

זהבית רוטנברג:  הסגירה חייבת להיעשות

קריאה: לא נכון

קריאה:  בוועדה יש יותר מדי אמירות לא נכונות

קריאה:  יש סיכום עם אנשי העדות

קריאה:  הייתה כאן אשת עדות שאמרה את זה

קריאה:  יש סיכום עם המדריכים

זהבית רוטנברג: אני מדברת על משהו אחר

זהבית רוטנברג:  אני לא מדברת על סיכום עם מדריכים, זה כמובן נמצא

זהבית רוטנברג:  אני מדברת על היום שאחרי, כשהשואה מסתיימת, יש את תנועת הבריחה, יש את העניין של ההעפלה, יש את ההשתלבות בארץ, יש את הערכים של בחירה בחיים וכל הדברים האלה חייבים לבוא לידי ביטוי כחלק מהמסע לפולין, לאו דווקא רק הסגירה של מדריכים

זהבית רוטנברג:  אני אימא לארבעה ילדים שהיו במסע, אני יודעת מכל החברים, הסגירה על הערכים ועל התקומה האישית לא נעשית כפי שהיא צריכה להיעשות

ליאת סלומון: אני רק אומר בקצרה שאפשר לראות באינטרנט בחוזר מנכ"ל מסעות בני נוער לפולין את רשימת הנושאים שצריך לעסוק בהם וכל הנושאים האלה כמובן מופיעים

יוסף טייב: תודה רבה על ההבהרה

יוסף טייב:  משרד החינוך, מפמ"ר היסטוריה, ד"ר אורנה כץ

אורנה כץ אתר: אני אציין בהקשר לתגובות

אורנה כץ אתר:  קודם כל, הנושא של השואה הוא נושא חובה במערכת החינוך, בלימודי היסטוריה בכל המגזרים, הממלכתי, הממלכתי-דתי, הערבי והבדואי, הדרוזי, הצ'רקסי

אורנה כץ אתר:  הכול חובה כל השנים

אורנה כץ אתר:  בתקופתו של השר פירון נכנסה התוכנית שהוזכרה קודם על ידי השרה היוצאת "בשבילי הזיכרון" שמציעה תוכנית לימודים, חומרי הוראה באיכות מאוד גבוהה בשיתוף עם השירות הפסיכולוגי ועם יד ושם החל מגיל הגן

אורנה כץ אתר:  כמובן ילדי גן לא שומעים על השמדה

אורנה כץ אתר:  זה מותאם גיל ומתקדם בהתאם

אורנה כץ אתר:  מותאם גם למי שאיננו מורה להיסטוריה בהכשרתו

אורנה כץ אתר:   יש אתר והכניסה היא חופשית כמובן ללא עלות וללא סיסמאות

אורנה כץ אתר:  אני הבאתי איתי גם את הקישור שאוכל להשאיר לכם ותוכלו להתרשם

אורנה כץ אתר:      לגבי הנושאים

אורנה כץ אתר:  קודם כל, ההיקף בשיעורי היסטוריה הוא כ-40 שעות הוראה שזה הרבה מאוד גם לעומת נושאים אחרים ולא בכדי

יפעת שאשא ביטון: לא הורידו כלום

יפעת שאשא ביטון:  אני רק אומרת לפרוטוקול

יפעת שאשא ביטון:  החדרים האלה ספגו הרבה מאוד דברים אחרים

אורנה כץ אתר: אני אציין בהקשר הזה שהנושאים הם מאוד מאוד מגוונים החל מהנושא של אידיאולוגיה הנאצית, עליית הנאצים לשלטון וכולי, גטאות, מרידות, חסידי אומות עולם, דיברו כאן על ערכים ואנחנו מאוד מדגישים בהיבט הערכי שלו

אורנה כץ אתר:  אני אציין שנושא חובה הוא גורלם של יהודי צפון אפריקה בתקופת השואה

אורנה כץ אתר:  נושא חובה כדי שלא יקרה הסיפור שסיפר יוסי סוכרי, הסופר, שהוא הגיע ביום השואה לבית הספר ומנהלת בית הספר אמרה לו אתה לא מאירופה

קריאה: גם ליוונים בבתי ספר בארץ אמרו את זה

אורנה כץ אתר: נכון

אורנה כץ אתר:  אנחנו מאוד משתדלים ומרחיבים את היריעה

אורנה כץ אתר:  כבר כמה שנים זה נושא חובה

אורנה כץ אתר:      אני אציין בהקשר הזה שהמורים שלנו עושים עבודה טובה

אורנה כץ אתר:  אני שמעתי קודם על בית ספר גולדה

אורנה כץ אתר:  אני הולכת להלשין לצוות שלכם היום ולתת להם צל"ש

אורנה כץ אתר:  עושים עבודה טובה ואכפת להם

אורנה כץ אתר:  עוסקים בנושא של היבטים ערכיים וממש לא מתמקדים בנושא של הקורבנות

אורנה כץ אתר:  אנחנו ממש מדגישים את זה

אורנה כץ אתר:  נכון, העם היהודי בשואה היה קורבן אבל הוא לא רק היה קורבן

אורנה כץ אתר:  אנחנו מדגישים עזרה הדדית בתוך הגטאות

עינב דלח: צריך להיות גם את העניין של התקומה והמשכיות

אורנה כץ אתר: בוודאי

אורנה כץ אתר:  עושים את זה

עינב דלח: אני לא מדברת על העניין של לא קורבנות בשואה

עינב דלח:  זה בוודאי שלא כי יש שם עוצמה וגיבורים

עינב דלח:  אני מדברת על החיבור לכאן ועכשיו

אורנה כץ אתר: נכון

אורנה כץ אתר:  זה נעשה כולל הנושא של ההפעלה

אורנה כץ אתר:  זאת חובה

אורנה כץ אתר:  אלה נושאי חובה בתוך תוכנית הלימודים בחטיבה העליונה

אורנה כץ אתר:  אני אציין שיש התייחסות לנושא השואה גם בלימודי ספרות עם מגוון של יצירות

אורנה כץ אתר:  אני הבאתי את זה כתוב אבל אם אתם רוצים דוגמאות, אני יכולה לתת

אורנה כץ אתר:  אצ"ג - שירי אמי והנחל

אורנה כץ אתר:  אידה פינק - אפליג למרחקים ועוד

אורנה כץ אתר:  יש כאן רשימה

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה הבין-תחומיות

אורנה כץ אתר:  עוסקים גם בהיבטים של ידע, גם במיומנויות וגם בהיבט הערכי

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  יש עוד מישהו שרוצה לדבר?     

יולי כלפון: מועצת התלמידים

יולי כלפון:  אני מתחנכת בפנימיית הכפר הירוק ולומדת בבית הספר

יולי כלפון:  עוד תלמידת כיתה י"א ועוד יומיים עוברת את בחינת הבגרות בה נושא השואה הוא חלק עיקרי, הוא החלק הכי גדול מכל הנושאים וניתן לראות את ההמשכיות גם לכיוון הנושאים של בונים מדינה והמאבק על המדינה

יולי כלפון:  יש לי אחות אחת שיצאה ואחות אחרת שלא יצאה

יולי כלפון:  היא אמרה לי עד כמה אלה הדברים העיקריים שהיא זוכרת מבית ספר התיכון

יולי כלפון:  הנושא הזה הוא נושא שחשוב לכולנו

יולי כלפון:  אני למדתי את הפתרון הסופי לבד, אני בכיתי

יולי כלפון:  אני ועוד אלפי בני נוער רוצים לצאת, רוצים לראות, רוצים לעמוד מול הדברים האלה

יולי כלפון:  בסופו של דבר זה המבחן שאומר לנו האם אנחנו נזכור את זה

יולי כלפון:  לדעתי אם נראה את זה, רק כך נעבור מהדיבור לאמונה וציפייה

יולי כלפון:  זה נושא שחשוב מאוד להרבה מאוד תלמידים

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אחרון הדוברים יהודה שמש, חבר הנהלת העמותה הפרלמנטרית

יהודה משאט: תודה רבה

יהודה משאט:  אני חבר הנהלת העמותה הפרלמנטרית בכנסת מזה מספר שנים אבל עבודה שלי אני עובד סוציאלי שמטפל בחבורות רחוב, בחיילים בעייתיים, בצעירים בעייתיים

יהודה משאט:  אני הוצאתי שש משלחות לסלוניקי ואני אגיד למה זה הלך לכיוון הזה ואני שמח מאוד שאמרת שפותחים את זה גם למקומות אחרים ולא רק לפולין כי כל דבר זה רק מזרח אירופה למרות שהיו גם מקומות אחרים כמו לוב, מרוקו, טוניס

יהודה משאט:  כשהוצאתי את המשלחת הראשונה הבאתי ניצול שואה, את הכנר הראשי של אושוויץ, ז'ק סטומזה סלוניקי

יהודה משאט:  צירפתי למפגש הזה גם שתי כיתות של התיכון הדתי אצלנו בבית שאן והם ישבו בהלם טוטלי כי הם מעולם לא למדו על שואת יהודי יוון או צפון אפריקה

יוסף טייב: נכון בכל זאת יש הבדל בין מה שקרה באירופה לבין מה שקרה במקומות אחרים

יהודה משאט: נכון

יהודה משאט:  אני רק אומר אני באמת שמח שמשרד החינוך הגמיש קצת את הקריטריונים שלו וייקחו – אני לא יודע אם יצאו לשם משלחות – למקומות אחרים באירופה

יהודה משאט:  אני לא אומר שצריך לבטל את הנושא הזה של פולין

יהודה משאט:  ארבעה ילדיי יצאו לשם וראיתי איך הם חזרו

יהודה משאט:  החבר'ה שלי שקיבלו פטור מהצבא לאחר המסע הזה, זה פרויקט שנמשך כחצי שנה ורק בסוף יוצאים לסלוניקי, ראיתי איך הם חזרו מהמסע הזה

יהודה משאט:  נכון, החבר'ה האלה שחוזרים אומרים שאין שם מחנות השמדה, יש גטאות – נכון – ויש את כל המקומות בהם היו היהודים שהתעללו בהם ורצחו אותם

יהודה משאט:  זה משמח שאותם חבר'ה, אחרי שחזרו, שקיבלו פטורים מהצבא והלכו ליחידת המתנדבים של צה"ל והתנדבו

יהודה משאט:  אם היו לנו גם בנות שלפני כן עסקו בהפקרות מינית, היום מתוך הבנות האלה יש לנו מורה למתמטיקה, גננות

יהודה משאט:  כלומר, מה שהן היו לפני כן, לפני המסע, לפני הפרויקט הזה, לאחר שהם חזרו הסתובב להם הסוויצ' בראש

יהודה משאט:  בהתחלה אחד הנערים אמר לי: מה אכפת לי ללמוד על זה שרצחו אשכנזים

יהודה משאט:  זו הייתה האמירה שלו

יהודה משאט:  אני הזדעזעתי מהדבר הזה

יהודה משאט:  את הפרויקט הזה עשינו בהתחלה עם מוזיקה מזרחית ואחר כך עם מוזיקה יוונית, המוזיקה של יהודה פוליקר, והבן אדם הזה שאמר את הדברים האלה אחר כך הפך להיות המוביל של הקבוצה בפרויקט הזה

יהודה משאט:       הקטע הזה שמוציאים את האנשים מלמדים אותם במקום בו זה התרחש, ולא משנה אם זאת פולין או לוב או רומניה, יש את החבר'ה שנוסעים כל שנה ליאסי ברומניה, זה לא קשור לנושא הזה של משרד החינוך, אבל יוצאות משלחות כי יש את הצורך הזה לא רק לנסוע לפולין

יהודה משאט:  יש גם מקומות אחרים ואכן לא כולם - כמו שאמרה חברת הכנסת שאשא ביטון – מתאימים לנסוע לפולין

יהודה משאט:  הקטע הנפשי, כשהם חוזרים משם, הוא ענק

יהודה משאט:  לכן גם החשיבה שלנו הייתה להוציא אותם למקום שמהבחינה הזאת הוא יותר רך ולא למחנות השמדה

יוסף טייב: אני חושב שמחובתנו לדאוג להביא להם את החוסן הנפשי כדי שכן יוכלו לנסוע לשם

יהודה משאט: נכון אבל החבר'ה שלנו, אלה לא תלמידים רגילים

בני פרץ: שיעשו הכנה בעבודות גמר

יפעת שאשא ביטון: יש כאלה שיוצאים בצבא ויש כאלה שיוצאים אחר כך, באקדמיה

קריאה: שכל תלמיד יחווה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  תודה לכל מי שהשתתף

יוסף טייב:  תודה למועצת התלמידים

יוסף טייב:  אני חושב שהייתם ההופעה הטובה בעיר

יוסף טייב:  אמרתם את הדברים כהווייתם

יוסף טייב:  דור ההמשך שלנו

יוסף טייב:  בסוף אחד מהם ישב במקומי

יוסף טייב:      אני רוצה לומר לכם שהוועדה תומכת בהמשך מיידי של המסעות לפולין

יוסף טייב:  אין כמו מראה עיניים

יוסף טייב:  זו חוויה – כמו ששמענו מהתלמידים עצמם – שהם חווים ביחד, בונים את החזון, זה מסר אמיתי של זהות יהודית וחיזוק העם היהודי

יוסף טייב:       הוועדה קוראת לאפשר לכל התלמידים לצאת למסע פולין

יוסף טייב:  אנחנו נתגייס כולנו יחד – ואין לי ספק שזאת תהיה אופוזיציה וקואליציה - ועל הדרך אני קורא גם לחבריי לקואליציה לבוא ולהשתתף

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נהיה כאן

יוסף טייב: אני קורא להם לקחת חלק בוועדות ובעבודה האינטנסיבית כדי שהדבר הזה יצא לאור באופן מיידי ושיהיו לזה גם תקציבים כדי לעזור לאותן משפחות שלא יכולות בגלל הסיבה התקציבית

יוסף טייב:  אני חושב שאסור שהדבר הזה יקרה, ודאי לא כמדינה יהודית

יוסף טייב:      הוועדה קוראת למשרד החינוך למצוא דרכים ליציאת תלמידים חרדים וערבים למסע לפולין

יוסף טייב:  אני רוצה שהדבר יהיה ברור

יוסף טייב:  אם דובאי מסוגלת להוציא תלמידים, אז קל וחומר אנחנו ולא משנה מאיזה מגזר

יוסף טייב:       להגדיל את האחוזים

יוסף טייב:      הוועדה מברכת את משרד החינוך על המאמץ להחזיר את המסעות לפולין

יוסף טייב:  אנחנו כוועדה מצפים שכל המגבלות יוסרו במהרה

יוסף טייב:      הוועדה תומכת במסעות חליפיים בחוץ לארץ ואנחנו נשמח, אחרי שהמנכ"ל יעיין בדוח, לדעת על איזו מדינה אנחנו מדברים, מה יוחלט ומה תהיה מדיניות המשרד

יוסף טייב:  גם מסע שיצא למרוקו ולשאר המקומות

יוסף טייב:      הוועדה תומכת בקיום מסע בארץ אבל זה צריך להיות לצד המסע לפולין או כהכנה למסע לפולין

יוסף טייב:       הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר לה בבקשה תוך שבוע נתונים על מספר היוצאים לפולין, מה התקציב למסעות, המלגות, כמה תלמידים נהנים מהמלגות, מאיזה מגזרים, מה עם אלה שרוצים לצאת ולא יכולים

אליהו מזור: נוכל לתת את הנתונים אחורה

יוסף טייב: מעולה

יוסף טייב:  תעבירו לנו מה שיש לכם

יוסף טייב:  תודה רבה

יהודה משאט: אדוני, כל האנשים שהיו בקבוצות, שש המשלחות, לאף אחד לא היה את הכסף לממן את המשלחות

יוסף טייב: נקבל את הנתונים

יוסף טייב:      הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר לה את המסקנות של הוועדה שדנה במסעות חלופיים במקרה שיופסקו המסעות לפולין

יוסף טייב:  אנחנו רוצים להיות מוכנים

יוסף טייב:      אנחנו מברכים על קיום קורסים למדריכים ומדריכות חרדים לפולין

יוסף טייב:  בשנים האחרונות נמנע מתלמידי בתי הספר המסע לפולין והוועדה מציעה שגם התלמידים במכינות קדם צבאיות יצאו למסע לפולין, אם לא יצאו עת למדו בבית הספר התיכון

יוסף טייב:  אותם תלמידים שסיימו כיתה י"ב – כמו ששמענו ממועצת התלמידים וגם מנציגת הורי התלמידים – אני חושב שזה הקול שיצא מהוועדה

יפעת שאשא ביטון: קודם כל צריך להחליט מי אחראי למכינות

יפעת שאשא ביטון:  הסיפור שם הרבה יותר מורכב

יוסף טייב: משרד ההתיישבות, משרד הביטחון, משרד החינוך, המל"ג

יוסף טייב:  ממשלת ישראל בכללותה תדאג לכך שאותם תלמידים שלא הצליחו לצאת בגלל בעיות ביטחוניות, בגלל בעיות אבטחה, בגלל בעיות של קורונה, בגלל בעיות תקציביות, שנוכל להגדיל להם את טווח היציאה ושזה יכלול גם את העזרה במלגות

יוסף טייב:      ברשותכם, אני נועל את ישיבת הוועדה

יוסף טייב:      תודה רבה