ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 156, 2022-06-26 12:00

עידית סילמן: שלום לכולם.

עידית סילמן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות.

עידית סילמן: על סדר היום הצעת חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022, של ח"כ יצחק פינדרוס, פ/1416/24, כ/903.

עידית סילמן: אנחנו מתחילים.

עידית סילמן: משרד המשפטים?

עידית סילמן: בטח מסכים לכול.

עידית סילמן: לא נמצא.

עידית סילמן: היועצת המשפטית עורכת הדין שמרית גיטלין שקד יחד עם עורכת הדין איילת וולברג ישבו על החקיקה הזאת, הכינו אותה לקריאה שנייה ושלישית והן יגידו עכשיו את הדברים שיש לגביהם השגות או אין ונתקדם.

שמרית גיטלין שקד: הצעת חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022 עלה החשש מצד נציגי משרדי הממשלה שאם נכתוב ילד זה יתפרש כך שזה יהיה רק ילד עד גיל 18 ולכן לא כתבנו "ילד" אלא "בן או בת".

שמרית גיטלין שקד: ההגדרה "גורם מוסמך" ירדה.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו נראה שהיא מופיעה במקום אחר.

שמרית גיטלין שקד: הייתה פה הערה של הצבא.

שמרית גיטלין שקד: מה ההערה?

ניצן דרשן: הבקשה הייתה שזה יהיה כל פצוע קשה בהתאם להגדרת גורמי הרפואה בבתי החולים.

יצחק פינדרוס: אז כתוב: "כל פצוע".

ניצן דהאן: לא.

ניצן דהאן: כתוב: "שנשקפת סכנה לחייו".

ניצן דהאן: לפעמים בשלב שהוא פצוע קשה אנחנו לא יודעים אם נשקפת סכנה לחייו בהכרח בהגדרה, ויחד עם זאת הוא לא יכול לבצע הודעה בעצמו למשפחתו.

ניצן דהאן: זה מה שמנחה אותנו.

יצחק פינדרוס: היא אומרת להוריד את המילה שלפני: "או שנפצע".

ניצן דהאן: זה אורח קשה.

ניצן דהאן: זה אורח שנקבע בבית החולים.

עידית סילמן: אני בכלל הייתי כותבת: "אדם שנהרג באירוע פתאומי או שנפצע או נשקפת סכנה לחייו".

עידית סילמן: גם בן אדם שנפצע – אנחנו יודעים אם זאת פציעה בינונית, קשה, קלה?

שמרית גיטלין שקד: זה יורחב מאוד כי אתה יכול להישרט קצת – ונפצעת.

עידית סילמן: בסדר, שגם על זה לא יעבירו וואטסאפים לאנשים, עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: אני מהפרקליטות הצבאית.

מרב מיכאלי: "נשקפת סכנה לחייו" פחות מתאים, לטעמנו.

מרב מיכאלי: אין כאן סוגיה צה"לית, אנחנו פשוט חושבים שעדיף לכתוב: "נפצע באורח קשה".

שמרית גיטלין שקד: מקובל על חברי הכנסת?

קריאות: כן.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו רוצות לבדוק את זה.

קריאה: גם מבחינת הנוסח – איך לכתוב את זה ואיך בחקיקה אחרת.

שמרית גיטלין שקד: "נשקפת סכנה לחייו" זה משהו שכל אחד שקורא יכול להבין מה זה.

שמרית גיטלין שקד: לעומת זאת "באורח קשה" זה אולי עניין של הגדרה.

מרב מיכאלי: החשש שבגללו הערנו את ההערה הוא שיגיעו אנשים לבתי המשפט ויצטרכו להוכיח בנזיקין שנשקפה סכנה לחייהם.

מרב מיכאלי: לפעמים האורח הוא קשה אבל המושג האם נשקפה סכנה או לא הוא יותר עמום.

מרב מיכאלי: אנחנו רוצים שהם כן ייכנסו למושג הזה, לגדר החוק.

ניצן דהאן: אני רע"ן נפגעים.

ניצן דהאן: אני רוצה להגיד שהאורח הקשה לא נתון לפרשנות דווקא כי זאת הגדרה מאוד ברורה של סגל רפואי.

ניצן דהאן: בגלל זה לנו נוח יותר ללכת על זה.

ניצן דהאן: גם אנחנו כשאנחנו מעבירים את המידע לדובר צה"ל או לגורמים חיצוניים זה בהתאם להגדרת סגל רפואי: קל, בינוני, קשה ואנוש – ארבעה מצבים שמוגדרים רפואית.

שמרית גיטלין שקד: טוב, אז כתבנו.

עידית סילמן: אולי בלי "נפצע" ו"נשקפת סכנה לחייו"?

עידית סילמן: אלא "נשקפת סכנה לחייו" לבד?

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: ברגע שהוספת פציעה קשה - -

שמרית גיטלין שקד: אוקיי.

עידית סילמן: אז "או נפצע קשה או נשקפת סכנה לחייו".

עידית סילמן: להשאיר "או ואו".

עידית סילמן: אי אפשר לעשות זה וזה.

עידית סילמן: מבינה?

עידית סילמן: "אדם שנהרג באירוע פתאומי או שנפצע קשה או שנשקפת סכנה לחייו".

שמרית גיטלין שקד: כלומר שלוש אפשרויות.

איילת וולברג: למה האפשרות השלישית שנשקפת סכנה לחייו?

עידית סילמן: כי יכול להיות שהוא נפצע קשה ולאו דווקא נשקפת סכנה לחייו.

שמרית גיטלין שקד: אבל אם נשקפת סכנה לחייו אולי בטוח הוא יהיה - - -

ניצן דהאן: כשנשקפת סכנה לחייו אז הוא לחלוטין יהיה באורח קשה ומעלה.

עידית סילמן: - - - רק "נשקפת סכנה לחייו".

ניצן דהאן: כי "קשה" זה לא בהכרח שנשקפת סכנה לחייו.

יצחק פינדרוס: הפוך – אם אתה כותב "קשה" אין צורך ב"נשקפת סכנה לחייו".

ניצן דהאן: כן, זה מוריד את זה.

ניצן דהאן: ה"קשה" הוא יותר רחב.

ניצן דהאן: זאת אומרת היום מישהו שמאושפז מורדם ומונשם יוגדר "קשה" גם אם - -

עידית סילמן: לא הייתי רוצה לתת לזה פרשנויות.

מוסי רז: לא נשקפת סכנה לחייו למי שלא נפצע קשה.

עידית סילמן: טוב, צריך לראות.

עידית סילמן: תבדקו משפטית.

אלון טל: ההצעה שמציעה נציגת צה"ל עושה שכל מכיוון שלא היכולת של מישהו על ערש דווי שיש לו עוד דקה לחיות והוא לא ערני ויכול להתייחס וכולי.

אלון טל: פה מדובר על אנשים שהם חסרי ישע וחסרי הכרה ולא יכולים, וזה בעצם הפואנטה.

אלון טל: לכן אני מציע שנזרום עם נציגי צה"ל.

עידית סילמן: טוב, אתן בודקות את זה משפטית ואנחנו נבדוק.

שמרית גיטלין שקד: פה יש שינוי.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו בהתחלה רשמנו: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על ידי גורם מוסמך".

שמרית גיטלין שקד: בקשת הממשלה הייתה שאנחנו לא נסתמך על התרת השם לפרסום.

יצחק פינדרוס: זה היה בדיון הקודם, ולדעתי, זה יותר נכון.

יצחק פינדרוס: בדיון הקודם אמרנו שזה מאוד פתוח מבחינה פרקטית, לא מבחינה חוקית.

יצחק פינדרוס: לכן לחדד את מה שיש בחוק היום.

עידית סילמן: תסתכל על ההצעה.

יצחק פינדרוס: כן, אמרתי, לדעתי, ההצעה של הממשלה היא הגיונית מאוד.

יצחק פינדרוס: זה גם יחייב, כפי שאמרתי, את הדיון המקביל שיש לנו בוועדת הפנים על האחריות של הרשויות המקומיות.

שמרית גיטלין שקד: המשך הקראת הסעיף: - - "כל עוד לא אישר גורם רשמי שנמסרה הודעה רשמית מטעם גורם רשמי לבני משפחתו של הנפגע בדבר פגיעתו; לעניין זה, ""גורם רשמי" – צבא הגנה לישראל, משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, הרשות הארצית לכבאות והצלה או רשות מקומית".

שמרית גיטלין שקד: אני רק רוצה לומר שנשאר מקרה שהיה מכוסה על-ידי הנוסח הקודם והוא עכשיו לא מכוסה כאן.

שמרית גיטלין שקד: לדוגמה, צה"ל אמרו שיש מקרים שבהם הם מסרו הודעה לבן משפחה, אבל הם יודעים על בן משפחה נוסף שעדיין לא קיבל את ההודעה.

שמרית גיטלין שקד: ואז נמסרה הודעה לבני משפחתו אבל הם עדיין לא התירו את פרסום השם.

שמרית גיטלין שקד: אז אנחנו בעצם מקדימים שלב - -

יצחק פינדרוס: אני רוצה להתייחס לזה ב-ב(1).

מוסי רז: אבל למה אנחנו עושים את זה בעצם?

מוסי רז: למה לא "כל עוד לא הותר"?

מוסי רז: אני מבין את הבעיה אבל זה נראה לי פחות בעייתי.

מוסי רז: כי מה קורה?

מוסי רז: כי אם יש לאדם שני ילדים והודיעו לילד אחד והילד השני כבר יראה את זה בוואטסאפ כשהוא נוחת עם המטוס.

מוסי רז: זה בעייתי.

מוסי רז: למה לא להישאר עם הנוסח הזה?

שמרית גיטלין שקד: אנחנו העדפנו.

שמרית גיטלין שקד: מישהו מנציגי הממשלה רוצה לנמק למה ביקשתם את זה?

שרון רובינשטיין צמח: שלום, אני מהלשכה המשפטית של המשרד לביטחון הפנים.

שרון רובינשטיין צמח: אני יכולה לדבר בשם המשטרה.

שרון רובינשטיין צמח: גם היום לגבי נפגעי תאונות דרכים החוק מדבר על בן משפחה.

שרון רובינשטיין צמח: כלומר, לפי החוק, מספיק להודיע לבן משפחה אחד.

שרון רובינשטיין צמח: כמובן, בפועל אנחנו מנסים להגיע לכמה שיותר בני משפחה ולוודא שכולם הגיעו.

מוסי רז: איך הנהלים של הצבא?

מוסי רז: שונים, לא?

ניצן דהאן: אני רוצה להגיד שהמטרה של החוק הזה היא למנוע את המקרים האלה שרק בן משפחה אחד יודע וכל היתר לא, ובגלל זה אנחנו באים לחקיקה הזאת.

ניצן דהאן: אנחנו בצה"ל מקפידים מאוד, בצורה מאוד מדוקדקת שכל בני המשפחה מקרבה ראשונה יכירו – מהראשון ועד האחרון – ורק לאחר מכן מתירים פרסום.

יצחק פינדרוס: מה שצריך להציע: "כל עוד לא אישר גורם רשמי שנמסרה הודעה רשמית מטעם גורם רשמי לבני משפחתו של הנפגע בדבר פגיעתו – והותר לפרסום".

יצחק פינדרוס: כלומר צריך לנסח את זה נכון.

מוסי רז: כל עוד לא הותר לפרסום.

מוסי רז: מתירים לפרסום רק לאחר מסירת ההודעה.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: הגורם הרשמי: צה"ל, משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, הרשות הארצית או הרשות המקומית יתירו לפרסום.

יצחק פינדרוס: כי כל אחד נוהג בנוהג שלו.

יצחק פינדרוס: לכן אתה לא יכול לקבוע בחוק את הנוהל של הצבא שיחול על המשטרה ואת הנוהל של המשטרה שיחול על - - -

מוסי רז: היא התירה לפרסום - -

יצחק פינדרוס: זאת אומרת כל עוד לא קיבלו הודעה מהגורם הרשמי שהם סיימו את ההודעה שלהם למשפחה.

שמרית גיטלין שקד: אפשר להציע משהו?

יצחק פינדרוס: אני אומר מה המטרה וצריך למצוא איך לנסח את זה.

שמרית גיטלין שקד: אולי נכתוב: "שנמסרה הודעה רשמית מטעם גורם רשמי לכל בני משפחתו של הנפטר".

יצחק פינדרוס: לא, כי אז המשטרה יגידו לו, בצדק.

שמרית גיטלין שקד: זה שהמשטרה, לפי חוק תאונות דרכים, היא לא מחויבת להודיע לכולם זה לא אומר שלפי החוק הזה אי אפשר יהיה.

יצחק פינדרוס: אבל אני לא הולך עכשיו למשטרה לחייב אותה לשנות את הנהלים שלה.

יצחק פינדרוס: אני לא הולך להכריח את הצבא לעמוד בנוהל של המשטרה ולא את המשטרה לעבוד בנוהל של הצבא.

יצחק פינדרוס: צריך למצוא את הנוסח: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך".

מוסי רז: יש להם הנוסח שלהם.

שרון רובינשטיין צמח: אבל אנחנו מבקשים שלא יהיה כתוב: "כל עוד לא הותר לפרסום", אלא "כל עוד נמסרה הודעה למשפחה".

שרון רובינשטיין צמח: יש הבדל.

יצחק פינדרוס: לא, לא, כי מבחינת

יצחק פינדרוס: כם אחרי שהודעתם למשפחה זה הותר לפרסום, אז מבחינתכם זה הותר לפרסום.

יצחק פינדרוס: לכם יש הנוהל שלכם מתי זה מותר לפרסום ואתם תראו אותו.

יצחק פינדרוס: זה צריך להיות: "כל עוד הותר מגורם מוסמך", קרי: "לעניין זה גורם מוסמך הוא צה"ל".

שרון רובינשטיין צמח: אדוני, אני שוב מציינת וסליחה שאני חוזרת על זה: לגבי תאונות דרכים אין חובה על משטרת ישראל להתיר לפרסום.

שרון רובינשטיין צמח: אנחנו הגורמים המוסמכים שמאשרים שההודעה נמסרה לבני המשפחה, לא לכל בני המשפחה.

יצחק פינדרוס: אין בעיה.

יצחק פינדרוס: אתם מוסמכים להגיד שזה הסתיים.

יצחק פינדרוס: לכן לא הייתי נכנס לשאלה למי הודיעו.

יצחק פינדרוס: אתם מודיעים לנו מתי להודיע.

עידית סילמן: אני אגיד לך, את מודיעה לגורם רשמי של בני משפחתו, ומבחינתך את אומרת שזה מותר לפרסום לגמרי.

שרון רובינשטיין צמח: לא.

שרון רובינשטיין צמח: אני אומרת שהודעתי, ואני גם יכולה למסור את פרטי המשפחה אם זה לצורך - - -

עידית סילמן: אין בעיה שאת הודעת.

עידית סילמן: לא משנה אם את הודעת או לא.

עידית סילמן: אבל אנחנו לא רוצים שאנשים יפרסמו.

עידית סילמן: זה לא קשור אלייך, אנחנו מדברים על האזרחים.

שרון רובינשטיין צמח: ברור.

עידית סילמן: אז כאן את מכסה את עצמך, לא את החקיקה.

שרון רובינשטיין צמח: לכן בדיון הקודם ביקשנו שהנוסח יהיה אחרי שאנחנו הודענו.

עידית סילמן: לא הבנת.

עידית סילמן: כל הרעיון פה הוא שאנחנו לא רוצים שאנשים יפרסמו בין את הודעת למשפחה וזה עדיין לא יצא לאישור מוסמך כזה או אחר - -

יצחק פינדרוס: אבל לא היא המוסמכת.

יצחק פינדרוס: יש פה בעיה: לצורך העניין היא המוסמכת להודיע.

יצחק פינדרוס: היא הודיעה למישהו אחד אז מבחינתה היא סיימה את עבודתה.

עידית סילמן: נכון.

יצחק פינדרוס: מי מתיר את זה לפרסום?

יצחק פינדרוס: מבחינתי אני אומר שזה מה שהותר לפרסום כי היא הגורם המוסמך.

יצחק פינדרוס: אם היא הודיעה האירוע הסתיים.

יצחק פינדרוס: לכן הנוסח הקודם: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך" – זה אמור להיות הנוסח.

יצחק פינדרוס: כי את המתירה.

יצחק פינדרוס: אין מישהו אחר שמתיר.

עידית סילמן: מבחינתך "לא הותר לפרסום על-ידי גורם מוסמך" – את הגורם המוסמך שאמורה להתיר לבני משפחה.

עידית סילמן: אין צורך לפרט את זה באופן הזה.

איילת וולברג: אפשר גם לכתוב: "כל עוד לא אישר גורם רשמי שניתן לפרסם את השם".

שרון רובינשטיין צמח: אם כבר ההצעה שלך מקובלת.

שרון רובינשטיין צמח: אבל אני שוב מנסה להסביר את ההבדל בין "נמסרה הודעה רשמית" – זה אני יכולה להגיד; לבין "להתיר לפרסום".

שרון רובינשטיין צמח: אם זה לא נפגעי פעולות איבה אנחנו לא מתירים לפרסום.

יצחק פינדרוס: מה זאת אומרת שאתם לא מתירים לפרסום?

שרון רובינשטיין צמח: משטרת ישראל לא מחויבת להתיר לפרסום, לפי חוק נפגעי תאונות דרכים.

שרון רובינשטיין צמח: לכן בשביל לאחד ביקשנו שהנוסח יהיה כמו שמופיע היום, ההצעה "שנמסרה הודעה רשמית לבני משפחתו".

מוסי רז: אז נשאיר את זה ככה.

שמרית גיטלין שקד: אז הבנתי שההצעה של איילת מקובלת עליכם: "כל עוד לא אישר גורם רשמי שניתן לפרסם את שמו של הנפגע"?

שרון רובינשטיין צמח: שוב, בשם משטרת ישראל – אני מעדיפה את הנוסח שהעליתם "נמסרה הודעה רשמית".

מוסי רז: אנחנו לא מתנגדים.

מוסי רז: רק שיוסף מה שאמר חבר הכנסת פינדרוס: "נמסרה הודעה רשמית והותר לפרסום".

מוסי רז: אז יש לנו גם זה וגם זה.

שמרית גיטלין שקד: השאלה אם אתם לא תוכלו לנהוג כפי שאתם נוהגים כיום גם עם הנוסח הנוכחי.

שמרית גיטלין שקד: לא? אתם לא תוכלו?

קריאה: לא, אין מניעה.

מוסי רז: הנוסח בכלל לא מתערב באיך שהם מתנהגים, הוא מתערב באיך שהציבור מתנהג.

ניצן דהאן: אנחנו גם מתירים וגם מודיעים.

שרון רובינשטיין צמח: ואנחנו לא תמיד.

שמרית גיטלין שקד: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך"?

שרון רובינשטיין צמח: לא.

שרון רובינשטיין צמח: לפי מה שהבנתי ההסכמה היא - -

מוסי רז: "אושר גורם רשמי שנמסרה הודעה רשמית".

שרון רובינשטיין צמח: אנחנו חוזרים להודעה הרשמית.

שרון רובינשטיין צמח: גם על צה"ל זה מקובל וגם על חברי הכנסת.

שמרית גיטלין שקד: אם אנחנו מאשרים השאלה היא האם החוק ישיג בסוף את התכלית שלו.

שמרית גיטלין שקד: כי בסוף את אומרת שאת תיתני אישור ברגע שבן משפחה אחד יודע, ושאר בני המשפחה יכולים ללמוד את זה מהתקשורת.

שרון רובינשטיין צמח: אני אומרת שבפועל משטרת ישראל מנסה להגיע לכל בני המשפחה.

שרון רובינשטיין צמח: בפועל אנחנו לא מסתפקים בבן משפחה אחד.

מוסי רז: ברגע שמתירים לפרסום זה מתפרסם גם באתרי החדשות.

מוסי רז: ברגע שזה מתפרסם באתרי החדשות אין טעם למנוע מעבר בקבוצות וואטסאפ או ברשתות חברתיות.

שמרית גיטלין שקד: ברור.

מוסי רז: לכן אנחנו צריכים להיצמד לרגע שהם התירו לפרסום.

שרון רובינשטיין צמח: לא, לרגע שהתירו לפרסום אלא לרגע שנמסרה הודעה.

מוסי רז: הבנתי מה את אומרת – זה אותו דבר.

שרון רובינשטיין צמח: זה לא אותו דבר.

מוסי רז: לא הבנתי למה לא אבל בסדר.

איילת וולברג: נישאר עם הנוסח שהונח לקריאה ראשונה: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך".

שמרית גיטלין שקד: זה מה שאומר חבר הכנסת מוסי רז, אם אני מבינה.

מוסי רז: אני חושב שזה הכי פשוט אבל אני לא מתעקש על זה.

אלון טל: אני תומך בעמדתו של מוסי רז.

שמרית גיטלין שקד: יושבת-ראש הוועדה, חבר הכנסת מוסי רז וחבר הכנסת טל סבורים שצריך להשאיר: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך".

עידית סילמן: מה את אומרת?

שמרית גיטלין שקד: אני מבינה - -

עידית סילמן: זה פחות או יותר אותו דבר לגבי מה שאת אומרת.

עידית סילמן: אפשר לפרט מה זה "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך" שזאת הודעה רשמית מטעם גורם רשמי.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו לא צריכים לפרט.

שמרית גיטלין שקד: כל אחד לפי הנהלים שלו יחליט מתי הוא מתיר לפרסם.

שמרית גיטלין שקד: כלומר זה יהיה שיקולים של כל גוף בעצמו.

שרון רובינשטיין צמח: למה לא להשאיר הודעה?

שמרית גיטלין שקד: זאת עמדת חברי הכנסת

שרון רובינשטיין צמח: אבל חברי הכנסת הסכימו.

שמרית גיטלין שקד: חבר הכנסת מוסי רז אמר עכשיו שהוא מעדיף להישאר עם הנוסח הקודם.

מוסי רז: אני חושב שהנוסח הקודם הוא הכי טוב אבל אני לא מבין מה הבעיה שלהם.

שרון רובינשטיין צמח: אז אני אסביר שוב: המשטרה במקרים של תאונות דרכים עם פציעות אחרות שאינן בגלל פעולת איבה לא מתירה לפרסום.

שרון רובינשטיין צמח: אם אנחנו כותבים את זה פה בחוק אין הלימה לחוקים אחרים.

יצחק פינדרוס: אם לא התרתם לפרסום אז זה לא הותר.

יצחק פינדרוס: אם אני אהיה דקדקן ואהיה עורך דין או שופט אני אגיד: זה לא הותר אז חכו 24 שעות?

מוסי רז: רגע, לא כדאי להתחכם.

מוסי רז: אני עכשיו כותב בעיתון "המודיע".

מוסי רז: מתי אני יכול לפרסם שמישהו נהרג בתאונת דרכים?

שרון רובינשטיין צמח: הכתב ישאל את המשטרה, והמשטרה תגיד: כן, הודענו לבן משפחה.

מוסי רז: ואז היא התירה לפרסום.

מוסי רז: די, עכשיו את מתחכמת לגמרי.

מוסי רז: היא אמרה "כן", אז היא התירה לפרסום.

מוסי רז: מה השאלה כאן?

מוסי רז: יפה, נגמר.

עידית סילמן: אוקיי.

עידית סילמן: התקדמנו.

איילת וולברג: נשאיר את הנוסח של הקריאה הראשונה: "כל עוד לא הותר לפרסום שמו על-ידי גורם מוסמך".

איילת וולברג: אבל במקום "מוסמך", נרשום "רשמי".

יצחק פינדרוס: "לעניין זה "גורם מוסמך" – צבא ההגנה לישראל, משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר, הרשות הארצית וכבאות לרשות המקומית".

איילת וולברג: בדיוק.

איילת וולברג: גם פה צריך את ההגדרה כי עצרנו אותה מסעיף ההגדרות.

איילת וולברג: כאן עולה השאלה לדיון, האם להחיל את ההוראה המתירה פרסום כעבור 24 שעות גם לגבי חיילים ויתר כוחות הביטחון ולשנות את המצב הנוהג כיום.

איילת וולברג: הבנו שמכוח איזושהי הבנה יש נוהג של כלי התקשורת לא לפרסם שמות של חיילים ושל כוחות הביטחון בטרם דובר צה"ל אישר את פרסום שמם גם אם חלפו 24 שעות.

איילת וולברג: למעשה, אם אנחנו כותבים בחוק שמותר לפרסם אם חלפו 24 שעות גם אם דובר צה"ל לא התיר לפרסם את השעות, עולה פה חשש שאנחנו מרעים את המצב הקיים.

יצחק פינדרוס: אני רוצה להבין מצה"ל – הנוהג כיום של כלי התשקורת הוא נוהג או הוא כלול במה שיש אחר כך בחוק זכויות החולה , חוק הגנת הפרטיות או כל החוקים והכללים האחרים.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת זה בא מתוך נוהג או מתוך כללים?

ניצן דהאן: אני מכירה שזה מגיע מתוך נוהג ומתוך הסכמים בלתי כתובים שלנו איתם – של דובר צה"ל והכתבים.

ניצן דהאן: אני יכולה לבדוק את השאלה הספציפית הזאת.

יצחק פינדרוס: אני אייצג לרגע את משרד המשפטים שנבהל ולא הגיע לדיון עם המכון הישראלי לדמוקרטיה.

יצחק פינדרוס: אני לא מאמין שאני זה שמייצג את זה כרגע אבל אני רוצה לומר את זה בסוף.

יצחק פינדרוס: יש קושי שאומר שלצורך העניין בסוף רוצים שאור השמש יחטא דברים שרוצים להסתיר.

יצחק פינדרוס: לו אנחנו בחקיקה נקבע שעד שמישהו לא יחליט לפרסם – ואפשר למשוך את זה לאורך ימים שלמים – אז אם זה מכוח צנזורה ומכוח כללים אז ילכו ויתמודדו בבתי המשפט; אבל להחיל כאן בחוק את מה שאנחנו רוצים, כי תכלית החוק היא בסוף דחיית סיפוקים.

יצחק פינדרוס: אחרי 24 שעות יש מקרים נדירים שאולי יש צורך.

יצחק פינדרוס: השאלה היא אם אנחנו יכולים לפתור את זה לא בדרך חקיקה.

יצחק פינדרוס: כי אם נפתור בחקיקה ויבוא משרד המשפטים שיגיד שזכות הציבור לדעת ולכן אתם חייבים לעצור פה.

יצחק פינדרוס: אז אני אמרתי מראש שלא זאת מטרת החוק.

יצחק פינדרוס: מטרת החוק הייתה להמתין 24 שעות.

יצחק פינדרוס: ולדעת אחרי 24 שעות זה כמו לדעת לפעמים לפני 24 שעות.

יצחק פינדרוס: זה לא כל כך משמעותי.

יצחק פינדרוס: השאלה איך אנחנו פותרים את זה.

ניצן דהאן: זכות הציבור לדעת – גם הכתבים וגם הדוברות טוענים בכל השיחות שלנו עם הצד השני - -

יצחק פינדרוס: אני לא - - - ייצגתי פה מישהו אחר.

ניצן דהאן: אני יודעת, הכול בסדר.

ניצן דהאן: אני עונה את עמדתי, בכל מקרה.

ניצן דהאן: - - שהם רוצים את זה מההתחלה ואומרים שזכות הציבור לדעת על כל אירוע.

ניצן דהאן: אנחנו בצה"ל תמיד נעשה במהירות האפשרית, ואנחנו חותרים לזה בכל אירוע.

ניצן דהאן: ל-24 שעות אנחנו נגיע באירועים מאוד נדירים וספציפים.

ניצן דהאן: דייקנו אותם כאן גם בפעמים הקודמות ואני אחזור עליהם: רק אם יש לנו קרוב משפחה באיזה טרק באנאפורנה וקשה יותר לאתר; או באירועים רבי נפגעים שדורשים יכולות זיהוי מורכבות יותר.

ניצן דהאן: אלה המקרים שבהם אנחנו עלולים להגיע למעל 24 שעות, ושם נרצה שגורם רשמי ייתן את האישור להוציא את זה.

ניצן דהאן: לא נרצה לפגוע גם במקרים הבודדים האלה.

ניצן דהאן: אם נדרש חוק הדר תוכל לעזור לי בעניינים של החוקים.

יצחק פינדרוס: אם הייתי אומר לכם להגדיר לי בזמן את המקרים הנדירים האלה, את גם מבינה שבסוף אחרי שבועיים אי אפשר להסתיר מתושבי מדינת ישראל משהו שקרה.

ניצן דהאן: נכון.

יצחק פינדרוס: לכן אני שואל, מה להערכתך, הוא זמן סביר?

ניצן דהאן: מה שהייתי מציעה לעשות זה להוציא הודעה כללית שלא כוללת פרטים מזהים יותר מדי.

יצחק פינדרוס: עד מתי?

ניצן דהאן: אם הפרטים הם כלליים 24 שעות זה בסדר גמור.

יצחק פינדרוס: 24 שעות יש בחוק.

ניצן דהאן: נכון.

יצחק פינדרוס: אז מה את מציעה לשנות?

ניצן דהאן: הבקשה לקבל הסדר ייחודי לצה"ל זאת החלטה שלכם.

ניצן דהאן: אם אתם רוצים לכסות מאה אחוז מהמקרים אתם יכולים להכניס את הדבר הזה – האם צה"ל רוצה או חושב שהוא צריך להיות מוחרג ביחס לגורמים אחרים – לא בטוח.

ניצן דהאן: זה יכסה 99% מהמקרים כי תמיד יש לך מקרים של אח של חייל שנהרג שנמצא בטרק באנאפורנה וקשה להשיג אותו.

ניצן דהאן: אבל אלה מקרים מאוד ייחודיים.

ניצן דהאן: לכן השאלה היא האם אתם כמחוקקים רוצים לכסות מאה אחוז מהמקרים או 99% מהמקרים זה מספיק.

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך מה אני מרגיש.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שיש מקום לשקול להוסיף פה סעיף שבמקרים שהגורם הרשמי מבקש גם אחרי 24 שעות לקבל זמן מוגדר אפשר יהיה לעשות את זה.

יצחק פינדרוס: כלומר לא הייתי מחריג את צה"ל בעניין הזה – לא מכיוון שאני לא חושב שצה"ל מספיק חשוב – מכיוון שמקרים כאלה יכולים להיות בכל מקרה.

יצחק פינדרוס: לצורך העניין בפעולת איבה גם יכול להיות תושב חו"ל, ואנחנו מכירים את זה.

יצחק פינדרוס: לכן הייתי אומר: "במקרים שהגורם הרשמי מבקש לא לפרסם גם אחרי 24 שעות.

איילת וולברג: התחולה של החוק הזה היא מאוד רחבה - -

עידית סילמן: גם ממי הוא יבקש?

מרב מיכאלי: דובר צה"ל יודע לדבר עם גורמי התקשורת.

שמרית גיטלין שקד: אבל זה לא חל רק על גורמי התקשורת.

עידית סילמן: אני לא בעד להיכנס - - -

יצחק פינדרוס: החוק לא על כלי התקשורת.

יצחק פינדרוס: לכן אני אומר שבמקרים נדירים נצטרך להמשיך בנוהל הקיים.

מרב מיכאלי: לנו זה בסדר.

מרב מיכאלי: צה"ל אמר גם בדיון הקודם, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אם יש מקרה נדיר אז גם המשטרה יודעת לפנות לכלי התקשורת וגם הצבא.

יצחק פינדרוס: יגידו להם שיש פה מצוקה.

שמרית גיטלין שקד: רק יש הבדל מבחינה משפטית אם החוק שותק ויש איזושהי הבנה לבין מקרה שהחוק אומר במפורש שמותר לך לפרסם אחרי 24 שעות גם אם לא כל בני המשפחה יודעים.

שמרית גיטלין שקד: גם אם דובר צה"ל לא התיר לפרסום יש פה אמירה של המחוקק.

עידית סילמן: אני מעדיפה חוק שותק.

עידית סילמן: לא לציין את זה.

מוסי רז: נכון.

עידית סילמן: הציון של זה הוא פרצה.

יצחק פינדרוס: הפוך.

מוסי רז: גם אם לא מציינים.

שמרית גיטלין שקד: כרגע הנוסח הוא שהנושא של 24 שעות לא חל לגבי חיילים.

שמרית גיטלין שקד: כלומר כרגע הסעיף מנוסח כך שלגבי פעולות איבה ואנשים שנהרגו באסונות אזרחיים אחרי 24 שעות בכל מקרה אתה יכול לפרסם.

שמרית גיטלין שקד: לגבי חיילים וכוחות הביטחון אתה בכל מקרה ממתין להודעה הרשמית.

שמרית גיטלין שקד: זה הנוסח כרגע.

עידית סילמן: הדס, נציגת משפחות נרצחים ונרצחות, בבקשה.

עידית סילמן: היא פשוט צריכה לצאת ב-13:00.

הדס ארנון שרעבי: נכון.

הדס ארנון שרעבי: תודה רבה.

הדס ארנון שרעבי: אני רוצה להגיד לפני שמתקדמים בחקיקה.

הדס ארנון שרעבי: שמי עורכת דין הדס ארנון שרעבי.

הדס ארנון שרעבי: אני נפגעת עבירה בעצמי ונציגת משפחות נרצחים ונרצחות.

הדס ארנון שרעבי: אבא שלי, עורך דין ארנון, הוא חלל מערכת המשפט.

הדס ארנון שרעבי: הוא נרצח לפני שנה וארבעה חודשים בפתח ביתו בעת מינויו ככונס נכסים במינוי בית משפט שזה ממש כמו שופט.

הדס ארנון שרעבי: אבל מכיוון שהוא עורך דין הוא לא זכאי לכבוד אחרון, לצערנו.

הדס ארנון שרעבי: זה עניין אחר אבל הוא חלל מערכת המשפט לכל דבר ועניין.

הדס ארנון שרעבי: בארגון משפחות נרצחים ונרצחות שאותו אני מייצגת היום יש אין-ספור סיפורים על משפחות שגילו על רצח היקירים שלהם באופן מחריד לא רק בוואטסאפ אלא גם ב-YNET, ברדיו או בטלוויזיה.

הדס ארנון שרעבי: אני לא אתחיל לספר על כל המקרים אבל אני מבקשת מאוד בסעיף 1(3) של סעיף ההגדרות כדי שלא תהיה הכוונה רק לתאונות דרכים, כפי ששמעתי באופן אינטואיטיבי שמדברים, גם להוסיף: "נהרג באופן פתאומי או בעבירת המתה.

הדס ארנון שרעבי: זאת אומרת כדי שלא יתפרש באופן שמחריג את משפחות הנרצחים והנרצחות מן החוק.

מוסי רז: אבל רצח הוא לא פתאומי?

יצחק פינדרוס: בסעיף (3) לא כתוב "תאונת דרכים".

יצחק פינדרוס: כתוב: "נהרג באירוע פתאומי".

הדס ארנון שרעבי: נכון.

הדס ארנון שרעבי: אבל אנחנו משאירים, כפי שאמרת בהקשר אחר, לבית המשפט לפרש, ואפשר גם להגיד את זה - -

מוסי רז: כל ילד יודע שרצח הוא פתאומי.

מוסי רז: לא צריך שום בית משפט בשביל זה.

יצחק פינדרוס: יש לך יותר פתאומי מרצח?

הדס ארנון שרעבי: אם אתה יכול להבטיח שזה יתפרש - -

יצחק פינדרוס: תאונות דרכים זה סוג של רצח אבל בשגגה.

מוסי רז: אם את זה אנחנו לא יכולים להבטיח, עדיף שלא נחוקק כלום.

יצחק פינדרוס: מה יכול להיות יותר מהתיאור שתיארת קודם שהוא תיאור מזעזע?

יצחק פינדרוס: בן אדם יצא מפתח בית המשפט ונורה.

הדס ארנון שרעבי: מפתח ביתו, בחצר ביתו.

מוסי רז: אז מה יותר פתאומי מזה?

אלון טל: הנוסח הנוכחי נותן מענה לחששות שלה.

מוסי רז: עבירת המתה זה הרבה יותר מסובך.

מוסי רז: אני יכול לטעון שחברות סיגריות המיתו מישהו.

מוסי רז: אבל זה לא פתאומי.

מוסי רז: הוא לא מת מסיגריה באופן פתאומי.

מוסי רז: את מכניסה אותנו למקום מאוד מסוכן.

הדס ארנון שרעבי: אני מכניסה למקום מאוד מסוכן?

הדס ארנון שרעבי: לצערי, רצח הוא דבר מסוכן.

מוסי רז: אבל ברור שרצח זה פתאומי.

מוסי רז: מה יותר פתאומי מרצח?

מוסי רז: אם היו יודעים על הרצח היו מודיעים על זה.

הדס ארנון שרעבי: באופן אינטואיטיבי נראה לך שזה מכסה את עבירות הרצח?

עידית סילמן: בוודאי, כל דבר.

איילת וולברג: הרעיון היה לא לכלול בחוק מוות טבעי כמו אחרי מחלה או דברים אחרים שהמשפחה כבר יודעת עליהם.

איילת וולברג: הרעיון היה לתפוס את כל המקרים שהמשפחה לא יודעת כי זה קרה באופן פתאומי.

הדס ארנון שרעבי: אם אתם אומרים שרצח שהוא, כמובן, מיידי, כלול בתוך סעיף (3) אז בסדר גמור.

הדס ארנון שרעבי: פשוט החשש שלנו בארגון משפחות נרצחים ונרצחות שזה יתפרש לתאונות דרכים וישאיר אותנו מחוץ לגדרי החוק.

הדס ארנון שרעבי: אני אגיד עוד משהו כללי שאני חושבת שבית המחוקקים צריך להכניס יותר למודעות בכל חקיקה רלוונטית את נושא הרצח האזרחי.

הדס ארנון שרעבי: לצד חללי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה הרצח האזרחי נשכח, ואנחנו חשים בתחתית היררכיית השכול.

הדס ארנון שרעבי: צריך לשמור את זה במודעות ולוודא שאנחנו לא נשמטים משום חקיקה רלוונטית.

הדס ארנון שרעבי: תודה.

מוסי רז: לא נשמטים.

עידית סילמן: בבקשה, ממשיכים.

שמרית גיטלין שקד: היינו ב-2(ב)(1).

שמרית גיטלין שקד: הבנתי שחבר הכנסת מוסי רז מעוניין להישאר עם הנוסח הנוכחי.

מוסי רז: כן.

שמרית גיטלין שקד: אז הנוסח נשאר כפי שהוא מנוסח כרגע.

יצחק פינדרוס: אם משרד המשפטים לא מתנגד.

קריאה: משרד המשפטים אינו פה.

מוסי רז: לכן הוא לא מתנגד.

עידית סילמן: אני רק אגיד שדחינו את הדיון בשבוע.

עידית סילמן: הוא היה אמור להתקיים לפני שבוע ומשרד המשפטים ביקש דחייה של שבוע כי מישהו שם היה בחו"ל.

עידית סילמן: הם זומנו לפרוטוקול והם יודעים על הדיון.

שמרית גיטלין שקד: אז אנחנו מבינים שהם קיבלו זימון.

שמרית גיטלין שקד: בסעיף (3) יש הצעה חדשה כרגע.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו נציע שהמיקום שלה יהיה שונה.

שמרית גיטלין שקד: אני אקריא כי היא רשומה כאן אבל אנחנו חושבים שהיא צריכה לעבור אחר כך לסעיף 3.

מוסי רז: בתנאי שהנפגע מת; לא אחד שיש סכנה לחייו.

עידית סילמן: אבל, לדעתי, זה לסעיף 3.

שמרית גיטלין שקד: כן.

שמרית גיטלין שקד: אז אני אקרא את זה שם.

עידית סילמן: תקראי את זה שם כי זה סייגים לאיסור פרסום.

שמרית גיטלין שקד: זה סעיף חדש שלא היה בנוסח הקודם.

שמרית גיטלין שקד: רצינו להבהיר בנוסח שגם אם נגמרו 24 שעות, לפי החוק שלנו, לא התכוונו להתיר משהו שהוא אסור.

שמרית גיטלין שקד: חוק זכויות החולה אוסר על פרסום מידע רפואי; בחוק הגנת הפרטיות יש גם מידע שאסור לפרסם אותו.

שמרית גיטלין שקד: יש כללי אתיקה שאוסרים פרסומים שונים.

שמרית גיטלין שקד: ולכן רצינו להבהיר שהחוק לא מתיר את מה שאסור.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו ניתן דוגמה למה שראינו בכללי האתיקה שחלים על גופים שהם באחריות הרשות השנייה: "לא יפרסם בעל זיכיון שמות, קולות, תמונות או כל פרט מזהה אחר של נפגעים באסון קודם שבירר כי הודעות בנידון נמסרו כבר למשפחות הנפגעים".

שמרית גיטלין שקד: זה כללי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (אתיקה ושידורי טלוויזיה ורדיו), התשנ"ד-1994.

שמרית גיטלין שקד: אז ככל שקיימת חובה אתית היא ממשיכה לחול.

שמרית גיטלין שקד: החוק לא התכוון לגרוע ממנה.

שמרית גיטלין שקד: פה יש סעיף שהצענו כמענה לבעיה שעלתה בסעיף הקודם.

עידית סילמן: אני לא בטוחה שצריך אותו.

יצחק פינדרוס: אם אישרנו את הנושא הצבאי, לדעתי לא צריך את שניהם.

מוסי רז: חוץ מזה שדי, לא כיף מלחמות.

שמרית גיטלין שקד: הסעיף הזה נתן מענה גם לפיגועים שנפגעו בהם מספר רב של נפגעים, אבל אני מבינה שכרגע הכוונה להוריד אותו.

עידית סילמן: נראה לי שאין צורך.

יצחק פינדרוס: סעיף (ד) מיותר אם אישרנו את הסעיף הקודם.

איילת וולברג: אבל צריך לדייק מהבחינה הזאת שהסעיף הקודם הוחל רק לגבי כוחות הביטחון, ופה הסעיף הזה הוא חריג לכל המצבים: גם אירוע אסון אזרחי, כמו למשל האסון שהיה במירון.

איילת וולברג: אם לוקח זמן לזהות או בפיגוע רב נפגעים - -

עידית סילמן: מה זה משנה אם הסעיף הזה נמצא?

עידית סילמן: הוא דווקא טוב, הוא הרחבה.

איילת וולברג: הוא פשוט אומר שבמקרים כאלה הסייג של 24 שעות לא יחול.

איילת וולברג: זאת אומרת צריך לחכות עד שנמסרת הודעה למשפחות ואי אפשר לפרסם אחרי 24 שעות.

עידית סילמן: "בעת מלחמה, פיגוע או אסון שגרם למספר רב של נפגעים".

עידית סילמן: כן, ברגע שיש משהו גדול רשמי.

מוסי רז: זה עלול לגרור את השאלה, מהו מספר רב.

מוסי רז: אבל את צודקת שצריך את זה.

מוסי רז: אני מסכים איתכם.

עידית סילמן: או "אסון שגרם למספר המוני של נפגעים".

איילת וולברג: הבעיה שיכולה לעלות מזה – בסוף החוק חל על כל אדם פרטי.

איילת וולברג: השאלה אם אדם פרטי יודע מה זה מספר רב של נפגעים.

איילת וולברג: אנחנו חשבנו על מלחמה, ואני מקווה שזה ברור לכולם; פיגוע שלא עלינו יש בו הרבה נפגעים.

איילת וולברג: פחות או יותר אנשים יודעים במקרים האלה.

יצחק פינדרוס: בואו נהיה פרקטים.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על מה שקורה אחרי 24 שעות.

יצחק פינדרוס: לדעתי, כמעט לא יהיה אדם במדינת ישראל שיידע כשהמשפחות לא יודעות.

יצחק פינדרוס: הבעיה המרכזית היא חמש-שש השעות הראשונות.

יצחק פינדרוס: זה תמיד.

מוסי רז: בפיגוע - -

יצחק פינדרוס: לא נעים לי להגיד לך, אבל במירון – יותר מ-24 שעות אחר כך אנשים עוד לא ידעו.

מוסי רז: כשחייל נמצא מחוץ לארצו זה לא אדם שיוצא מהבית ולא חוזר ואשתו אומרת שהוא לא חזר והיא כבר מתחילה לדאוג.

אלון טל: היו כבר אירועים בטיולים.

אלון טל: בתור אמריקאי אני שם לב שיש הרבה מאוד אירועים שלא קשורים למלחמה.

אלון טל: לדעתי, זה סעיף סביר.

עידית סילמן: אני בעד להשאיר בינתיים.

עידית סילמן: בואו נתקדם.

יצחק פינדרוס: אני שמח מאוד על המילה "ההיקף המזערי".

עידית סילמן: למה?

יצחק פינדרוס: כי דיברנו על זה.

יצחק פינדרוס: קבוצות הוואטסאפ של המתנדבים, במיוחד במגזר החרדי, הן קבוצות של 300-250 משתתפים.

יצחק פינדרוס: לא נעים לי להגיד, אבל כשאני רוצה לדעת מה קורה באירוע אני מתקשר לאחד הארגונים האלה או למישהו שמחובר לאחת הקבוצות האלה, ומקבל מידע, לצערי הרב, מדויק מדי.

איילת וולברג: אני רוצה לשאול: חשבנו על המילה "מזערי".

איילת וולברג: בהיקף הנדרש לשם כך בוודאי שצריך "מזערי".

איילת וולברג: זה משמעותי.

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: כשאני רוצה להעביר מידע ממתנדב למתנדב אני מעביר את זה בקבוצה של 250 מתנדבים וזה מאוד משמעותי.

יצחק פינדרוס: אני מזכיר לך מה אמרה פה הקצינה מצה"ל שנפלה בקבוצה פנימית, לא בקבוצה חיצונית.

יצחק פינדרוס: היא העבירה את זה בקבוצת נאטו אז יש לזה משמעות.

ניצן דהאן: - - -בקבוצה של חיילים.

יצחק פינדרוס: כן.

ניצן דהאן: לא בקבוצה של גורמים שמוסמכים.

יצחק פינדרוס: אמרתי אותו דבר: בקבוצה של חיילים אם אתה רוצה תעביר את זה לחייל שרלוונטי ולא לכל הקבוצה שכולם בה רואים.

שמרית גיטלין שקד: לכאן ב-(4) ייכנס החריג שדיברנו עליו: "פרסום של מועד ומקום הלוויה של נפגע".

שמרית גיטלין שקד: התלבטנו בנושא הזה כי מצד אחד לא רצינו שיהיה מצב שאנשים יחששו להעביר מידע לגבי לוויות של נפגעים.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו יודעים שזה קרוב אחרון למת וזה לא משהו שאני מניחה שהמציעים היו רוצים למנוע.

יצחק פינדרוס: כתבנו את זה בסעיף (3).

שמרית גיטלין שקד: הוספנו חריג ספציפי לדבר הזה.

שמרית גיטלין שקד: יש כאן נושא נוסף שכרגע לא הכנסנו לנוסח ואנחנו מתלבטים לגביו.

שמרית גיטלין שקד: בעצם יש כאן מצב שכולם לא היו רוצים למנוע – היינו קוראים לזה שיתוף מידע של שיחה בין שני אנשים שיש ביניהם קשר אישי קרוב.

שמרית גיטלין שקד: למשל, ילד שהיה באסון צפית וראה מה קרה לחברים שלו לנגד עיניו, והוא מתקשר להורים שלו ומספר להם מה קרה לחברים שלו.

שמרית גיטלין שקד: אז מצד אחד יש דוגמות כאלה של שיתוף מידע שלא היינו רוצים למנוע אותן.

שמרית גיטלין שקד: אני לא בטוחה שזה עולה עד כדי פרסום אבל יכול להיות שיהיו מצבים שזה יכול להגיע למצב כזה.

שמרית גיטלין שקד: לכן אנחנו מתלבטים אם לנסח איזשהו חריג לגבי שיתוף מידע לגבי הפגיעה בשיחה בין שני אנשים שיש ביניהם קשר אישי קרוב.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו רק חוששים שזה חריג שיוביל לפתח מאוד גדול.

יצחק פינדרוס: זה מסוכן.

שמרית גיטלין שקד: לכן התלבטנו.

יצחק פינדרוס: ההחרגה הזאת מסוכנת.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך בכנות שהיא מסוכנת.

יצחק פינדרוס: במבחן התוצאה – אם ילד שיתף את ההורים שלו, ואבא שלו פחות היסטרי – אני לא אגיד "אמא" כי ארגוני הנשים יקפצו עליי – שלא משתף את זה בתוך קבוצת וואטסאפ, בסדר, לא קרה כלום.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על מקרה שנודע לבן משפחה.

יצחק פינדרוס: למה זה קרה?

יצחק פינדרוס: כי אותו אחד שיתף עם אבא קצת היסטרי, ואבא קצת היסטרי נכנס לקבוצת הוואטסאפ השכונתית והשמים הם הגבול.

יצחק פינדרוס: את זה בדיוק אנחנו רוצים למנוע.

מוסי רז: - - - זה ששיתף עם אבא שלו או האבא?

מוסי רז: אני חושב שהאבא.

יצחק פינדרוס: אני חושב שזה ששיתף עם האבא שלו.

יצחק פינדרוס: לא נעים לי להגיד לך.

יצחק פינדרוס: יש מצב שאתה צריך לדעת וזה צריך להיות הנורמה – זה לא, וואלה, אני יודע ראשון.

יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על - - - הגיעו דוגמות בלי סוף תוך כדי החקיקה, וכשהתחלנו את החוק התחלנו על מקרה מסוים בצה"ל והגענו לכל הדברים האלה.

יצחק פינדרוס: אני לא הייתי מחריג.

יצחק פינדרוס: אם עשית מעשה של פרסום מזיק יש לו הגדרה, זה בחוק נזיקין.

יצחק פינדרוס: הרי אתה לא אומר לבן אדם שלא יספר למישהו – אתה אומר, אל תעשה נזק, אל תפרסם.

יצחק פינדרוס: לפרסום יש הגדרה וזה מה שעשית אז האבא ההיסטרי יהיה יותר טוב או הילד יהיה יותר בסדר.

יצחק פינדרוס: יושבים פה נציגי צה"ל – אני לא חושב שחייל אמור לספר למשפחה שלו מה שקורה לו כרגע ביחידה.

יצחק פינדרוס: לפי הכללים הצה"ליים, הוא לא אמור לספר איפה הוא נמצא ומה קורה איתו.

יצחק פינדרוס: אבל זה אבא שלו, אימא שלו, חברה שלו, זה נכון, אבל הוא לא אמור לספר את זה.

יצחק פינדרוס: לפי הכללים, אני מתאר לעצמי שגם הם יגידו לכם את זה.

יצחק פינדרוס: אין דבר כזה, בן אדם לא אמור לספר.

יצחק פינדרוס: אני מכיר את זה גם מעצמי.

יצחק פינדרוס: יש לי בן במד"א ואני אומר לו, אל תספר לי את מי פינית, את מה פינית.

יצחק פינדרוס: הוא פינה פה חברי כנסת בלילה שכולם היו לחוצים.

יצחק פינדרוס: אמרתי לו, רק אל תספר לי אם זה מהקואליציה או מהאופוזיציה – תישאר עם המידע שלך, אסור לך לספר.

מוסי רז: זה גם יכול להשפיע על התוצאות.

יצחק פינדרוס: נכון, אמרתי לו לא לספר לי.

יצחק פינדרוס: ככל שנתחיל להחריג בחוק הזה אנחנו ניצור נורמות.

יצחק פינדרוס: אנחנו רוצים ליצור נורמות?

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: לא כל דבר צריך לרוץ ולספר.

איילת וולברג: צריך לשים לב שהיום אנחנו לא יכולים לחזות את כל המקרים ואת הדברים שעלולים להתרחש שאנחנו - - -

יצחק פינדרוס: לא, לא, מאוד ברור לנו.

יצחק פינדרוס: בן אדם שיגיע לתביעה בלי הוכחת נזיקין זה אישה, גבר, בן או בת שקיבלו את ההודעה בדרך לא ראויה ולא נכונה בוואטסאפ.

יצחק פינדרוס: זה בסוף מבחן התוצאה.

יצחק פינדרוס: הרי מדובר פה על מבחן נזיקין.

יצחק פינדרוס: אתה לא אומר, יש לך עבירה פלילית אם עשית את זה, והמשטרה רודפת אחריך.

יצחק פינדרוס: הבן אדם הגיש תביעה – זה אומר שקרה משהו.

יצחק פינדרוס: מישהו שעשה פעולה צריך לשאת באחריות.

יצחק פינדרוס: לא משנה אם התירוץ שלו הוא אם רק סיפר לאימא או רק סיפר לאבא, לאח או לחברה.

יצחק פינדרוס: הוא צריך לשאת בתוצאות.

יצחק פינדרוס: אם הייתי אומר עכשיו הגדרה פלילית כללית את צודקת.

יצחק פינדרוס: את אומרת, תשמע, אתה לא יכול להגיד לבעל שאומר לאשתו משהו שהוא עובר עבירה פלילית.

יצחק פינדרוס: לצורך העניין אני מסכים עם זה.

יצחק פינדרוס: אבל אם אתה אומר לו, יש לך מידע, סרטון, ידע – תיזהר עם זה כי זה יכול להגיע לאדם הלא נכון שזה יגרום לו לסיכון.

יצחק פינדרוס: דיברו על זה – אני לא צריך לחזור על כל מה שהיה פה בוועדות הקודמות.

שמרית גיטלין שקד: אני רוצה לחדד שהעוולה היא עצם פרסום המידע המזהה בלי קשר לתוצאה.

עידית סילמן: זה לא סיבתי.

שמרית גיטלין שקד: בדיוק.

שמרית גיטלין שקד: גם אם זה לא הגיע למשפחה או זה הגיע למשפחה רק אחרי שהיא כבר ידעה אסור לך לפרסם את זה.

יצחק פינדרוס: יש לך מידע, והוא חומר נפץ שיכול להזיק, ואני אומר לך – אל תשתמש במידע הזה.

יצחק פינדרוס: ככה אני מלמד את הילדים שלי בבית.

איילת וולברג: בסוף גם מי שהוא עד לאירוע, חלילה, לאסון, או אפילו לכאורה לפי הנורמה, לא יכול להגיד לאדם שעומד לידו, תשמע, מה ראינו עכשיו, כך וכך.

יצחק פינדרוס: בלי משהו שיזהה את הבן אדם.

יצחק פינדרוס: זה המינימום.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, זה חומר נפץ.

שמרית גיטלין שקד: אני אמשיך לקרוא.

שמרית גיטלין שקד: כמובן, גם כאן, אם הנפגע בחיים אז גם הוא יכול להגיש וגם בני משפחה; אם הנפגע לא בחיים אז, כמובן, רק בני משפחתו.

עידית סילמן: זאת אומרת שאם יש הוכחת נזק אפשר לדרוש גם על הנזק?

שמרית גיטלין שקד: כן.

שמרית גיטלין שקד: יש מסלול נפרד בלי קשר לפיצוי ללא הוכחת נזק שיש בו עוולה אזרחית והבן אדם יכול לתבוע את הנזק שנגרם לו.

שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שנגרם לו נזק הרבה יותר גדול.

עידית סילמן: אולי - - - לא צריך לכתוב?

עידית סילמן: אוקיי.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו מציעים לא להקריא את סעיף קטן (ב) כאן.

יצחק פינדרוס: למה?

עידית סילמן: כי זה ללא הוכחת נזק.

שמרית גיטלין שקד: אנחנו רוצים לנסח סעיף רחב יותר שמדבר בכלל על השיקולים של בית המשפט כשהוא פוסק פיצויים, ובתוך אותו סעיף אנחנו מציעים לקחת בחשבון גם את מספר התביעות שהוגשו בשל אותו נפגע.

שמרית גיטלין שקד: זה נוסח שלא נמצא כרגע מולכם.

שמרית גיטלין שקד: אני אקריא הוראה שאנחנו מציעים לכתוב כך: "בבוא בית משפט לפסוק פיצויים בלא הוכחת נזק, כאמור בסעיף קטן (א) - -

מוסי רז: זה ב-(ב)?

שמרית גיטלין שקד: כן, זה ייכנס ב-(ב).

שמרית גיטלין שקד: - - רשאי בית המשפט להתחשב, בין השאר, בכל אחד מאלה".

שמרית גיטלין שקד: זאת אומרת כשבית המשפט פוסק פיצויים הוא ינסה להתחשב בהיקף ההפרה, בחומרתה ובנסיבותיה.

יצחק פינדרוס: זה בהוכחת נזק.

שמרית גיטלין שקד: כן.

שמרית גיטלין שקד: כשבית המשפט פוסק את הפיצוי.

שמרית גיטלין שקד: ואז אנחנו יכולים לתת ביטוי לכל מיני דברים שעלו במהלך הדיונים.

יצחק פינדרוס: זה לא ב-10,000 שקל, זה מעל 10,000 שקל.

שמרית גיטלין שקד: זה ב-10,000 שקלים.

שמרית גיטלין שקד: זה בפיצוי ללא הוכחת נזק שבית המשפט יכול לשקול פה דברים שדיברנו עליהם, כמו היקף ההפרה.

שמרית גיטלין שקד: זוכרים?

שמרית גיטלין שקד: בהתחלה דיברנו על היקף – בקבוצה קטנה או בקבוצה גדולה.

שמרית גיטלין שקד: אז פה בית המשפט רשאי לשקול את היקף ההפרה: אם בן אדם רק סיפר להורה שלו או כתב בקבוצת וואטסאפ כללית שחברים בה הרבה מאוד אנשים; בחומרה של ההפרה; בנסיבות שלה – יש נסיבות שונות לפרסומים.

שמרית גיטלין שקד: אם בן אדם השיח משהו לתומו או היה עד לאיזשהו אירוע וכולו נסער מהאירוע ומספר לבין בן אדם שהלך במודע, לא היה חלק מהאירוע, קיבל שמות והעביר אותם.

שמרית גיטלין שקד: יש נסיבות שונות וחשבנו לתת שיקול דעת לבית משפט לקחת את הדברים האלה בחשבון כשהוא פוסק את הפיצוי.

שמרית גיטלין שקד: זה ייתן מענה גם לסעיף שהורדנו קודם לנושא של שיתוף המידע בעניין הפגיעה בשיחה בין שני אנשים שיש ביניהם קשר אישי.

שמרית גיטלין שקד: לא הכנסנו את זה אבל יכול להיות שבית המשפט יכול לשקול את זה כחלק מנסיבות העבירה והחומרה שלה.

שמרית גיטלין שקד: (2) במספר התביעות שהוגשו נגד הנתבע לגבי אותו נפגע; גם כאן יש פה עניין שלכאורה בני משפחה שונים יכולים להגיש על אותו פרסום לגבי אותו נפגע אבל יש פה אנשים שונים שנפגעו: האימא, הילד, האח.

שמרית גיטלין שקד: אבל גם כאן בית המשפט יכול לקחת בחשבון את מספר התביעות.

שמרית גיטלין שקד: כלומר לא לפסוק לכל אחד מהם 10,000 שקל, אלא נניח, לפסוק לכל אחד מהם - -

עידית סילמן: אנחנו לא מגבילים את זה?

שמרית גיטלין שקד: לא הגבלנו.

שמרית גיטלין שקד: רק אמרנו שבית המשפט יתחשב בזה.

יצחק פינדרוס: הוגשו הסתייגויות לחוק הזה?

שמרית גיטלין שקד: זה מה שהיה בנוסח הקודם והורדנו את זה.

עידית סילמן: יש כאן - - - אבל היא לא נמצאת כאן.

מוסי רז: מי זאת?

עידית סילמן: אלינה ברדץ' יאלוב.

עידית סילמן: חברי כנסת, אני רוצה לשאול אתכם, אם יש פה 40 בני משפחה וכל אחד יתבע בעצמו - -

יצחק פינדרוס: אז היא אומרת שהיא נותנת את השיקול.

מוסי רז: ראשית, אמרנו רק בן משפחה קרוב.

שמרית גיטלין שקד: השאלה אם אתם רוצים לכתוב נוסח יותר - -

מוסי רז: בית המשפט ייקח בחשבון שעם כל הכבוד - -

איילת וולברג: בן משפחה שיכול לתבוע זה בן זוג, הורה, בן או בת, אח או אחות.

יצחק פינדרוס: אז יהיה שיקול דעת.

יצחק פינדרוס: היא מכניסה את זה.

שמרית גיטלין שקד: היה לנו נוסח כזה ב-6(ב).

יצחק פינדרוס: בלי להגביל – בית המשפט יקבע.

מוסי רז: בית המשפט יגביל את שיקול הדעת הסביר.

מוסי רז: אז יכול להיות שאם יקבעו עשרה אז ייתנו לכל אחד 2,000.

עידית סילמן: השאלה האם הכוונה של משרד המשפטים אז הייתה שאנחנו מגבילים את זה כדי שלא נגיע לסכומים גדולים.

יצחק פינדרוס: נכון, לכן בית המשפט יוכל להגביל.

שמרית גיטלין שקד: 6(ב) היה סעיף שאנחנו עדכנו.

שמרית גיטלין שקד: הוא היה בנוסח הקודם וזה לשיקול דעתכם אם להכניס את זה או לא.

שמרית גיטלין שקד: שם אמרנו שלגבי כל נפגע אפשר לתבוע מקסימום 10,000 שקל.

שמרית גיטלין שקד: אני רק אומרת שלא ראינו סעיף כזה בחקיקה, ולכן התלבטנו אם להכניס את זה.

עידית סילמן: נשאיר את זה בידי בית משפט.

מוסי רז: אנחנו צריכים לסמוך על בית המשפט כאן.

שרון רובינשטיין צמח: כי יש לכאורה זכות לכל בן משפחה לתבוע למרות שזה יכול - - - אצל משפחות.

שרון רובינשטיין צמח: אבל הרעיון הוא "למען יראו וייראו".

שרון רובינשטיין צמח: מספיק שתהיה תביעה אחת.

מוסי רז: יש גם מצבים שבהם בן משפחה אחד נפגע יותר מאחרים.

מוסי רז: אני לא יכול לחשוב למה - -

עידית סילמן: אבל השאלה היא אם אנחנו מאפשרים שכל אחד יוכל לתבוע ואז בית המשפט יגיד, אתם אפשרתם.

מוסי רז: בית המשפט יאחד את התביעות.

עידית סילמן: השאלה אם הוא יאחד.

יצחק פינדרוס: בהתאם לסעיף שהיא נתנה.

יצחק פינדרוס: היא נתנה סעיף של שיקול דעת לבית המשפט.

עידית סילמן: אתם חושבים שזה מספיק?

שרון רובינשטיין צמח: כן.

שמרית גיטלין שקד: אז כרגע אנחנו לא מכניסים את הסעיף שמגביל את זה ל-10,000 לגבי אותו נפגע אבל זה שיקול לבית משפט.

שמרית גיטלין שקד: השיקול השלישי שחשבנו לתת לבית המשפט לשקול וגם על זה אנחנו מתלבטות, זה הנושא של מידע שפורסם למטרה ראויה.

שמרית גיטלין שקד: מצד אחד אתה רוצה לאפשר פרסום מידע לתכלית ראויה - -

יצחק פינדרוס: השארנו את זה במזערי.

יצחק פינדרוס: השארנו את הלוויה, השארנו כשזה לצורך רפואי או לצורך טיפול.

יצחק פינדרוס: אז כתבתם "למטרה ראויה".

שמרית גיטלין שקד: ולא להשאיר את הנושא של פרסום למטרה ראויה?

יצחק פינדרוס: טיפול רפואי – נתנו, טיפול במשפחה – נתנו, טיפול בלוויה – נתנו.

יצחק פינדרוס: שנינו יודעים שלוויה זה כבר רחב מאוד.

יצחק פינדרוס: אז מה עוד את רוצה לתת?

יצחק פינדרוס: הוא יגיד שמטרה ראויה זה לעודד את המתנדבים לצאת לשטח.

שמרית גיטלין שקד: אז אתם לא מעוניינים בחריג כזה.

שמרית גיטלין שקד: אוקיי.

עידית סילמן: "מטרה ראויה" זה נתון לפרשנות רחבה מדי.

שמרית גיטלין שקד: אז אנחנו נשארים בלי אז אני אקריא את הסעיף שוב כי הנוסח לא לפניכם: "בבוא בית המשפט לפסוק פיצויים בלא הוכחת נזק כאמור בסעיף קטן (א), רשאי בית המשפט להתחשב, בין השאר, בכל אחד מאלה: (1) בהיקף ההפרה, בחומרתה ובנסיבותיה; (2) במספר התביעות שהוגשו נגד הנתבע לגבי אותו נפגע;

יצחק פינדרוס: מאה אחוז.

רותם קס: אני ממשרד הביטחון.

רותם קס: אם זה ביחס לאותו פרסום אבל נפגעים אחרים?

שמרית גיטלין שקד: לדעתי, לכל אחד מהם יש עילה נפרדת.

שמרית גיטלין שקד: לא ביקשנו מבית המשפט להתחשב.

שמרית גיטלין שקד: אם בן אדם פרסם רשימה של שמות של עשרה חיילים אז כל חייל זה בנפרד.

יצחק פינדרוס: מכיוון שיש לי בשנה האחרונה ניסיון עם הסתייגויות אני מבקש מיושבת-ראש הוועדה להוריד את ההסתייגויות מכיוון שהמסתייג לא נמצא.

עידית סילמן: המסתייגת היחידה שהגישה הסתייגויות זאת חברת הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב והיא איננה נוכחת כאן.

יצחק פינדרוס: אבל היא לא יכולה, היא לא נמצאת.

עידית סילמן: מוסי רז, אתה מצטרף לעמדתו של חבר הכנסת פינדרוס?

מוסי רז: כן.

עידית סילמן: אז מכיוון שאין מי שיבוא לנמק את ההסתייגויות האלה אנחנו נסיר אותן ולא נאשר.

יצחק פינדרוס: נראה לך שאני אשב שעות בוועדות לחכות לנמק הסתייגויות, ואלה ישלחו מכתב ויברחו?

עידית סילמן: גם מכיוון שזה דקה לפני פיזור אנחנו לא נוהגים.

עידית סילמן: ובדרך כלל מדברים איתנו לפני כן ולא שולחים את זה ככה בצורת יונת דואר.

עידית סילמן: רצוי לדבר לפני כן, לעדכן ולהגיד.

עידית סילמן: גם לא בחקיקות שבאות לנקות שולחן.

עידית סילמן: האמת היא שזאת חקיקה חברתית שנמצאת די בקונצנזוס אז לבוא עכשיו ולהגיש עליה הסתייגויות?

עידית סילמן: כשאני קוראת את ההסתייגויות אני רואה שאלה הסתייגויות שכבר דנו עליהן רבות בוועדה.

עידית סילמן: למשל, במקום 10,000 שקלים יבוא 15,000 שקלים.

עידית סילמן: כבר דיברנו על זה ודנו על זה עם המשרדים השונים.

עידית סילמן: נמצאים איתנו כאן נציג קואליציה ונציג אופוזיציה ששניהם יחד הגישו בקשה רשמית ליושבת-ראש ועדת הבריאות שלא נקבל את ההסתייגויות מכיוון שיש קונצנזוס בחקיקה הזאת ומכיוון שהמנמקת לא נמצאת כאן כדי להציג את ההסתייגויות שלה, אלא שלחו לנו אותן ברגע האחרון.

עידית סילמן: אם יהיה משהו בעניין הזה אז תמיד אפשר יהיה לטעון בעתיד.

עידית סילמן: כן, בבקשה.

מירה סלומון: אני ממרכז השלטון המקומי.

מירה סלומון: הנושא נדון לפני הגעתי.

מירה סלומון: אני מתנצלת על העיכוב, הייתי בדיון בוועדה אחרת.

מירה סלומון: אני מבקשת להתייחס לסעיף 2(א) ו-(ד).

מירה סלומון: שני המקרים מתייחסים למצב של אישור מטעם גורם רשמי - -

עידית סילמן: חבל שאת מגיעה בסוף הדיון.

מירה סלומון: לצערי, מאחר שהכנסת, כמו שאמרה גברתי, רגע לפני פיזור, יש הרבה דיונים שמתקיימים במקביל.

מירה סלומון: אני שוחקת את עצמי ונפרסת עד דק - -

עידית סילמן: אני מסכימה אבל - -

מירה סלומון: יצאנו להפסקה ובמקום לאכול ארוחת צהריים באתי לטעון בפני גברתי על הסוגיה.

מירה סלומון: אז אני מתנצלת על זה אבל זה צוק העיתים.

יצחק פינדרוס: איפה הבעיה?

יצחק פינדרוס: הכנסנו רשות מקומית.

מירה סלומון: בדיוק.

מירה סלומון: העניין של הרשות המקומית נכנס.

מירה סלומון: אני מזכירה שבדיונים הקודמים הסברנו שאנחנו לא גורם שמאשר לתקשורת, אנחנו פועלים מול הממונה על המחוזות הממונים ממשרד הפנים.

מירה סלומון: רצינו לוודא שאין בעניין האישור כאן של "גורם רשמי", ובייחוד בעניין סעיף קטן (ד) לא יחול האיסור בטרם ניתן אישור שלנו.

מירה סלומון: אנחנו מאשרים בנוהל הרגיל שלנו למשרד הפנים.

יצחק פינדרוס: שינינו לכם פה את הנוהל?

יצחק פינדרוס: אף אחד לא משנה לכם את הנוהל.

יצחק פינדרוס: תעשו מה שאתם רוצים.

מירה סלומון: מה שאנחנו מונחים.

יצחק פינדרוס: כמו שאמר המשרד לביטחון פנים, תחליטו איך שאתם רוצים להודיע את זה – דרך משרד הפנים, דרך משרד החוץ, דרך האו"ם – איך שאתם רוצים.

יצחק פינדרוס: הסמכות היא שלכם.

מירה סלומון: איך שאנחנו מונחים, אדוני.

מירה סלומון: מונחים.

עידית סילמן: לבקשת היועצות המשפטיות, הן מעוניינות לסגור את כל מה שקשור לחקיקה מכיוון שאין כאן יועצים ממשרד המשפטים.

עידית סילמן: אנחנו נצביע עליה מחר.

עידית סילמן: היא מוכנה ושלמה כביכול.

יצחק פינדרוס: יש לי הצעת פשרה.

יצחק פינדרוס: נגיש רביזיה.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת אם משרד המשפטים רוצה לפתוח את זה ולשנות משהו ממה שניסחנו נעשה מחר בבוקר רביזיה ונגמור את זה.

יצחק פינדרוס: מה אתן אומרות?

יצחק פינדרוס: כי אם משרד המשפטים הולך על הנוסחה הזאת אז אין בעיה.

יצחק פינדרוס: אבל אם הם רוצים לפתוח את זה אז נפתח, לא קרה כלום.

שמרית גיטלין שקד: אבל גם אנחנו, אם נגיע למסקנה שצריך לעשות תיקונים למה שהחלטנו כרגע.

יצחק פינדרוס: בסדר גמור.

עידית סילמן: וגם אם היא תרצה להגיש את ההסתייגויות שלה מחר ולנמק אותן מחר.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: לכן ביקשתי רביזיה.

יצחק פינדרוס: זה בדיוק מה שאני רוצה למנוע.

יצחק פינדרוס: הבנת אותי נכון.

יצחק פינדרוס: אנחנו רוצים להתקדם.

יצחק פינדרוס: אם יש משהו ממשרד המשפטים או מהייעוץ המשפטי של הכנסת אז עושים רביזיה ופותחים.

איילת וולברג: עשיתי חיפוש זריז לראות אם יש בחקיקה "באורח קשה".

איילת וולברג: לא ראיתי.

איילת וולברג: ראיתי "פציעה קשה".

יצחק פינדרוס: "פציעה קשה", אין בעיה.

מוסי רז: למרות שאני לא מבין, היא לא הייתה.

מוסי רז: מה העניין?

עידית סילמן: היא לא הייתה - -

מוסי רז: היא לא הייתה אז, זהו, ההצעות שלה נפלו.

יצחק פינדרוס: אני מתאר לעצמי מה היה קורה אם הייתי מגיש לוועדת הפנים או לוועדה כזאת ולא הייתי מגיע.

יצחק פינדרוס: תשאלי את ענת.

יצחק פינדרוס: כשאני סוגר עם יושבת-ראש הוועדה שלא יצביעו על ההסתייגויות שלי שיודיעו לי כשיש דיון שמתנהל כמה שעות ואני נכנס שלוש פעמים ובודק כל הזמן.

עידית סילמן: גם אפשר להגיע.

מוסי רז: פשוט נציע לה רשות דיבור חמש דקות במליאה.

עידית סילמן: אפשר יהיה להציע לאלינה רשות דיבור במליאה אם היא רוצה.

יצחק פינדרוס: נרשום אותה מראש לרשות דיבור, אין לי בעיה.

יצחק פינדרוס: זה לא הנושא.

יצחק פינדרוס: בשביל לתקוע את זה את יודעת בדיוק מה זה אומר.

יצחק פינדרוס: גם אני יודע מה זה הסתייגויות – זה מאה שעות דיון במליאה.

מוסי רז: כן, אין הסתייגויות, יש לה רשות דיבור של חמש דקות.

עידית סילמן: אז אפשר להצביע ופינדרוס יגיש רביזיה?

יצחק פינדרוס: כן, אני אגיש רביזיה.

עידית סילמן: אנחנו מסכמים על הצעת החוק כפי שהיא גובשה.

עידית סילמן: אתם תשבו מול משרד המשפטים, ובכל אופן פינדרוס יגיש רביזיה.

עידית סילמן: מי בעד?

מוסי רז: מותר לי להצביע?

עידית סילמן: כן.

מוסי רז: במקום מי?

עידית סילמן: במקום עלי סלאלחה אתה יכול.

עידית סילמן: מי בעד?

עידית סילמן: מי נגד?

עידית סילמן: מי נמנע?

עידית סילמן: ההצבעה אושרה.

עידית סילמן: הצעת החוק עברה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה ולמוסי רז על עבודה משותפת.

יצחק פינדרוס: וכמובן, לשרה פנינה תמנו שטה שהייתה היוזמת והראשונה בעניין.

יצחק פינדרוס: אני מודה לכל הגורמים ולחברת הכנסת לשעבר רחל עזריה.

יצחק פינדרוס: אני מגיש רביזיה, ואני מבקש שתשלחי מכתב לחבר הכנסת ניר אורבך, יושב-ראש ועדת הכנסת, לגבי פטור מחובת הנחה.

יצחק פינדרוס: במקביל אנחנו מול הלשכה המשפטית שיסיימו גם את העבודה מול משרד המשפטים וגם מולנו.

עידית סילמן: אז מחר על הבוקר רביזיה.

מוסי רז: מה זה "על הבוקר"?

עידית סילמן: 9:00 בבוקר.

יצחק פינדרוס: תודה ליעקב, העוזר של עידית, שהטרפנו אותו.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

עידית סילמן: אשריכם ישראל.

שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שלא נקיים דיון על הרביזיה.

עידית סילמן: כן.

עידית סילמן: יכול להיות שזה יישאר ככה ולא נקיים דיון ברביזיה.