ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 323, 2022-08-16 14:05

אלכס קושניר: חברים, אנחנו מתחילים את הדיון בנושא פיצויים בעקבות מבצע עלות השחר.

אלכס קושניר: זה בעצם סוג של דיון שלישי, כי היה דיון ראשון ביום חמישי, ולאחר מכן היה דיון נוסף אתמול.

אלכס קושניר: הועלו דרישות רבות, אני חייב לומר, לרשות המסים מצד חברי הכנסת, ואני שמח גם להגיד שהרוב המוחלט של הדרישות התקבל על ידי רשות המסים.

אלכס קושניר: יש לנו כמה פערים טכניים, שקשורים לרשימות יישובים, ואנחנו מחכים לתשובה ממשרד הביטחון, על מנת שנוכל להכניס אותם אחר כך לתקנות.

אלכס קושניר: לכן, יכול להיות שנדון עכשיו בכול – בעקרונות, בתקנות עצמן – אבל את הרשימה של היישובים נקבל בהמשך היום.

אלכס קושניר: לכן נעבור להעברות תקציביות ובסוף נצביע על התקנות.

אלכס קושניר: נתקדם ונראה.

אלכס קושניר: אני חייב לציין שנירה שפק נמצאת ארבעה ימים בנוהל קרב, בעצם מיום חמישי.

אלכס קושניר: נלחמת על כל אות ופסיק.

אלכס קושניר: זה בכלל לא מובן מאליו, נירה.

אלכס קושניר: באמת.

אלכס קושניר: כל הכבוד.

אלכס קושניר: יישובים מ-0 עד 7 קילומטרים קיבלו פה מענה משמעותי מאוד, וגם יישובים מ-7 קילומטרים ועד 40 קילומטרים, כולל עסקים שנגרם להם נזק מכך, שחומרי גלם התקלקלו להם ונזרקו לפח.

אלכס קושניר: גם לזה מצאנו פתרון, ועוד מעט תשמעו על כך.

אלכס קושניר: לפני שנתחיל, נירה, בבקשה.

נירה שפק: היה דיון בוועדת משנה למוכנות העורף במקביל.

נירה שפק: אחד הדברים המדהימים שקרו במבצע הזה, מעבר לניהול שלו, הוא שראינו ממשלה שלמה מנוהלת, ואת מנכ"לית משרד ראש הממשלה מכנסת בכל יום את ועדת המנכ"לים, כדי לתת פתרונות אד הוק.

נירה שפק: זה היה מחמם את הלב, ורשמתי בכל מקום שכתושבת עוטף עזה, תמיד שאלנו: מישהו שומע אותי, סימן שאלה, והפעם כתבתי: מישהו שומע אותי, סימן קריאה.

נירה שפק: סוף סוף לא סופרים את זה רק מהטילים, ומבינים שחסימה בכביש משבשת חיים של תושבים, של עסקים ושל חקלאים.

נירה שפק: זה נראה מובן מאליו, אבל כבר התייאשנו.

נירה שפק: התרגלנו לכך שמה שמובן מאליו, לא מובן מאליו.

נירה שפק: תוך כדי המבצע נאמר שה-2 לחודש הוא התאריך שרלוונטי ליישובים שנפגעו ולשטחים.

נירה שפק: אני תמיד אזכיר את החקלאים, את התעשייה ואת השירותים.

נירה שפק: זה היה מענה טוב.

נירה שפק: נלחמנו על עוד כמה דברים, ואני פועלת באמת מכמה כובעים.

נירה שפק: אני לא יכולה לנתק את זה, שאני תושבת עוטף עזה, אני יודעת מה קורה ואני מגדלת את הילדים והנכדים שלי שם.

נירה שפק: אחד הדברים שהכי פחדתי מהם הוא היום שאחרי.

נירה שפק: תמיד מחזקים את תושבי העוטף, ואומרים להם: תהיו חזקים, תייצרו אורך נשימה.

נירה שפק: כשהייתי מפקדת הגזרה של העורף האזרחי במשך כמה שנים כאלוף משנה באוגדת עזה, ותמיד אמרו לי: תאפשרי אורך נשימה לצבא לסיים את ייעודו.

נירה שפק: וכל הזמן שאלתי: ומה עם האזרחים?

נירה שפק: מה עם החוסן הקהילתי?

נירה שפק: מה עם אורך הנשימה?

נירה שפק: מה עם העסקים?

נירה שפק: איך מחזירים את כולנו?

נירה שפק: בדיון הקודם ישבו כאן שני אנשי עסקים, ואפשר להסכים או לא להסכים איתם על מה שהם אמרו, אבל דבר אחד היה מאוד מהותי.

נירה שפק: הם אמרו שבמקביל לזה שהם אמורים לתפעל את העסקים שלהם, לעבוד על ההזמנות שלהם ולראות מה קורה עם העובדים שלהם, יש להם גם משפחה והם צריכים לראות שהיא לא מתפרקת.

נירה שפק: כל מי שהזכרתי בשרשרת הזאת עובר משהו, וכולנו פוסט טראומתיים.

נירה שפק: אלכס, אנחנו עובדים כאן היום על היום שאחרי, כדי להראות לתושבים ולעסקים שהמבצע הזה לא נגמר עד שנחזיר את כולם למסלול.

נירה שפק: ולא סתם נחזיר למסלול, אלא אנחנו מאפשרים להם המראה, ולהמשיך לפתח את זה, כי זה החוזק של מדינת ישראל.

נירה שפק: העלינו הרבה דברים ועבדנו עליהם כמה ימים.

נירה שפק: זה נוהל קרב תוך כדי ניהול קרב.

נירה שפק: ראינו את רשות המסים בפיצויים הישירים, והמבחן שלנו יהיה במענה לפיצויים העקיפים אם נבין את הלכי הרוח, ונדע לגזור.

נירה שפק: משרד החקלאות, הארגונים החקלאיים וכל מי שדיבר איתי – אני מחזיקה קלסר שלם, ואני מקווה שלא שכחתי אף סקטור ואף בן אדם.

נירה שפק: מה היה מחמם את הלב?

נירה שפק: שהכול ביחד, ולא באו ואמרו איך לא.

נירה שפק: יצאתי עם תחושה שבאתי לדיון שאומר איך כן.

נירה שפק: אלכס, קודם כול תודה.

נירה שפק: לפעמים אנחנו שוכחים להגיד תודה, וגם חטפתי קצת.

נירה שפק: אנשים אמרו לי להגיד תודה, אז אני אומרת תודה.

נירה שפק: אני מאמינה שמה שנוציא כאן יהיה, כי אנחנו רואים את האנשים שרוצים שישמעו אותם ויראו אותם.

אלכס קושניר: מופיד, איפה אתה גר?

מופיד מרעי: בחורפיש.

אלכס קושניר: אז אתה יוצא מן הכלל, ואני שמח שאתה פה.

אלכס קושניר: שים לב – אשקלון, כפר עזה, אשקלון, אשדוד.

מופיד מרעי: ואני בנחל עוז, אבל בכובע השני שלי.

אלכס קושניר: כשתדבר, תשים את הכובע השני.

אלכס קושניר: ינון, בבקשה.

ינון אזולאי: כולם עשו מאמץ, וגם בוועדת ההסכמות כשביקשת בעניין הזה.

אלכס קושניר: לגמרי, לחלוטין.

ינון אזולאי: יש לי תהייה בנושא ועדת ההסכמות.

ינון אזולאי: אמרת שאם תהיה הפסקה, נעבור לפניות תקציביות.

ינון אזולאי: לשמחתך, כנראה בפניות התקציביות אני לא אהיה, וזה כנראה יסתיים ברבע שעה.

ינון אזולאי: יש נוהל של ועדת הסכמות, ודיברתי הבוקר עם יואב קיש.

ינון אזולאי: הוא אמר לי שלא כל ההעברות אושרו, כלומר הם לא אישרו את הכול בוועדת ההסכמות.

ינון אזולאי: חלק מהפניות הגיעו בלי ועדת הסכמות, אז איך הן הגיעו?

אלכס קושניר: לא, לא נכון.

אלכס קושניר: אין.

ינון אזולאי: יש.

אלכס קושניר: אם יש ברשימה העברות שוועדת ההסכמות לא אישרה לי, אני לא מעלה אותן.

אלכס קושניר: אנחנו פועלים לפי ניירות, נכון?

ינון אזולאי: הכול אושר?

ינון אזולאי: באמת חשוב לי לשמוע, כי אני לא אהיה בדיון.

אלכס קושניר: אני אומר לך שאני לא מעלה.

אלכס קושניר: מה שלא בוועדת ההסכמות, לא עולה.

אלכס קושניר: זה גם לא תקף.

אלכס קושניר: סליחה, יש אישור יושב-ראש.

נירה שפק: באמת תודה רבה.

נירה שפק: תוך כדי המבצע הרמתי טלפון לקיש וליריב לוין.

אלכס קושניר: אני קיבלתי מהיושב-ראש.

ינון אזולאי: הרי גם הסמכות של היושב-ראש היא במקרים מיוחדים.

ינון אזולאי: אני אשאל את הלשכה המשפטית שוב מה זה מקרים מיוחדים.

ינון אזולאי: בפעם שעברה אמרתם שלא ערבו אתכם.

ינון אזולאי: אני שואל האם הפעם כן ערבו אתכם במקרים המיוחדים האלה, כי לא יכול להיות שבכל פעם אנחנו חוזרים לאותו מקום.

ינון אזולאי: אפשר לבטל את ועדת ההסכמות, אלא אם כן נבין שערבו אתכם.

שלומית ארליך: המקרים הייחודיים אמורים להיות באמת מקרים ייחודיים, יוצאי דופן.

שלומית ארליך: ככל הידוע לי, זה לא הובא אלינו לפני אישור מוחלט - - -

ינון אזולאי: בשביל מה אתה צריך ועדת הסכמות?

ינון אזולאי: ההצעה שלי היא שבפעם הבאה תלך ישר ליושב-ראש.

ינון אזולאי: אתה יודע שגם לי יש משהו מונח, הגשת אותו לוועדת ההסכמות ולא קיבלנו.

ינון אזולאי: תגיש את זה ישר ליושב-ראש, בשביל מה אנחנו צריכים את ועדת ההסכמות?

ינון אזולאי: חבל, זה סתם גוזל לנו זמן.

ינון אזולאי: בוא נעבור ישר ליושב-ראש, הרי גם ככה הוא עושה מה שהוא רוצה.

ינון אזולאי: הוא מנצל את הרגעים האחרונים שלו, וזה בסדר, אבל זאת לא צורה ולא התנהגות לזלזל בנו.

אלכס קושניר: ינון, אני אענה לך ואני אציג לך את החוויה שלי.

אלכס קושניר: אני מרגיש שוועדת ההסכמות זה סוג של חור שחור, שאליו אתה שולח בקשות, ואתה פשוט לא מקבל שום תשובה.

אלכס קושניר: לא כן ולא לא.

אלכס קושניר: מתי זה כן מתחיל לקבל?

אלכס קושניר: כשמפעילים לחץ אדיר.

אלכס קושניר: כשאני מדבר איתך, כשאני מדבר עם שלמה קרעי.

אלכס קושניר: רק אז דברים מתחילים לזוז.

אלכס קושניר: אתה יודע, פריימריז בליכוד הם לא סיבה לתקוע את העבודה של ועדת ההסכמות.

אלכס קושניר: כשיש דברים שהם במחלוקת, אני יכול להבין.

אלכס קושניר: אבל כשיש דברים שצריכים להיות מטופלים כי הממשלה הזאת צריכה לתפקד, כי בסוף הממשלה הזאת משרתת אזרחים, אז לפעמים היושב-ראש מקבל את ההחלטות שלו.

ינון אזולאי: אין בעיה, ואני לא בא אליך בתלונה.

ינון אזולאי: אתה הגשת כמו שצריך.

ינון אזולאי: כשאתה מגיש ואומר שיש ועדת הסכמות, ויושב-ראש הכנסת הלך נגד הנהלים של ועדת ההסכמות, כלומר הוא אפילו לא התייעץ, אם הוא עושה דבר כזה, חבל לנו על ועדת ההסכמות.

ינון אזולאי: אפשר לבטל אותה ואפשר לגשת אליו.

ינון אזולאי: פעם הוא היה פה חבר אופוזיציה.

ינון אזולאי: אתה יודע מה הוא היה עושה?

ינון אזולאי: אני הייתי בתקופה הזאת.

ינון אזולאי: אתה יודע מה הוא היה עושה?

ינון אזולאי: הינה, הרב גפני בדיוק נכנס.

ינון אזולאי: תשאל אותו מה הוא היה עושה על כל דבר כדי שיעבור.

ינון אזולאי: לא עניין אותו שום דבר.

ינון אזולאי: הוא אמר: אני לא נותן, יש פגרה, לא נותן שום דבר כמעט.

ינון אזולאי: זאת לא צורה.

ינון אזולאי: הוא פועל בשיקול דעת לעצמו.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: הוא פועל על פי החלטה של ועדת הכנסת.

ינון אזולאי: ועדת הכנסת משיקולים מיוחדים.

אלכס קושניר: מישל, בבקשה.

מישל בוסקילה: חברים, אדוני היושב-ראש, כאשקלוני, כמו שאמרת, אנחנו חווים בכל פעם מחדש סבבים.

מישל בוסקילה: גם העוטף וגם אנחנו.

מישל בוסקילה: אני חושב שאפשר להגיד מילה טובה על ניהול המבצע, שנעשה כמו שצריך.

מישל בוסקילה: להגיד תודה גם לשר הביטחון על קור הרוח שלו, ועל ההובלה שלו את המבצע.

מישל בוסקילה: אני חוזר שבועיים אחורה לכובע הקודם שלי, כמשנה לראש עיריית אשקלון וממונה מסחר ותעשייה בעיר אשקלון.

מישל בוסקילה: אני יודע כמה קשה לעסקים בעיר שלנו, ואני יודע גם כמה אתה נרתם לעשות ולדאוג לפיצוי עבורם.

מישל בוסקילה: הרעיון לקחת את כל עוטף עזה ולהרחיב את הגזרה ל-40 קילומטר – אני חושב שזה רעיון מצוין.

מישל בוסקילה: אני מאמין שרשות המסים יהיה להם מה להגיד לגבי התקציב, אבל אנחנו כנבחרי ציבור צריכים לדאוג לתושבים ולראות איך אנחנו מפצים אותם בכל פעם.

מישל בוסקילה: בסבב הבא אני מקווה שהדברים יהיו קצת מוסדרים יותר, ולא בהוראת שעה.

מישל בוסקילה: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: מופיד, בבקשה.

מופיד מרעי: קודם כול, את המצב הזה אני מכיר דרך הרגליים, כך שאני מכיר את הבעיות שלהם.

מופיד מרעי: בכל פעם שיש אירוע אנחנו מתייצבים, גם בכובע שלי כראש רשות.

מופיד מרעי: אני גם שייך ליישוב קו עימות בצפון, וכל תקנה תתפוס גם לאירועים כאלה בצפון.

מופיד מרעי: לנירה אני רוצה להגיד ברכות על העשייה שלך.

מופיד מרעי: אני עקבתי – לא הייתי בדיונים – ועודכנתי.

מופיד מרעי: וגם לך, אדוני היושב-ראש, מגיע לכם שאפו על העשייה.

מופיד מרעי: כל מה שעבדתם עד היום, בטוח נאשר.

מופיד מרעי: יש לי שאלה אחת, נירה, לגבי הנזקים של החקלאים כתוצאה מפיצוץ.

נירה שפק: זה נמצא במשא ומתן, ותכף נציג.

מופיד מרעי: הייתי אצל החקלאים ממש יום אחרי זה.

נירה שפק: עברנו חלקה-חלקה, ויש כאן אנשים שיודעים.

מופיד מרעי: וזה יופיע.

נירה שפק: כן.

נירה שפק: << יור >>

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אני רוצה לשבח אותך, אדוני היושב-ראש, על זה שבפרק זמן קצר מגיעות התקנות.

אלכס קושניר: זה לא רק אותי, זה גם אותם.

משה גפני: בפעמים קודמות לקח זמן עד שהתארגנו עם העניין הזה.

משה גפני: זה לא מוריד ממה שאמרתי קודם, שאני חושב ששר האוצר צריך ללכת הביתה כי הוא לא מתאים לתפקיד.

משה גפני: באמת חשוב שמביאים את הנושא הזה עכשיו.

משה גפני: לפי דעתי, הוועדה צריכה לעשות שינויים.

משה גפני: אני קורא לך, אני פונה אליך.

משה גפני: אין לי כתובת אחרת.

משה גפני: שר אוצר אין לי; יש לי יושב-ראש ועדת כספים.

משה גפני: אני פונה אליך.

משה גפני: פעם הייתי מדבר איתו.

משה גפני: היום לא.

משה גפני: הוא חושב בטח שאני במזבלה, שם עם המריצה.

משה גפני: אבל לא, אני פה.

משה גפני: כמו שאמרתי בהתחלה, אני חושב שאתה עושה נכון שאתה מביא את זה.

משה גפני: אני אומר גם לאנשים שעוסקים בעניין הזה במשרדים.

משה גפני: זה דבר חשוב.

משה גפני: אני חושב שצריך להגדיל את הסכום.

משה גפני: זה שונה ממה שהיה בפעמים הקודמות, ובכל אופן השכר הממוצע עלה.

משה גפני: הדברים עלו וצריך להתאים את זה לעניין.

משה גפני: לא שמעתי מה אמר קודם ינון, אבל אני חושב שזה לא בסדר שמגיעים עם העברות, ששייכות דווקא למשרדים של יש עתיד.

משה גפני: יש עוד העברות, למה ההעברות האחרות לא מגיעות?

משה גפני: מה הקריטריון שעל פיו מביאים העברה בתקופה כזאת בעייתית, ומה הקריטריון שלא מביאים אחרות?

משה גפני: אני לא חסיד של המשרדים האלה.

אלכס קושניר: באופן כללי אתה לא חסיד, עד כמה שאני יודע.

משה גפני: לכן קל לי להגיד את זה.

משה גפני: אני חושב שזה דבר לא נכון, זה דבר שהוא אפליה.

משה גפני: יש משרד שיש לו דחיפות והיושב-ראש נותן לו העדפה.

משה גפני: הוא אומר לך: תביא את זה.

משה גפני: זה בסדר, תסביר מה הדחיפות.

משה גפני: אם הדחיפות היא מכיוון שזה התקציב השוטף של המשרד, אז יש עוד העברות של עוד משרדים.

משה גפני: למה הן לא מגיעות?

משה גפני: למה אותן משאירים?

משה גפני: עוד מעט הכנסת יוצאת להדממה ולא יהיה שום דבר, שום פעולה שאפשר יהיה לעשות.

משה גפני: שוב, אני לא מדבר ספציפית על משהו.

אלכס קושניר: אותה טענה תפנה ליריב לוין, למה הוא לא מאשר את ההעברות האלה.

משה גפני: זה לא ועדת הסכמות, זה היושב-ראש.

ינון אזולאי: הוא אמר שחלק הוא אישר וחלק הוא לא אישר.

אלכס קושניר: למה לא אישר?

ינון אזולאי: הוא לא צריך להוכיח דברים מיוחדים.

ינון אזולאי: כשאתה מאשר בפגרה אתה צריך נסיבות מיוחדות, והוא אישר בשביל הנסיבות המיוחדות.

ינון אזולאי: כמו שאמרנו, יש פה גם לחיילים, יש כל מיני דברים שצריך לעורף וכל מה שצריך לאשר, מאשרים.

ינון אזולאי: אבל יש דברים שהם לא דחופים, והוא אישר אותם.

ינון אזולאי: אגב, אני לא מתלונן עליך, אני מתלונן על הרב גפני.

ינון אזולאי: הרי אתה הרמת פה את מיקי לוי; אתה נתת לו ביטוי.

ינון אזולאי: הוא היה עושה את המוות ולא נותן.

ינון אזולאי: ועכשיו הוא פשוט עושה בדיוק ההפך, אז הוא לא תלמיד טוב שלך.

משה גפני: אני לא מדבר על מיקי לוי כמיקי לוי.

משה גפני: הוא היה חבר ועדה יוצא מן הכלל, והוא עשה את העבודה.

משה גפני: אחד הדברים שהקפדתי עליו, הוא שלא תהיה אפליה.

משה גפני: על כל פנים, שלא יתפסו אותי באפליה – למה המשרד הזה כן והמשרד הזה לא?

משה גפני: למשרד הזה יש קריטריון, האם הקריטריון הזה נכון גם לגבי המשרד השני?

משה גפני: אם זה לא נכון לגבי הראשון, אל תביא אותו; אם זה נכון לגבי השני, תביא גם את השני.

משה גפני: אני לא רוצה את העבודה הזאת.

משה גפני: אני רוצה שיהיו בחירות מהר ותלכו הביתה.

משה גפני: זה מה שאני רוצה, אבל צריך שנהיה מדינה ממלכתית.

משה גפני: שמעתי שיש עכשיו מפלגה, שקוראת לעצמה המחנה הממלכתי.

משה גפני: יש מפלגה כזאת.

אלכס קושניר: שמעתי גם אני.

מישל בוסקילה: תתחילו להתרגל לרעיון.

ינון אזולאי: זה לא השם הסופי.

ינון אזולאי: בינתיים היו כבר שלושה שמות, ואנחנו מחכים לשם הסופי.

מישל בוסקילה: תתחילו להתרגל לרעיון, חברים.

מישל בוסקילה: תתחילו להתרגל לרעיון.

משה גפני: אנחנו בבניין הזה התרגלנו להכול.

מישל בוסקילה: אתם בפרומו.

משה גפני: אני שואל אותך, אם אתה שייך למחנה הממלכתי, למה מביאים את משרד א' ולא מביאים את משרד ב'?

משה גפני: אם זה ממלכתי, זה צריך להיות ממלכתי.

משה גפני: אם לא, זה לא מחנה.

מישל בוסקילה: תפנה ליריב לוין, הוא ייתן לך את התשובה.

אלכס קושניר: גפני, אני חושב שהבהרת את הנקודה בצורה מאוד מאוד ברורה.

אלכס קושניר: לפני שאנחנו עוברים לתקנות, ואם כבר נגעת בנושא החקלאות, הרי הוא מחוץ לתקנות.

אלכס קושניר: זה בעצם הסכם שנחתם בין משרד החקלאות לקרן הפיצויים.

אלכס קושניר: כאן זה המקום לברך גם את משרד החקלאות ושר החקלאות על הפעולה המהירה בנושא הזה, וגם את רשות המסים, כמובן.

אלכס קושניר: אני מבקש שתציגו את ההסכם.

משה גפני: אני מצרף את ברכתי למה שבירכת גם את משרד החקלאות.

אלכס קושניר: אני חושב שהיום אתה צריך להצטרף לכל הברכות שלי.

משה גפני: בסדר, רק אל תכניס לי משהו שאני לא - - -

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: זה לא ישפיע עליך בפריימריז גם ככה.

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

צביקה כהן: שלום לכולם, אני סמנכ"ל השקעות ומימון במשרד החקלאות.

צביקה כהן: הגענו יחד עם החקלאים ויחד עם מס רכוש להבנות, וגם חתמנו עליהן.

צביקה כהן: במסלול האדום יהיו מספר מסלולים קצת יותר ירקרקים, שבהם החקלאים יוכלו להגיש תביעה גם במסלול שכר חקלאות, שהיה בשומר החומות – מסלול שמאוד הצליח, וגם במסלול גידולים, בעיקר לגידולים שהיו כלואים בין 0 ל-4, מערבית לכביש 232 ודרומית לכביש 34.

צביקה כהן: אלה גידולים שלא יכלו לגשת אליהם, היה להם נזק והגדרנו אותו.

צביקה כהן: כל חקלאי נוסף שלא מסתדר עם המסלולים האלה ב-0 עד 7, יכול, כמובן, לתבוע באדום.

מופיד מרעי: אני מבין שזה על פי שמאות.

צביקה כהן: לא.

צביקה כהן: המסלולים שפתחנו הם מסלולים ירקרקים בתוך האדום, ולא צריך בהם שמאות.

משה גפני: אתם והחקלאים מרוצים?

צביקה כהן: כן, כן.

מופיד מרעי: יש לי שטח של בוטנים, ובגלל קסאם כזה או אחר הוא נהיה צהוב, ואני איבדתי את היבול שלי.

צביקה כהן: לא, אני אסביר.

צביקה כהן: אם זה בגלל נזק ישיר ותובע באדום, הכול בסדר וזה פשוט.

צביקה כהן: אבל אם זה שטח של בוטנים, ומכיוון שלא הספיקו להשקות ולדשן ונגרם לו נזק, מצאנו יחד עם החקלאים איזשהו פורמט ירוק, שבו נוכל לתת להם פיצוי מהיר יותר, ולא להמתין לעוד שלושה-ארבעה-חמישה חודשים, כשנראה מהו הנזק ונריב עליו.

צביקה כהן: זה היה הרעיון.

צביקה כהן: יש נזקים שקשה מאוד להגדיר אותם.

צביקה כהן: נזק שאתה יכול להגדיר, ילכו איתו באדום.

צביקה כהן: למשל, אדם לא קטף מלפפונים, הוא ילך באדום כי מס רכוש בא, ראה את השיח, ספר והכול פשוט.

צביקה כהן: אבל אם לא דישנת או לא השקית שלושה-ארבעה-חמישה ימים, קשה מאוד להגדיר אותו.

צביקה כהן: ישבנו עם מס רכוש ועם החקלאים ואנשי מקצוע, והגדרנו פורמטים ממוצעים.

מופיד מרעי: כשאתה אומר מהיר, תוך כמה זמן?

מופיד מרעי: יש כאלה שטוענים, שעדיין לא קיבלו פיצוי על הנזקים שלהם משומר החומות.

מירב כהן: בחקלאות במסלול הירוק, מתוך כלל התיקים 3% נמצאים בטיפול בסך הכול.

מירב כהן: המסלול הירוק רץ הכי מהר בשומר החומות.

מירב כהן: יכול להיות שיש מקרים, כאשר מדובר על מסלולים אדומים.

מירב כהן: מי שמגדל בוטנים יכול להחליט שהוא רוצה ללכת למשהו מהיר – תוך שבוע-שבועיים מיום שהוא מגיש את התביעה, הוא מקבל.

מירב כהן: אם זה שכר עבודה או אובדן תפוקות, זה דבר מאוד מהיר.

מירב כהן: בשומר החומות עשינו את זה גם במסלולים האדומים, זה רץ ולא הייתה על זה שום תלונה.

מירב כהן: מי שהגיש פגיעה במסלול האדום, וזאת תביעה מורכבת, זה יכול לקחת זמן.

אלכס קושניר: הקדשנו לזה דיון שלם אתמול.

אלכס קושניר: רשות המסים, אני מבקש שתציגו את השינויים שאתם מכניסים לתקנות בעקבות הבקשות שלנו, ואז נתקדם.

מירי סביון: הייתה בקשה לגבי חומרי גלם שהתקלקלו בעסקים, כדוגמת מסעדות, אולמות שמחה, בתי אוכל, בתי מלון.

מירי סביון: מדובר בבתי עסק מהענפים האלה, עסקים שבדרך כלל פועלים בימי שישי אחרי הצוהריים, בערב ובסוף השבוע, ונגרם להם נזק כתוצאה מהמצב הביטחוני מכיוון שהיה צריך לסגור את העסק ביום שישי אחרי הצוהריים, בהתאם להנחיות פיקוד העורף.

מירי סביון: לדוגמה, מסעדה שהתכוננה לקראת הגשת ארוחת הערב, חתכה סלטים, ירקות וכולי.

מירי סביון: העסקים האלה יהיו זכאים לפיצוי נוסף עבור חומרי הגלם שהתקלקלו.

מירי סביון: כדי לא להיכנס לחישובים מסובכים והגשת תביעות מורכבת, הפיצוי הנוסף הזה יהיה נורמטיבי, ויחושב באחוז מסוים מהפיצוי עבור כל השכר שהם יקבלו באירוע.

מירי סביון: המטרה היא שיהיה חישוב נורמטיבי, שהוא איזשהו אומדן כללי מאוד.

ינון אזולאי: איך אתם קושרים את זה?

מירי סביון: בדרך כלל, ככל שיש יותר עובדים, מן הסתם ציפו לנפח פעילות יותר גדול.

מירי סביון: מכיוון שמדובר באירוע מאוד קצר, וכדי לא להיכנס לחישובים מורכבים, זה נראה כמו הערכה סבירה.

מירי סביון: אנחנו מציעים שהפיצוי יהיה בשיעור של 10% מהפיצוי ששולם עבור כל השכר באירוע, לפי הכללים שקבענו.

מירי סביון: לגבי היישובים, יש רשימת יישובים 0 עד 7, שהיא מוכרת.

מירי סביון: הרשימה של יישובים ב-0 עד 40 גם ידועה, אבל היו יישובים, שלגביהם קבענו תקופה יותר ארוכה לפיצויים, מה-2 עד ה-9 באוגוסט.

נירה שפק: ביקשנו וסמכנו על זה, שלא ביום שבו נכנסה לתוקפה הפסקת האש ב-23:30, נגמר המבצע.

נירה שפק: הארכתם ב-24 שעות, וביקשתי עוד 24 שעות מה-8 באוגוסט, וזה אושר.

מירי סביון: אני אתייחס לשתי הנקודות.

מירי סביון: הערה אחת שקיבלנו הייתה לגבי רשימת היישובים, כי אנחנו דיברנו על שני יישובים, ואמרתם בדיון שישנם עוד.

מירי סביון: אנחנו מדברים על יישובים שהיו להם מגבלות תנועה, ובעצם היו נצורים כך שאי אפשר היה לצאת או להיכנס אליהם, החל מ-2 באוגוסט.

מירי סביון: חלק מהיישובים האלה קיבלו הנחיה או המלצה להתפנות מהיישוב, ויצאו החוצה.

מירי סביון: בהקשר הזה היו לוועדה שתי בקשות: הראשונה, להרחיב את רשימת היישובים.

מירי סביון: סוכם שנעשה את זה בתיאום עם צה"ל ופיקוד העורף.

מירי סביון: כרגע לא הצלחנו לקבל רשימה כזאת של יישובים, והנושא נמצא עדיין בבירורים.

מירי סביון: לגבי היום הנוסף, כלומר שתקופת הפיצוי לא תסתיים ב-8 באוגוסט אלא ב-9 באוגוסט, לגבי אותם מקרים שבהם משפחות שלמות התפנו.

מירי סביון: גם אם המבצע הסתיים ב-8 באוגוסט, הם היו צריכים עוד יום כדי לחזור.

מירי סביון: לגבי אותם יישובים שייקבע שהם היו סגורים לפני כן, הפיצוי ישולם גם עבור ה-9 באוגוסט, כלומר יום נוסף ליישובים ספציפיים.

מירי סביון: זאת רשימה מצומצמת של יישובים, שהיו בהם מגבלות והתושבים התפנו.

מירי סביון: עלה הנושא של גני ילדים.

מירי סביון: אם עובדים של הגן נעדרו, בין אם זה מכיוון שאי אפשר היה להגיע ליישוב שבו ממוקם גן הילדים, או מכיוון שהגננות הן אימהות לילדים צעירים, במקרים האלה הם זכאים לפיצוי על השכר במתכונת שנקבעה בתקנות.

נירה שפק: לגבי גני הילדים, היו שלוש אופציות: הראשונה, גננות שהיו ביישובים שלא יכלו לצאת מהם, אם זה עקב חסימת כבישים וכולי.

נירה שפק: השנייה, הורים שיש להם ילדים קטנים או אנשים מבוגרים שסועדים אותם בקהילה, או אנשים מוגבלים, שלא עוזבים אותם ולא יוצאים לעבודה.

נירה שפק: השלישית, הורים שחוששים לצאת למקום העבודה.

נירה שפק: אנחנו מכסים את כל הסנצריו שדיברנו עליו, נכון?

מירב כהן: לגבי היישובים שהכבישים אליהם נסגרו מה-2 באוגוסט עד ה-2 באוגוסט, אין רלוונטיות אם אדם פחד הוא זכאי לקבל שכר.

מירב כהן: גם אם בן הזוג שלו עבד או לא, שני בני הזוג זכאים לקבל שכר.

מירב כהן: לא מעניין אותו אם יש להם ילדים.

מירב כהן: לגבי גני ילדים ככלל בכל ה-40 קילומטרים, הייתה הנחיה לסגור את גני הילדים.

מירב כהן: לגבי העובדים, גם אם אין להם ילדים, מקום העסק היה סגור והם זכאים לקבל שכר.

ינון אזולאי: פיקוד העורף הורה היכן ייסגרו מוסדות לימוד ולזה אנחנו נצמדים.

ינון אזולאי: זה לא מדויק כי היה חופש גדול, והילד לא נמצא בגן הילדים.

ינון אזולאי: הילד בחופש, אבל ההורה ממשיך לעבוד.

ינון אזולאי: הוא ימשיך לקבל את הפיצוי שלו, גם אם הוא עובד בתל אביב?

מירי סביון: הוא נעדר מהעבודה כתוצאה מזה שהוא נאלץ לשמור על הילד, כי המוסד היה סגור?

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: המוסד ממילא סגור.

מירי סביון: אם המוסד סגור ואם מדובר בשישי-שבת, אין רלוונטיות.

ינון אזולאי: לא בשישי-שבת.

ינון אזולאי: ביום ראשון, שזה יום עבודה, הוא נעדר מהעבודה שלו בתל אביב בשל המצב הביטחוני.

ינון אזולאי: הוא היה צריך להישאר עם הילד שלו.

מירי סביון: לגבי מי שנמצא מ-7 עד 40 קילומטר, זה רק במקרה שנעדר מעבודה כתוצאה מכך שהיה צריך לשמור על הילד, מאחר שהמוסד החינוכי היה סגור.

ינון אזולאי: את מדברת רק על גני ילדים.

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים עכשיו בחופש הגדול, והוא נשאר בשביל לשמור על הילד שלו, אחרת היה הולך לעבודה כמו בכל יום.

ינון אזולאי: למה הוא לא זכאי?

ינון אזולאי: הוא נשאר בבית לשמור על הילד בגלל המצב הביטחוני.

ינון אזולאי: אחרת היה סומך על הילד שלו או מביא בייביסיטר.

ינון אזולאי: זה שיש גני ילדים או לא, זה לא מעניין.

אלכס קושניר: מה ההתייחסות שלכם?

אלכס קושניר: אני שומע רק את ינון, אני לא שומע אתכם.

מירי סביון: מבחינתנו, הסיבה שהעובד נעדר היא רק כתוצאה מכך שהמוסד החינוכי שבו הילד היה צריך, היה סגור.

אלכס קושניר: ינון צודק, אין גני ילדים.

מירי סביון: יש קייטנות.

משה גפני: ביום שגרתי רגיל, הוא משאיר את הילדים בבית ונוסע לעבודה בתל אביב.

משה גפני: אבל כשיש מצב חירום כזה, הוא נשאר לשמור על הילדים.

אלכס קושניר: השאלה היא איך הוא יכול לקבל פיצוי.

אלכס קושניר: הרי העסק שלו מחוץ ל-40 הקילומטרים.

אלכס קושניר: אם העסק בטווח של 40 קילומטר, אין בעיה, נכון?

מירב כהן: נכון.

מירב כהן: גם אם העסק מחוץ ל-40 קילומטרים, והוא עומד בהנחיות של פיקוד העורף – נניח שהילד בקייטנה או בגן ילדים פרטי.

אלכס קושניר: לא, זה ברור.

מירב כהן: במקרה השני, יש לזכור שגם במבצעים קודמים, גם אם היה לי ילד בן 16 והיה אירוע שומר החומות, צוק איתן או עמוד ענן, והחלטתי להישאר לשמור עליו בבית, לא הייתי זכאי לשכר.

ינון אזולאי: אני מדבר איתך על ילד בכיתה א'.

ינון אזולאי: הרי גם גני הילדים הם רק מלידה עד גיל שלוש, מעונות היום.

ינון אזולאי: ילד בן ארבע או שלוש וחצי, אתה לא משאיר אותו לבד.

ינון אזולאי: ביום רגיל אתה סומך על בייביסיטר שתשמור עליו.

ינון אזולאי: אבל באותו יום, גם הבייביסיטר פחדה לבוא ונשארה בבית.

ינון אזולאי: וגם ההורים פחדו להשאיר את הילדים שלה.

ינון אזולאי: כלומר, אנחנו נמצאים באירוע שבו ההורים נשארו בבית בגלל המצב הביטחוני, ולא משנה איפה הם עובדים.

אלכס קושניר: השאלה היא מי יגיש את התביעה.

הגר יהב: אני מנשיאות המגזר העסקי.

הגר יהב: הצפנו את הבעיה הזאת בנייר העמדה ששלחנו לכם.

הגר יהב: העובדה שאנחנו נמצאים בחופש הגדול, והדרך של המדינה במסלולים הרלוונטיים הפעם, הם מסלול השכר, אתם רוצים שעובד שלא הגיע לעבודה בגלל המבצע הצבאי, יקבל שכר בסוף חודש אוגוסט על ידי המעסיק שלו, ואתם תשפו את המעסיק.

הגר יהב: אם אתם מכניסים את הסייג של הוראות פיקוד העורף בזמן חופש גדול, אתם בעצם שומטים את כל המסלול.

הגר יהב: פשוט ביטלתם אותו.

אלכס קושניר: נכון, תוציאו את זה.

מירי סביון: אנחנו נבחן את זה, ונחזיר תשובה בהמשך.

נירה שפק: זה צוואר הבקבוק של הוראות פיקוד העורף.

אלכס קושניר: חברים, שמעתם את רשות המסים?

אלכס קושניר: הם יבחנו את זה, ולקראת סוף הדיון ייתנו תשובה.

ורד ויוי ויץ: אני מההסתדרות החדשה.

ורד ויוי ויץ: העלינו את הנקודה הזאת גם בנייר ששלחנו.

ורד ויוי ויץ: במבצעים קודמים, בתקנות לא היו שום מגבלות בכלל – לא עניין הסגירה ולא עניין ההשגחה.

ורד ויוי ויץ: הזכות לפיצויים חלה על כולם.

ורד ויוי ויץ: בדקתי את התקנות מ-2006, מ-2007 וכן הלאה.

ורד ויוי ויץ: אנחנו מצטרפים לעמדה הזאת, ואנחנו סבורים שהתנאי הזה צריך להתקיים.

ורד ויוי ויץ: תודה.

אלכס קושניר: יש עוד הערות לנקודה הזאת?

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

יעל דניאלי: אני מנכ"לית התאחדות המלונות.

יעל דניאלי: אצלנו עובדים גרים מחוץ לטווח 40 הקילומטרים, והמלון נמצא בתוך הטווח.

יעל דניאלי: בימים אלה של המתקפות, העובדים לא הגיעו כי הייתה סכנת נפשות להיכנס לשם.

יעל דניאלי: צריך להסתכל גם על המצב ההפוך, שבו עובד גר בחוץ.

נירה שפק: אמרנו את זה.

נירה שפק: הם אמרו שהוא בפנים.

אלכס קושניר: העסק בפנים ואין בעיה.

אלכס קושניר: מסלול שכר עובד ב-0 עד 40 ביום הלחימה.

יעל דניאלי: אני מדברת על 0 עד 40.

אלכס קושניר: מלון באשקלון ביום ראשון, מה קורה איתו?

מירי סביון: העסק היה סגור כתוצאה מהגבלה על התקהלות?

יעל דניאלי: לא, לא.

יעל דניאלי: אני רוצה להתייחס לסיפור של הפיצוי החריג.

יעל דניאלי: אתם הגדרתם שם עסק שנסגר.

יעל דניאלי: אף אחד מהמלונות לא נסגר.

יעל דניאלי: המלונות עבדו בתפוסה נמוכה, אבל כולם נשארו פתוחים.

יעל דניאלי: אם אתם מגדירים את הפיצוי הזה בגין חומרי גלם שנזרקו רק אם העסק היה סגור, אנחנו לא עומדים בזה.

יעל דניאלי: חבל, משום שזאת היכולת שלנו לקבל איכשהו מעט פיצוי.

יעל דניאלי: אני רוצה להגיד במאמר מוסגר, שהנזק שיש למלונות הוא לא רק בשלושת ימי הלחימה, הוא גם הרבה מעבר לזה, כי הזמנות בוטלו שבועות קדימה.

יעל דניאלי: אנחנו לא מדברים על זה, כי אין מסלול כזה הפעם.

יעל דניאלי: אבל לפחות את המינימום שאתם מוכנים לתת, אני מניחה שהוא יהיה רלוונטי.

משה גפני: למה צריך מגבלות בתקנות האלה, כשמדובר על תקופה קצרה?

אלכס קושניר: לא, מנסים להסיר את המגבלות.

משה גפני: על זה אני מדבר.

נירה שפק: גפני, בתור אחת שבאמת נלחמת בזה, צריך תמיד לזכור שני דברים.

נירה שפק: אתה היית יושב-ראש ועדת כספים, ואתה יודע שבסוף צריך לקבוע את הגבול, ואנחנו עושים את זה בשכל.

נירה שפק: הדבר השני הוא התקדים.

משה גפני: מה שינון העלה, זה צודק.

נירה שפק: ברור.

משה גפני: על זה אני מדבר.

ינון אזולאי: בהמשך למה שאמרה מירי, בנושא המסעדות או המלונות.

ינון אזולאי: זה לא תמיד נכון, כי אם באותו זמן לא הגיעו מספיק עובדים לבית המלון, או שהוא לא סגר, או מסעדה שסגרה, לא תמיד מספר העובדים תואם לכמות המזון שמוציאים.

ינון אזולאי: יש מסעדות משפחתיות שבהן הבעל והאישה עובדים, ותראי את הכמות של האוכל שהם מכינים.

ינון אזולאי: אני לא חושב שנכון לכפוף את זה לזה.

אלכס קושניר: ינון, זאת הייתה הצעה שלי, ואני אגיד לך מה ההיגיון.

אלכס קושניר: אני חושב שאנחנו צריכים להעלות את גובה הפיצוי.

יעל דניאלי: ולהסיר את הדרישה שהעסק היה סגור כי הוא לא היה סגור.

אלכס קושניר: רגע, שנייה.

אלכס קושניר: קודם כול, להעלות את גובה הפיצוי.

אלכס קושניר: הרעיון היה למצוא איזשהו מנגנון פשוט, כדי לא להכניס אותם למסלול אדום.

אלכס קושניר: אם תכניס אותם למסלול האדום, הם יקבלו את הכסף בעוד - - -

ינון אזולאי: כמה הם נותנים?

אלכס קושניר: הם דיברו על 10% ואני דורש 15%.

אלכס קושניר: נירה דורשת 20%.

ינון אזולאי: אני דורש 30%.

ינון אזולאי: הרב גפני דיבר על כך שהשכר הממוצע במשק עלה.

ינון אזולאי: העלו את זה באחד הארגונים, אולי ההסתדרות.

ינון אזולאי: זה דבר נכון, וראוי לעשות אותו.

משה גפני: אי-אפשר להשאיר את זה באותו סכום.

אלכס קושניר: הסכום הזה נקבע רק לפני שנה.

משה גפני: אבל אז גובה השכר היה נמוך יותר.

ינון אזולאי: השכר הממוצע.

ינון אזולאי: אז היו יותר מובטלים.

אלכס קושניר: נציגת ההסתדרות, מה קרה לשכר הממוצע?

ורד ויוי ויץ: עלה ב-10.8%.

ורד ויוי ויץ: בדקתי את זה עם אגף כלכלה אצלנו.

ינון אזולאי: לכן אני אומר שזה צריך להיות יחסי.

ינון אזולאי: כמובן, גם לגבי טווח התאריכים, יש כאלה שביטלו גם שבועות קדימה.

ינון אזולאי: אגב, מעון היום של הבן שלי נמצא מתחת לבית שלי, אבל יומיים אחרי המבצע נגמרה שנת הלימודים שלו.

ינון אזולאי: זה יכול לקרות גם בעסק, במלון ובכל מקום, ולכן, צריך לתת את הדעת על זה.

ינון אזולאי: כפי שאמרנו בהתחלה, זה מבצע קצר ומצומצם, לא של 30 יום או של 40 יום.

ינון אזולאי: בתוכו היו ט' באב, שישי ושבת.

ינון אזולאי: הכסף לא גדול, ולא שאני מזלזל בכסף, חלילה.

ינון אזולאי: דין פרוטה כדין מאה, אבל צריך לפצות כמה שאפשר, עם כמה שפחות ביורוקרטיה.

ינון אזולאי: אם נצא מנקודת ההנחה הזאת, אני מאמין שאפשר להגיע לזה.

ינון אזולאי: אני מתנצל, אני צריך לצאת וזה לא מתוך זלזול, חס ושלום.

ינון אזולאי: אני בעד מה שאפשר לעשות, ואדוני היושב-ראש, אתה יודע שהייתי נשאר פה.

ינון אזולאי: אני מתנצל.

אלכס קושניר: תודה, ינון.

אלכס קושניר: כן, תומר, בבקשה.

תומר מור: אני ממסעדנים חזקים ביחד.

תומר מור: דבר ראשון, אני רוצה להגיד תודה רבה על כל הפעילות שאתם עושים עכשיו.

תומר מור: הדבר הזה בהחלט בא לידי ביטוי גם בדרג הפוליטי וגם בדרג המקצועי.

תומר מור: חייבים להחמיא לכם, אתם מתקתקים את זה, עושים את זה בצורה טובה, קשובים לנו ושאפו.

תומר מור: כל הכבוד, ככה צריך להיות.

תומר מור: לצערנו, זאת הפכה להיות שגרת מבצעים.

נירה שפק: שגרע.

תומר מור: צריך לייצר נוהל אוטומטי כשדברים קורים בלי להתכנס.

אלכס קושניר: דיברנו על זה.

תומר מור: לגבי המודל שדיברתם עליו.

תומר מור: אנחנו מסכימים למודל פשוט, שייתן מענה טוב.

תומר מור: כאשר קושרים בין שעות העבודה של כוח האדם לבין חומרי הגלם, מבחינתנו זה מודל בעייתי כאשר הוא 10%.

תומר מור: זה צריך להגיע לפחות ל-50%, ואני אסביר.

תומר מור: מסעדה קטנה עם 10 עובדים, שעובדים 16 שעות במודל קיים, על פי 50 שקל לשעה – זה מה שהפיצוי נותן לפי 430 – מביא ל-800 שקל חומרי גלם.

אלכס קושניר: אבל אתה שוכח רק דבר אחד, תומר.

אלכס קושניר: העובדים שלך לא עבדו שלושה ימים, וחומר הגלם התקלקל לך רק ביום שישי.

תומר מור: לא, אני אסביר.

תומר מור: חומרי הגלם מגיעים ביום חמישי, וביום שישי אין קבלת סחורה.

תומר מור: צריך לזכור שבימים שלפני כן היה עוצר, כך שסחורה שהגיעה ביום שלישי, וביום שישי לא ידעו לאן זה הולך.

מירב כהן: סליחה שאני עוצר אותך.

מירב כהן: עסקים ב-0 עד 7 יכולים לתבוע בצורה פרטנית.

תומר מור: אני מסכים.

תומר מור: אני מדבר על עסקים שהם בין 7 ל-40 קילומטר.

תומר מור: עסקים שקיבלו סחורה ביום חמישי לקראת סוף השבוע, הגיעו למצב שבו בשישי, שבת וראשון החומרים התקלקלו ולא היו פעילים.

תומר מור: קחו בחשבון שבראשון-שני ובזמן שהגיע לאחר מכן, בפועל יוצא שסחורה של סוף שבוע מהווה 25% מנפח הפעילות של כל עסק ברמה שבועית.

תומר מור: זה בא לומר, שאם אתה מסתכל על כמות הנפח של הסחורה, זאת כמות הסחורה הגדולה ביותר שיש לעסקים.

אלכס קושניר: תומר, לא כל הסחורה מתקלקלת.

תומר מור: הסחורה היבשה לא, אבל הבשר, הגבינות, חומרי הגלם – מתקלקלים.

אלכס קושניר: גם בשר במקרר לא מתקלקל.

תומר מור: תקנות משרד הבריאות אומרות שאתה לא יכול להחזיק בשר מעבר ל-72 שעות בתוך המקרר.

תומר מור: הדבר הזה אסור.

תומר מור: 72 שעות זה סוף שבוע.

תומר מור: הגיע יום ראשון, וצריך לזרוק.

תומר מור: אתה רוצה שנאכיל בשר פיגולים?

תומר מור: אסור.

תומר מור: חס וחלילה.

תומר מור: לכן, באופן כן ואמיתי, מסעדות שעובדות לפי התקנות, לא יוכלו לשמור את חומרי הגלם מעבר לסוף השבוע.

תומר מור: אם אתה מסתכל על הפיצוי בפועל, המודל של השכר יכול להיות רלוונטי אם אתם קופצים ומטפסים לא ל-10% או ל-15%.

תומר מור: זה צריך לעלות לכיוון 50% או 40%, אבל זה חייב להיות ערך גבוה.

תומר מור: במסעדה קטנה – 800 שקל פיצוי; במסעדה בינונית עם 30 עובדים – 2,400 שקל פיצוי לחומרי גלם; למסעדה גדולה עם 60 עובדים – 4,800 שקל פיצוי.

תומר מור: זה לא מגלם את משלוח הבשר שהם קיבלו אפילו ביום חמישי.

אלכס קושניר: מסעדה קטנה עם 10 עובדים, כפול 430 שקלים, כפול 3 ימים שווה 12,900 שקלים.

אלכס קושניר: 10% מתוך זה – 1,200 שקל ולא 800 שקלים.

אלכס קושניר: בוא נדייק במספרים.

תומר מור: נכון, אבל זה עדיין ברף מאוד מאוד נמוך, שלא מגלם בפועל.

תומר מור: אם אנחנו הולכים על מודל קל, שלא יסבך את המסעדנים, צריך ללכת על מודל שהוא ריאלי.

תומר מור: 10% או 15% זה לא ריאלי.

תומר מור: גם 20% זה לא ריאלי.

תומר מור: 30% מתחילים להיות ריאליים.

אלכס קושניר: תומר, הבנתי.

אלכס קושניר: אתה לא צריך לעבור עכשיו מ-15 עד 50.

אלכס קושניר: אני מבין.

יעל דניאלי: על אחת כמה וכמה אצלנו, כשההיקפים הרבה יותר גדולים, כמובן.

משה גפני: למה אתה מדבר על 430 שקל?

משה גפני: למה לא מה שהיה לפני שנה, עם הצמדה לעליית השכר?

משה גפני: השכר עלה ב-10%, וצריך להעלות.

אלכס קושניר: עוד מעט נדבר על זה.

משה גפני: למה אתה דוחה את זה כך?

אלכס קושניר: כי אני לא בטוח שזה נכון.

משה גפני: השכר עלה.

אלכס קושניר: אני רוצה להבין על בסיס מה נעשה העדכון האחרון.

אלכס קושניר: את זה אני לא יודע, כי לא הייתי פה.

אלכס קושניר: אפשר לדעת?

מירב כהן: השכר הראשוני ב-2019 היה 370 שקלים.

מירב כהן: עשינו את החישובים עם ארגון הגג של התאחדות התעשיינים, להב וכל הארגונים העסקיים.

מירב כהן: ישבנו איתם לפי השכר הממוצע, וזה היה 370.

מירב כהן: כשהגענו לשומר החומות ב-2021 עשינו עדכון, וזה יצא 412 שקלים.

מירב כהן: עיגלנו את זה כאן בוועדה ל-430 שקלים, וזה היה העדכון האחרון.

מירב כהן: אני לא יודע מאז אם קיימת או לא קיימת עלייה בשכר, וזאת הייתה דרך העדכונים.

אלכס קושניר: אתה עיגלת את זה ל-430?

משה גפני: באופן קבוע, כשהיו מגיעים דברים כאלה – אני חושב שגם אצלך, אבל גם אצלי – היו מעדכנים את השכר.

משה גפני: זה דבר שהוא חלק מהעניין, אחרת הם מפסידים.

משה גפני: זה בתנאי שזה נכון, ואם זה לא נכון, לא צריך.

תומר מור: נקודה נוספת וחשובה היא נושא המשלוחים.

תומר מור: כמות הסחורה במשלוחים שיש היום במסעדות, מאוד גדולה.

תומר מור: יש ניתוק פיזי בין עובדים של משלוחים, שאין קשר בינם לבין המסעדה עצמה, ובפועל מבצעים את השילוחים.

תומר מור: כלומר, כמות הסחורה היא מעבר למה שמוכרים בתוך המסעדה עצמה, היא גם בשילוחים והיא הרבה יותר גבוהה.

תומר מור: 70% מכלל המסעדות בישראל, פוסט קורונה, מבצעות משלוחים.

תומר מור: גם בדרום בטווח של 40 קילומטר, משלוחים הם חלק משמעותי.

תומר מור: בא לומר, שכמות חומרי הגלם הרבה יותר גבוהה ממה שיש בפועל בהושבה.

מירב כהן: אדוני, בנושא הזה אני חייב לציין, צריך לזכור שהיה ט' באב.

מירב כהן: יש חוק במדינה שמשעה 7 בערב, כל המסעדות בארץ, כולן, היו סגורות.

מירב כהן: אין אחת שהייתה פתוחה ביום שבת.

מירב כהן: במוצאי שבת נסגרו כל המסעדות בשעה 7 בערב.

מירב כהן: גם אם הוא נערך וקנה, הוא לא קנה למוצאי שבת, כי הוא ידע שזה לא סוף שבוע רגיל.

מירב כהן: ביום ראשון, ט' באב, רוב המסעדות עובדות בהיקפים הרבה יותר נמוכים.

מירב כהן: יכול להיות שהטענה נכונה אולי לתקופות ארוכות, אבל צריך לזכור מתי קרה האירוע הזה.

תומר מור: דווקא ב-ט' באב, כשהמסעדות סגורות, המשלוחים עדיין פועלים.

תומר מור: חשוב לציין את זה.

תומר מור: לכן, יש פה תיקון.

נירה שפק: אמיר, חשוב לי שלא תעשה את החישובים לפי אותו שבוע ולפי יום, נכון?

נירה שפק: אתה תיקח את השכר ולא תגזור קופון על הימים האלה.

מירב כהן: אנחנו לוקחים את כל השכר שהוא זכאי לו בשלושת הימים – שישי, שבת וראשון, וגם בשני, כי ההנחיות היו גם ביום שני – ומכפילים 10% בכל הסכום שיצא.

מירב כהן: זה לא מתייחס רק ליום שישי, שבו נעדרו עובדים ב-2,000 שקלים, למשל.

מירב כהן: זה מתייחס לכל האירוע, ועליו זה מוכפל.

מירב כהן: בעצם, זה נותן תוספת.

יעל דניאלי: אבל אין תנאי סף?

יעל דניאלי: לא צריך להוכיח שהוא זרק סלט או שהוא היה סגור?

אלכס קושניר: לא, לא.

נירה שפק: אנחנו מקלים.

נירה שפק: מבחינתי, לאור מה שאמיר עבר, זה ייתן לי מענה ל-20%.

נירה שפק: אני מצטרפת אליך ל-15%.

אלכס קושניר: יש שלושה פערים חדשים: הראשון, הוא בנושא סגירת מוסדות חינוך.

אלכס קושניר: יש הרבה מאוד היגיון במה שנאמר פה על ידי ינון, שמוסדות החינוך סגורים, וההורים נשארו בבית עם הילדים.

משה גפני: בימים רגילים הם לא היו נשארים.

אלכס קושניר: הנושא השני הוא העובדים שגרים מעבר ל-40 קילומטר, אבל עובדים בטווח של 40 קילומטר.

אלכס קושניר: זה רלוונטי בעיקר למלונות, כי עסקים רגילים היו סגורים.

אלכס קושניר: הדבר השלישי, אני מבקש שתבדקו בכמה עלה השכר הממוצע, כדי שנראה האם העלייה בשכר הממוצע משמעותית, ונצטרך לעדכן את הסכום.

משה גפני: לא היה דיון על פיצויים מהסוג הזה, שבו לא שאלנו מה קרה לשכר מאז הפיצוי האחרון.

משה גפני: האם הוא עלה או לא?

משה גפני: לפי מה שאומרים האנשים, אלה שעוסקים בעניין הזה, הם אומרים שעלה.

משה גפני: נציגת ההסתדרות מדברת על 10.8%, וזה נראה לי קצת גבוה, אבל בסדר.

משה גפני: ודאי שהשכר עלה.

מירי סביון: אמרנו שנבדוק ונחזור אליכם.

משה גפני: מאיפה לקחת את הנתון של 10.8%?

מירי סביון: שאלתי את סמנכ"ל כלכלה אצלנו, ועכשיו ביקשתי ממנו לבדוק את זה שוב.

דנה אופיר: אני מנהלת מרחב דרום בהתאחדות התעשיינים.

דנה אופיר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

דנה אופיר: לפי הנתונים של אגף הכלכלה אצלנו, השכר עלה ממאי 2021 ב-5%.

דנה אופיר: לכן, אנחנו מבקשים להתחשב בזה.

אלישיב ממן: לפי הלמ"ס זה 4.2% ממאי למאי, אבל אנחנו נבדוק.

משה גפני: הכוונה ל-5%.

אלכס קושניר: רואים שלא למדת ליבה, גפני.

משה גפני: אבל למדתי שכל ישר.

אלכס קושניר: יש לנו את שלושת הפערים האלה.

אלכס קושניר: אני מציע שנתחיל להקריא את התקנות, ונתקן את מה שכבר סיכמנו עליו.

אלכס קושניר: אני יודע שיש לכם הערות לגופן של התקנות, וכשנגיע לסעיף הרלוונטי, נדבר עליהן.

משה גפני: אני יכול ללכת?

משה גפני: מה שאמרת עכשיו זה על דעתי.

אלכס קושניר: אם זה על דעתך, אני רגוע.

אלכס קושניר: במקורות כתוב שעלינו להשתדל, נכון?

אלכס קושניר: משתדלים.

אלכס קושניר: מאז שאני בכיסא הזה, התחזקתי קצת.

אלכס קושניר: אתם רוצים הפסקה?

אלכס קושניר: אנחנו נצא להפסקה של 20 דקות, ונחזור עם תשובות.

משה גפני: עם תשובות חיוביות.

משה גפני: עם תשובות שליליות אל תחזרו.

אלכס קושניר: חברים, אני רוצה לחדש את הדיון.

אלכס קושניר: היה פה משא ומתן עם רשות המסים, ואני רוצה להגיד לכם תודה, קודם כול, על ההיענות ועל הגמישות, ועל ההחלטות המהירות.

אלכס קושניר: הועלו כמה נושאים תוך כדי הדיון, והיה חשוב לנו להתייחס אליהם.

אלכס קושניר: אני אקריא את השינויים שאנחנו מתכננים להכניס.

אלכס קושניר: אם אני לא מדייק, תרגישו חופשי לתקן אותי, רשות המסים.

אלכס קושניר: אני אתחיל עם עדכון השכר.

אלכס קושניר: בדקנו והייתה עלייה בשכר הממוצע של כ-5%.

מירב כהן: 4.2% ממאי עד מאי.

אלכס קושניר: זה מביא אותנו לקצת יותר מ-450 שקלים.

אלכס קושניר: היות והנתון האחרון של המדד שיש לנו הוא בתחילת חודש יוני על חודש מאי, אנחנו מניחים שהייתה עלייה נוספת.

אלכס קושניר: לכן, כוועדה, אנחנו מחליטים לעגל את זה כלפי מעלה ל-460 שקלים פיצוי במסלול השכר.

אלכס קושניר: דבר נוסף, לגבי חומרי גלם שהתקלקלו בטווח של עד 40 קילומטר.

אלכס קושניר: הוועדה מבקשת להעלות את גובה הפיצוי ל-20%.

אלכס קושניר: מעבר לזה, אנחנו מחכים לקבל רשימת יישובים מצה"ל/משרד הביטחון.

אלכס קושניר: אלה יישובים שנמצאים מערבית לכביש 232, והיו תחת הגבלות תנועה.

אלכס קושניר: הפיצוי שיינתן להם יהיה מה-2 באוגוסט עד ה-9 באוגוסט.

אלכס קושניר: זה שלושה ימים לפני תחילת הלחימה, עם תחילת המגבלות, ו-48 אחרי סיום המבצע.

אלכס קושניר: מעבר לזה, בטווח של מ-0 עד 7 קילומטרים, שני בני הזוג שנעדרו מהעבודה יקבלו פיצוי שכר בתקופה של הלחימה, מה-5 באוגוסט עד 8 באוגוסט.

אלכס קושניר: בטווח של 7 עד 40 קילומטר, בגלל שאנחנו נמצאים בחופש הגדול, רשות המסים הסכימה לבוא לקראתנו והפיצוי יינתן להורה אחד שנעדר מהעבודה, ויש לו ילדים מתחת לגיל 14, שלומד דרך קבע ביישוב שנמצא בטווח בין 0 ל-40 קילומטר, והיה אמור להיסגר אם היה פתוח.

אלכס קושניר: דבר נוסף הוא אותו הסכם, שצריך לברך עליו בין משרד החקלאות לקרן מס רכוש.

אלכס קושניר: נתחיל עכשיו עם הקראת התקנות, ואני יודע שיש עוד כל מיני הערות לנוסח עצמו.

אלכס קושניר: במקביל, אנחנו מחכים לתשובה מפיקוד העורף.

נירה שפק: אני על זה.

אלכס קושניר: נירה מעמידה אותם במסדר, וברגע שהם יהיו מוכנים למסדר, ייתנו לה את הנתונים.

אלכס קושניר: גם אם נסיים את ההקראה ולא נקבל את הרשימה, נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, ונחזור לזה.

יעל דניאלי: אין פיצוי לעובד שמגיע מבחוץ?

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אמיר, אתם רוצים להסביר למה?

מירב כהן: קודם כול, מעולם זה לא ניתן, גם במבצעים היותר גדולים והיותר אגרסיביים, כמו שומר החומות, עמוד ענן וצוק איתן.

מירב כהן: בעצם יש כאן הנחיות של פיקוד העורף, ואם נשבור אותן ונגיד שזה בגלל שעובד פחד להגיע, כל ההנחיות של פיקוד העורף לא רלוונטיות יותר.

מירב כהן: או אז הפיצוי יינתן לא לפי ההנחיות.

מירב כהן: ההנחיות של פיקוד העורף הורו לפתוח את העסקים, ולגבי ילדים, הנחו לסגור את בתי הספר.

מירב כהן: אנחנו מכירים שבתי הספר היו כאילו פתוחים, כי זאת התקופה.

יעל דניאלי: אבל גם הנחו להיות במרחק של 30 שניות מממ"ד.

אלכס קושניר: אני רוצה להבהיר.

אלכס קושניר: אם העסק היה סגור על פי הנחיות פיקוד העורף, מגיע לו.

נירה שפק: גם אם הוא גר בחיפה.

יעל דניאלי: לא, זה לא מעניין.

יעל דניאלי: אצלנו אף עסק לא היה סגור.

נירה שפק: אי-אפשר לתת פיצוי על מה שלא סגרו.

יעל דניאלי: ההחלטה היא לתת פיצוי רק בגין שכר, ואנחנו רוצים לפצות עסק, שהעובדים שלו לא הגיעו לעבודה.

יעל דניאלי: אתם מגדירים את זה בצורה נורא צרה, אז לא עשינו כלום.

יעל דניאלי: אותו עסק לא יקבל אפילו על חומרי גלם.

אלכס קושניר: הנקודה ברורה, היא לא התקבלה.

אלכס קושניר: מתחילים בהקראה, בבקשה.

לילי אור: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף)(הוראת שעה), התשפ"ב-2022 בנוסח שהועבר ועלה לאתר הוועדה היה רשום ה-8 באוגוסט.

לילי אור: אנחנו משנים ל-9 באוגוסט, בהתאם לסיכומים שהוצגו.

שלומית ארליך: רק נבהיר, שההתייחסות היא לכלל התקופה, אבל מה-2 באוגוסט עד 4 באוגוסט וה-9 באוגוסט, מתייחסים ליישובים שלגביהם חלו ההגבלות.

שלומית ארליך: תכף נראה מי אותם יישובים.

שלומית ארליך: בכל תקנות מס רכוש, הוראות השעה שמגיעות, בדרך כלל אזור מיוחד מוגדר כאזור שמסומן במפה, שמצורפת להכרזה על מצב מיוחד וכוללת אזורים שמפורטים בתוספת להכרזה.

שלומית ארליך: כאן ההגדרה הייתה כללית, אבל הכוונה הייתה להתייחס לאותם יישובים, שהוגדרו בהנחיות של פיקוד דרום.

שלומית ארליך: לכן, ביקשתי גם פה שתצרפו את רשימת היישובים, כדי שיהיה ברור באיזה יישובים מדובר.

מירב כהן: אנחנו נפרסם את ההנחיות של פיקוד העורף.

מירב כהן: יש הנחיות של פיקוד העורף, שמפורסמות בכל יום, עם רשימת יישובים ב-40 קילומטר ולגביהם היו הגבלות.

מירב כהן: רשום שם ביתרת הארץ אין הגבלות.

מירב כהן: בעצם אנחנו כפופים להנחיות פיקוד העורף.

אלכס קושניר: צריך להבהיר, שאם יש יישוב שהתפספס מהרשימה, חס וחלילה, אבל הוא נמצא בטווח של 40 קילומטר, הוא כן זכאי.

מירב כהן: בגלל זה הכנסנו 40 קילומטר.

שלומית ארליך: אני רואה ששיניתם, והוספתם: בתקופה המזכה.

תומר מור: התקופה המזכה היא כל התקופה, כולל 48 שעות לאחר מכן?

אלכס קושניר: למה נתקענו?

לילי אור: אני מחליפה נוסח, כי שלומית רוצה את כל השינויים.

שלומית ארליך: שיהיה ברור מה נכנס.

אלכס קושניר: איך אנחנו מוודאים שמה שדיברנו עליו מ-7 עד 40 קילומטר קורה?

לילי אור: זה יהיה בהמשך, בתוך הסעיף עצמו.

לילי אור: "יום היעדרות בשל המצב הביטחוני" – יום שבו לא עבד עובד בעבודתו אצל ניזוק, למעט יום שבו נעדר בשל מחלה, תאונה, חופשה שנתית, מילואים, או בשבת ובחג וביום שישי – למעט מי שעובד באופן רגיל בימים אלה , ובלבד שהתקיים בו אחד מאלה: אנחנו נראה שינוי של הפניה לתוספת במקום פירוט בתוך הסעיף.

לילי אור: אני מייד אקריא.

ורד ויוי ויץ: רציתי לשאול.

ורד ויוי ויץ: בדרך כלל, גם בשומר החומות, בפריט הראשון של הגדרת יום היעדרות נכללו כל השטחים מ-0 עד 7, ללא תנאים נוספים.

ורד ויוי ויץ: האם זה מה שיהיה כאן גם עכשיו?

מירב כהן: זה התיקון.

ורד ויוי ויץ: זה מה שיהיה?

מירב כהן: כן.

אלכס קושניר: התשובה היא כן או לא?

מירב כהן: כן.

אלכס קושניר: יופי.

אלכס קושניר: התשובה היא כן.

שלומית ארליך: התוספת של מ-0 עד 7 קילומטר מגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה, בצוק איתן ובשומר החומות זה הופיע בנוסח כבר ברישא, ואתם מבקשים להכניס את זה עכשיו בתנאים שהתקיימו.

שלומית ארליך: תסבירי למה זה יורד מהרישא.

לילי אור: חשבנו שהניסוח היה פחות חד וקל לקריאה, ולכן פירטנו את זה לכמה סעיפים.

לילי אור: הכול יופיע.

שלומית ארליך: והמהות אותה מהות.

ורד ויוי ויץ: המהות אמורה להיות, שב-0 עד 7 אין את התנאים הנוספים.

אלכס קושניר: זה בדיוק מה שקרה.

לילי אור: בתאריכים מסוימים זה נכון, ותראי את זה בעוד רגע.

שלומית ארליך: גם פה, בנוסח שמונח בפניכם, כתוב שהעובד מתגורר בכרם שלום או בנחל עוז.

שלומית ארליך: שני היישובים האלה הם יישובים שנוספו כתוצאה מהוראות פיקוד דרום על סגירת התנועה מחוץ ליישובים האלה.

שלומית ארליך: ניסחנו את זה בצורה של קריטריון, כך שלא יופיעו היישובים.

שלומית ארליך: הם יופיעו בתוספת, אבל זה יהיה על פי קריטריון, ויהיה ברור שהכוונה ליישובים כמו שהתקבלו מפיקוד דרום.

לילי אור: (1) העובד מתגורר ביישוב שנאסרה הכניסה אליו או היציאה ממנו במהלך התקופה המזכה, בהתאם להוראת פיקוד הדרום המנוי בתוספת השנייה.

לילי אור: (2) העובד מתגורר באזור שבין 0 ל-7 קילומטרים מגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה, והוא נעדר מעבודתו בתקופה שמיום ח' באב התשפ"ב, 5 באוגוסט 2022, עד יום י"א באב התשפ"ב, 9 באוגוסט 2022.

שלומית ארליך: זה 0 עד 7 קילומטרים.

מירב כהן: זה היה לא מובן בפעם הקודמת.

לילי אור: (3) העובד נעדר מעבודתו עקב הוראה על סגירת מוסד החינוך שבו העובד מועסק, או בשל איסור על התקהלות.

שלומית ארליך: יש שינוי בהוראה על סגירת מוסד חינוך?

לילי אור: אנחנו נכניס את זה אחר כך ונכתוב: במוסד שבו לומד הילד.

לילי אור: כאן כתוב: המוסד שבו עובד העובד.

ורד ויוי ויץ: לגבי הפריט הזה, למה לא נכללת בו הוראה לסגירת מקומות עבודה שאינם חיוניים?

ורד ויוי ויץ: אני אסביר למה אני מתכוונת.

ורד ויוי ויץ: במסגרת ההנחיות של פיקוד העורף, שניתנו במהלך תקופת המבצע, בחלק מן האזורים בין 0 ל-40, ניתנה הוראה שאפשר לקיים פעילות עבודה, אם ניתן להגיע למקום מוגן בהתאם לדרישות של פיקוד העורף.

ורד ויוי ויץ: יש הרבה מקומות עבודה בהם עובדים בחוץ, למשל בתשתיות, בבנייה, ואין אפשרות להגיע לאזור מוגן.

ורד ויוי ויץ: המקומות האלה אמורים להיות סגורים.

ורד ויוי ויץ: למה הם לא נכללים פה?

מירב כהן: הפתרון שניתן כאן הוא בהתקהלויות עד 10 אנשים שעומדים בחוץ.

ורד ויוי ויץ: זה לא בהכרח מספק.

ורד ויוי ויץ: זה צריך להיות כאן.

מירב כהן: זה לא היה באף מבצע.

ורד ויוי ויץ: בדקנו בחדר המצב שלנו, ואמרו לנו לגבי שומר החומות, למשל, שהיו הרבה מאוד פניות של עובדים כאלה.

ורד ויוי ויץ: בדקתי את זה אחרי השיחה שלנו בבוקר, אמיר.

מירב כהן: אנחנו לא קיבלנו פניות כאלה.

מירב כהן: בכל התקנות זה תמיד היה כך, ורק היכן שהייתה הנחיה ספציפית לסגור, כמו בתי ספר או התקהלויות או חוף ים, במקרים האלה התייחסנו אליהם.

ורד ויוי ויץ: זה לא מספק כי יש עובדים כאלה, שלא יכולים להגיע למקום ממוגן.

ורד ויוי ויץ: יש הנחיות של פיקוד העורף, ואני חושבת שבכל מקום בו לא ניתן היה לקיים בו עבודה, המעסיק זכאי לפיצוי והעובד זכאי לשכר.

אלכס קושניר: אני לא מבין מה הפער.

מירי סביון: יש הנחיות מאוד ברורות וחד משמעיות, כמו הנחיות לגבי איסור התקהלות או מגבלה על התקהלות.

מירי סביון: יש הנחיות שפחות מוגדרות, כמו למשל, היכולת להגיע למרחב מוגן תוך פרק זמן מסוים.

מירי סביון: במקרים כאלה, משך ההגעה לאזור ממוגן מאוד תלוי במהירות שבה אדם מתנייד.

מירי סביון: זה קריטריון שאין אפשרות לבדוק אותו, למדוד אותו.

מירי סביון: לכן, בוודאי באירוע מהסוג הזה, גם בעבר אפשרנו את הפיצוי הזה לאותם מקומות שבהם באמת יכולנו לראות שאי אפשר היה להפעיל את העסק.

מירי סביון: לגבי עסקים אחרים, לא הרחבנו את הנושא הזה ונתנו פיצוי עבור ילדים שהיה צריך להישאר איתם בבית.

ורד ויוי ויץ: סליחה, זה לא קשור לילדים.

ורד ויוי ויץ: בשביל מה ניתנו ההנחיות האלה, אם ככה?

נירה שפק: מה שהם אומרים זה דבר שאני בהחלט מכירה.

נירה שפק: צה"ל הטיל את האחריות על המעסיק.

נירה שפק: אמרו לו: לא משנה אם אתה חקלאי, אם אתה עסק - -

ורד ויוי ויץ: מנופאי.

נירה שפק: - - אסור לכם לפתוח או להביא עובד, אם הוא לא בטווח 15 או 30 שניות – תלוי במיקום – להגעה למרחב מוגן.

נירה שפק: היינו בחלק מהמפעלים שסגרו קווי ייצור, כי אחד הקווים לא מגיע ומקו הייצור הקרוב הוא כן מגיע.

נירה שפק: אם אני בעל מפעל ונתתם לי הנחיה – אם יקרה משהו, יבדקו אם בעל העסק הרשה בדק שמקו הייצור הפנימי אפשר להגיע למרחב מוגן.

נירה שפק: אנחנו מכירים את הפריסה של הממ"דים שם, ובטח אמיר מכיר אותה.

נירה שפק: אנחנו יודעים שלא כולם מגיעים.

נירה שפק: גם בשטח שמים פעמונית, שזה הממ"ד לחקלאות.

נירה שפק: לא ישימו פעמונית על כל חלקת אדמה, ואם העיבוד שם ולא פה, והחקלאי לא מצליח להגיע תוך 15 שניות?

נירה שפק: ולדימיר ואני הלכנו לראות את זה בשטח, מה עושים?

אלכס קושניר: ב-0 עד 7 קילומטרים אין בעיה.

נירה שפק: גם מעבר.

נירה שפק: בגלל זה דיברתי על 30 קילומטר.

נירה שפק: אני מתרגמת את השאלה.

אלכס קושניר: השאלה היא האם אפשר להגיע להגדרה שמחזיקה מים.

מירי סביון: כמו שאמרתי, צריך גם להתייחס להיקף של האירוע הזה.

מירי סביון: מה שעשינו בתקנות ומה שעשינו גם באירועים קודמים, שהיו ברובם יותר ארוכים ויותר מורכבים מהאירוע הזה, זה בסך הכול נתן מענה לעיקר עיקרם של הדברים.

מירי סביון: ישנן סיטואציות שבהן אנחנו לא יכולים לבדוק, או להבהיר את הקריטריונים בוודאות.

מירי סביון: אנחנו לא יכולים לדעת מה הרכב העובדים ומה המיקום המדויק של המרחבים המוגנים.

נירה שפק: מירי, יש לי פתרון.

נירה שפק: הרי כל מחוז בפיקוד העורף מחויב גם לאורך השנה לעשות ביקורות, ולתת אישורים מי עובד ומי לא.

נירה שפק: גם הרשויות מנהלות את זה מולו.

נירה שפק: נניח מכלול חקלאות מול מכלול תעשייה של הרשות.

נירה שפק: אם אותו עסק מצליח להביא מכתב מפיקוד העורף, שאומר שהוא אכן סגר - - -

מירב כהן: פיקוד העורף מתייחס ל-0 עד 7 קילומטרים ולא ל-7 עד 40 קילומטרים.

נירה שפק: למה?

נירה שפק: בגלל זה דיברתי על מחוזות של פיקוד העורף.

מירב כהן: אני מכיר את זה, וזה לא לגבי 7 עד 40.

מירב כהן: זה ממש פרסונלי.

מירב כהן: אני אולי יכול להגיע למרחב מוגן ב-30 שניות, וזה מאוד פרסונלי.

מירב כהן: אני מבין את הבעיה ולא נתנו לזה פתרון במקרים קודמים.

מירב כהן: היה יום עבודה אחד.

נירה שפק: אתה שוב תגיד יום עבודה אחד, ואני אגיד שוב שאני מתייחסת למפעל שעובד 24/7.

אלכס קושניר: חברים, אנחנו צריכים להפעיל איזשהו שיקול דעת.

אלכס קושניר: היות ויש לנו רצון להוציא את התקנות האלה מהר ככל שניתן, אני מבין שהאירוע הזה לא יכול להיפתר פה בדיון.

אלכס קושניר: לכן, אני מבקש מכם לקחת את זה בחשבון בפעמים הבאות.

אלכס קושניר: אני מקווה שזה לא יהיה, אבל אתם חייבים להתייחס לזה.

אלכס קושניר: בפעם הבאה נדרוש את זה מהתחלה, כדי שתהיה הגדרה מסודרת וברורה לאירוע הזה.

אלכס קושניר: בבקשה.

לילי אור: (4) העובד הוא אדם עם מוגבלות כהגדרתו בסעיף 5 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998, או שהוא הורה של אדם כאמור, שנעדר מעבודתו לצורך השגחה עליו (בפסקה זו – ההורה), ובלבד שמתקיימים כל אלה:

שלומית ארליך: גם פה עשיתם תיקונים ביחס למה שהיה בפעמים הקודמות.

שלומית ארליך: אז נכתב: ובלבד שמתקיימים לגבי האדם עם המוגבלות שני אלה.

שלומית ארליך: אני רואה שבהמשך יש שינוי.

שלומית ארליך: הוא ניסוחי בלבד?

לילי אור: ניסוחי בלבד.

שלומית ארליך: מבחינת מהות אין שינוי?

לילי אור: אין שינוי מהותי.

לילי אור: הנסחות של משרד המשפטים ביקשו לעשות שינוי מבני.

לילי אור: (5) הוא נעדר מעבודתו לצורך השגחה על ילדו, הנמצא עמו, עקב הוראה על סגירת מוסדות חינוך במקום מגוריו, אשר חלה לגבי המוסד בו הילד לומד דרך קבע המצוי באזור המיוחד.

שלומית ארליך: מה חלה לגבי המוסד?

לילי אור: ההוראה.

מירב כהן: הייתה הוראה על סגירת מוסדות חינוך.

נירה שפק: למרות שהיה סגור, הם הוציאו הוראה על סגירה בין 0 ל-40 קילומטר.

נירה שפק: מהטעות שלהם יצא טוב.

מירב כהן: אני אקריא:

מירב כהן: גם בעוטף וגם עד 40 קילומטר – אין לקיים פעילויות חינוכיות.

מירב כהן: מבחינתנו זאת הייתה הנחיה.

שלומית ארליך: אז למה צריך את התוספת הזאת?

שלומית ארליך: כתוב: עקב הוראה על סגירת מוסדות חינוך במקום מגוריו.

לילי אור: ביקשו קודם להבהיר, שזה חל גם במקרה שבו הילד טכנית לא היה במוסד הרגיל שלו.

לילי אור: לדוגמה, ילד שמצוי בקייטנה, והקייטנה נסגרה בגלל ההוראה הזאת.

שלומית ארליך: נכון.

שלומית ארליך: אבל אם את אומרת:

שלומית ארליך: אשר חלה לגבי המוסד בו הילד לומד דרך קבע, זה יוצא לא ברור.

שלומית ארליך: הוא נעדר מעבודתו לצורך השגחה על ילדו הנמצא עימו, עקב הוראה על סגירת מוסדות חינוך במקום מגוריו, אשר חלה לגבי המוסד בו הילד לומד דרך קבע.

שלומית ארליך: ההוראה על סגירת מוסדות החינוך לא חלה לגבי המוסד בו הילד לומד דרך קבע.

לילי אור: למה?

שלומית ארליך: למה כן?

לילי אור: זאת הייתה הבקשה קודם.

מירב כהן: צריך לרשום: שבו לומד או שוהה הילד דרך קבע.

שלומית ארליך: ההוראה לא חלה בדרך קבע.

אלכס קושניר: מה הנוסח בסוף?

שלומית ארליך: הרעיון הוא לא להגיד שההוראה על סגירת המוסד חלה לגבי המוסד.

שלומית ארליך: את זה אנחנו יודעים.

שלומית ארליך: הרעיון הוא להגיד שבין אם המוסד היה פעיל או לא, הוא נכנס לפה.

שלומית ארליך: תקריאי את מה שניסחתם.

לילי אור: הוא נעדר מעבודתו לצורך השגחה על ילדו הנמצא עימו, עקב הוראה על סגירת מוסדות חינוך במקום מגוריו או מצוי באזור מיוחד, אף אם המוסד לא היה פעיל בתקופה המזכה, או עקב הוראה על סגירת מוסד חינוך שבו לומד או שוהה הילד, ובלבד שמוסד החינוך מצוי באזור מיוחד, אף אם המוסד לא היה פעיל בתקופה המזכה.

נירה שפק: אי-אפשר לרשום שיינתן פיצוי שכר לאחד ההורים, כפי שדיברנו, ללא קשר פתיחה או סגירה של המוסד בו לומד הילד?

לילי אור: במהות זה אותו הדבר.

נירה שפק: אבל זה יותר ברור ויותר נגיש.

אלכס קושניר: תני ליועצים המשפטיים להחליט.

שלומית ארליך: אנחנו בעצם אומרים, שאם נעדרת מהעבודה לצורך השגחה על הילד שלך, ולא משנה אם המוסד סגור או פתוח, אם המוסד בתוך 40 קילומטר, אתה זכאי.

אלכס קושניר: קדימה, ממשיכים.

לילי אור: והכול בלבד שאין במקום העבודה של העובד או של בן זוגו מסגרת נאותה להשגחה על הילד, ומתקיים אחד מאלה: (א) הילד נמצא בהחזקתו הבלעדית של העובד, או שהעובד הוא הורה עצמאי של הילד; (ב) בן זוגו של העובד הוא עובד או עובד עצמאי, ולא נעדר מעבודתו, מעסקו או מעיסוקו במשלח ידו לצורך השגחה על הילד.

לילי אור: ואם בן הזוג אינו עובד או עובד עצמאי, נבצר ממנו להשגיח על הילד; הוראות פסקה זו יחולו גם לגבי עובד שהוא אומן, ואולם היעדרות של עובד כאמור תיחשב כיום היעדרות רק אם לא ניתן פיצוי לפי פסקה זו בעד אותו יום בשל יום היעדרות של הורה או של הילד, לפי העניין, לצורך השגחה על אותו ילד; לעניין זה – "אומן" – הורה במשפחה שאושרה בידי מי ששר הרווחה והשירותים החברתיים הסמיכו לכך לשמש כמשפחת אומנה; "הורה עצמאי", "ילד", "מוסד חינוך" – כהגדרתם בחוק הגנה על עובדים בשעת חירום, התשס"ו-2006; "מוסד ציבורי זכאי" – מוסד ציבורי כהגדרתו בסעיף 92ב לפקודה, שמתקיימים בו שני אלה:

שלומית ארליך: לאורך השנים היה כתוב בפסקה (1) שליש הכנסתו בשנת המס לא הייתה מתמיכה, ובפסקה (2) היה כתוב עיקר הכנסתו.

שלומית ארליך: אני מבינה שהתיקון הוא בעקבות מה שעשינו בחוק האומיקרון.

לילי אור: עיקר הכנסתו בשנת המס 2020, כפי שדווחה בדוח שהגיש לפי סעיף 131 לפקודה, לא הייתה מתמיכה לפי סעיף 3א לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, מתמיכה מאת רשות מקומית או מתרומות (להלן – תמיכות ותרומות);

אלכס קושניר: למה 2020 ולא 2021?

מירב כהן: אין עדיין דוחות.

לילי אור: אני מוסיפה הגדרה שהושמטה בטעות והופיעה בפעמים קודמות.

לילי אור: קבלן כוח אדם, כהגדרתו בחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ג–1996.

לילי אור: היה שינוי במיקום של ההגדרות.

שלומית ארליך: בתזכיר שהפצתם היה כתוב למעט מעסיק בפועל, שהוא יחיד.

לילי אור: נכון.

לילי אור: העירו לנו ממשרד הכלכלה שאין צורך בהחרגה הזאת, בגלל שאין פה החרגה של מעסיק בפועל.

לילי אור: אין פה שימוש במונח מעסיק בפועל.

לילי אור: "שווי של נזק עקיף" – אם הנזק נגרם כתוצאה מנזק מלחמה, בשל תשלום שכר עבודה –

שלומית ארליך: אין פה את מה שקיים בדרך כלל, מחמת אי אפשרות לנצל נכסים כתוצאה מחמת הפסקת פעילות כתוצאה ממלחמה.

שלומית ארליך: זה בגלל שאנחנו נמצאים רק במסלול שכר, והתוספת הזאת מתייחסת למחזורים?

לילי אור: כן.

לילי אור: לגבי ניזוק שהוא קיבוץ – שווי הנזק מוכפל בסך כל ימי ההיעדרות בשל המצב הביטחוני ששולמו לעובד שאינו חבר קיבוץ, בתוספת שווי הנזק מוכפל בסך כל ימי ההיעדרות בשל המצב הביטחוני של חברי קיבוץ העובדים בתעשייה, במסחר, בשירותים, בחקלאות או בתיירות בקיבוץ, ולמעט חברי הקיבוץ העוסקים במתן שירותים לחברי הקיבוץ עצמם.

נירה שפק: למה?

מירב כהן: זה כמו משק בית.

מירב כהן: כמו שאני מכבס לעצמי את הבגדים, אני לא מקבל על עצמי ששמרתי בבית.

נירה שפק: למה?

נירה שפק: אתה מקבל שכר.

נירה שפק: בקיבוץ, כשאני נותנת שירות גם אני מקבלת שכר.

נירה שפק: החצרן וכולי, כולם מקבלים שכר.

נירה שפק: אני לא מבינה את ההפרדה הזאת.

מירב כהן: החצרן שנמצא בחקלאות או בתיירות או במסחר, זכאי לקבל.

נירה שפק: ותפעול?

נירה שפק: הוא מקבל משכורת.

מירב כהן: אם הוא מקבל משכורת, זה משהו אחר.

מירב כהן: זה היה קיים עוד בעבר.

נירה שפק: אני אגיד לך מה מטריד אותי, שאם הסעיף הזה קיים, יהיה בלגאן.

אלכס קושניר: זאת לא פעם ראשונה.

אלכס קושניר: זה קיים כל הזמן.

מירב כהן: מעולם לא הייתה עם זה בעיה.

אלכס קושניר: מדובר רק על אלה שלא מקבלים שכר.

אלכס קושניר: חבר קיבוץ שלא מקבל שכר.

נירה שפק: אז אין לו מה לתבוע.

אלכס קושניר: אם הוא עובד בחקלאות והוא לא מקבל שכר, כי הוא חבר קיבוץ?

נירה שפק: אין דבר כזה.

אלכס קושניר: עכשיו אין דבר כזה.

נירה שפק: לא, תמיד לא היה דבר כזה.

אלכס קושניר: אולי יש קיבוץ אחד, שבו זה קיים.

נירה שפק: גם בבארי או בעלומים, שהם קיבוצים כמו פעם, ולא הקיבוץ המתחדש, הוא מקבל תקציב.

נירה שפק: התקציב הזה הוא שווה ערך עבודה.

אלכס קושניר: נירה, גם פקודת המס שלך היא פקודה מהמנדט הבריטי.

אלכס קושניר: צריך לתקן הרבה דברים.

אלכס קושניר: כל עוד זה לא פוגע מהותית, עזבי.

נירה שפק: אמיר, אתה יודע על מה אני מדברת.

נירה שפק: הרי כולם מקבלים תקציב.

מירב כהן: הסעיף זה תמיד היה והוא קיים.

מירב כהן: זה קיים גם בקיבוצים בדרום, ואני אראה לך את זה אחרי כן.

אלכס קושניר: את לא רוצה להשמיט את זה בלי לבדוק, אז תשאירי.

נירה שפק: אני סומכת גם על אמיר, שאם תהיה בעיה, הוא יתקן.

מירב כהן: זה היה קיים בכל המבצעים, וזה לא משהו שהכנסנו עכשיו.

אלכס קושניר: נמשיך לסעיף הבא.

לילי אור: לגבי ניזוק שהוא קבלן כוח אדם – שווי הנזק לכל יום עבודה ששילם בעד יום היעדרות של העובד בשל המצב הביטחוני.

שלומית ארליך: תסבירו את הסעיף.

מירב כהן: תמיכות ותרומות, גם באירועים כאלה קצרים, ממשיכות להתקיים.

מירב כהן: חלק מהשכר של העובד משולם מתמיכות ותרומות, שלא נפגעו, וחלק ממתן שירותים.

מירב כהן: אנחנו נותנים רק את החלק שנפגע ממתן השירותים, כי התמיכות והתרומות המשיכו להתקיים.

לילי אור: סעיף (5) הוא סעיף חדש בהתאם להסכמות שהושגו.

אלכס קושניר: רגע, מה עם עובד בימי שישי, שבת וראשון?

לילי אור: העבודה ביום שישי היא רק תנאי סף כדי להיכנס לפיצוי הזה.

מירב כהן: אם אתה לא עובד ביום שישי, אין לך חומרי גלם שהתקלקלו.

מירב כהן: << יור >>

אלכס קושניר: איך אני מבין שזה לא רק על יום שישי?

מירב כהן: בהמשך רשום הפיצוי.

לילי אור: לעובד המועסק במשרה חלקית, יהיה הנזק החלק היחסי משווי הנזק שיחסו לכלל שווי הנזק הוא כיחס מספר שעות העבודה הרגילות ביום של אותו עובד, וסך כל שעות העבודה במשרה מלאה; לא עבד העובד או העובד העצמאי האמור בחלק מיום עבודה, יהיה הנזק החלק היחסי משווי הנזק, או משווי הנזק לעובד העצמאי, לפי העניין, שיחסו לכלל שווי הנזק הוא כיחס מספר השעות שבהן לא עבד העובד כאמור, לסך כל שעות העבודה הרגילות ביום של אותו עובד, ובלבד שמספר השעות שבהן לא עבד העובד או העובד העצמאי, לפי העניין, גבוה משעה אחת; אנחנו נוסיף כאן הגדרה לתוספת בעד חומרי גלם שהתקלקלו – המונח שהפנינו אליו קודם.

לילי אור: תוספת של 20% על שווי של נזק עקיף בעד ימי היעדרות.

תומר מור: אני רוצה רגע לגעת - - -

אלכס קושניר: לא, לא.

אלכס קושניר: אתה לא יכול לגעת.

אלכס קושניר: אנחנו בהקראה.

תומר מור: 20% האלה סופיים?

תומר מור: אין דרך לשפר אותם?

אלכס קושניר: לא.

לילי אור: תוספת של 20 אחוז על שווי של נזק עקיף בעד ימי היעדרות בשל המצב הביטחוני.

לילי אור: יהיו כאן תוספות בעקבות השינויים של הוועדה - והעובד מתגורר באזור המיוחד, או שהוא מתגורר באזור שבין 0 ל-7 קילומטרים מגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה והוא נעדר מעבודתו בתקופה שמיום ח' באב התשפ"ב, 5 באוגוסט 2022, עד יום י"א באב התשפ"ב, 8 באוגוסט 2022.

שלומית ארליך: את צריכה להקריא יותר לאט.

שלומית ארליך: זה לא נמצא בפני חברי הוועדה, ואנחנו רושמים תוך כדי הקראה.

נירה שפק: למה 8 באוגוסט?

נירה שפק: 9 באוגוסט.

לילי אור: כי זה רק למי שמתגורר ב-0 עד 7.

נירה שפק: בתוך 0 עד 7 יש 0 עד 4, ולהם כבר הארכנו בין ה-2 באוגוסט ל-8 באוגוסט.

נירה שפק: או שתשנו את הנוסח, או שלא תיקחו יום אחורה.

לילי אור: אני אסביר מבחינה משפטית.

לילי אור: הפנינו גם לפסקה (1), וזאת הפסקה שמתייחסת לעובד שגר ביישובים מהם לא הייתה אפשרות כניסה ויציאה.

לילי אור: בכל התקופה זה לגבי פסקה (1).

נירה שפק: אתם יכולים לחזור איתי אחורה, ונחזור להתחלה.

נירה שפק: אני דיברתי על הגבלות תנועה.

נירה שפק: היו שלושה יישובים שהיו נצורים, כלומר אי-אפשר היה להיכנס ולצאת.

נירה שפק: הרי למה הכניסו אותם?

נירה שפק: בגלל חסימות בכבישים בכל כביש 232.

נירה שפק: ליישובים האלה, שהייתה הגבלה בתנועה - - -

אלכס קושניר: הם בפנים.

נירה שפק: לא.

נירה שפק: היא הקריאה משהו שסותר את זה.

לילי אור: כשאני מתקנת את ההגדרה של ניזוק, אני אומרת שהוא יכול להיות גם מחוץ לאזור המיוחד בכל התקופה הזאת, לגבי פסקה (1).

לילי אור: בפסקה (1) אני מתייחסת לעובד המתגורר ביישוב שנאסרה הכניסה אליו או היציאה ממנו.

לילי אור: שם לא הגבלתי בטווח תאריכים.

נירה שפק: אנחנו חוזרים אחורה.

אלכס קושניר: לא.

נירה שפק: אמיר, תסביר לי בשפה שלי.

מירב כהן: מי שעסקו אינו מצוי באזור המיוחד, ובלבד שהתקיים בעובדו שנעדר התנאי האמור בפסקה (1).

נירה שפק: אנחנו מחכים לשמות היישובים.

מירב כהן: נכון.

מירב כהן: לאלה אין תנאי של ימים.

מירב כהן: ליתרת העסקים מ-0 עד 7 קילומטר – את יכולה להגיד שאלה אותם עסקים, אבל אלה לא אותם עסקים.

נירה שפק: למעט האזור המיוחד.

מירב כהן: נכון.

מירב כהן: אצלם ההגדרה היא מה-5 באוגוסט עד ה-8 באוגוסט.

ורד ויוי ויץ: אני רוצה להבין למה פסקה (3) לא נכללת כאן – שנתקיים בעובדו הנעדר האמור בפסקאות (1) או (4) או (5).

ורד ויוי ויץ: למה אם העובד נעדר מעבודתו עקב הוראה על סגירת מוסד החינוך שבו העובד מועסק, או בשל איסור על התקהלות זה לא נכלל פה?

אלכס קושניר: נראה לי ששינו את המספור.

ורד ויוי ויץ: לא.

ורד ויוי ויץ: גם קודם זה לא היה.

לילי אור: אני מוסיפה את זה.

אלכס קושניר: טוב שיש הסתדרות בוועדה.

ורד ויוי וייץ: לחלוטין, אדוני.

ורד ויוי וייץ: תודה.

ורד ויוי וייץ: טוב שיש גם אותך, אדוני.

אלכס קושניר: שמתם לב שהוסיפו פה פסקה?

שלומית ארליך: תקריאי את הפסקאות.

לילי אור: בהגדרה "ניזוק", בסופה נאמר "ולעניין ההגדרה שווי נזק עקיף", למעט מי שעסקו אינו מצוי באזור המיוחד, ולרבות מי שעסקו אינו מצוי באזור המיוחד, ובלבד שהתקיים בעובדו שנעדר התנאי האמור בפסקה (1), (3), (4) או (5) בהגדרה "יום היעדרות בשל המצב הביטחוני" והוא מתגורר באזור המיוחד;

ורד ויוי וייץ: מה זה פסקה (2), שלא נכללת פה?

לילי אור: זאת הפסקה שהקראנו קודם, על מי שמתגורר ב-0 עד 7 קילומטרים.

ורד ויוי וייץ: ואין צורך כי הוא ממילא בפנים, נכון?

לילי אור: הוספנו אותו בסוף.

לילי אור: הקראתי את זה קודם כדי שהם יוכלו לכתוב.

לילי אור: שם יש הגבלת תאריכים, ולכן ציינתי במפורש גם כאן את התקופה.

ורד ויוי וייץ: אז זה נמצא פה עם הגבלות התאריכים?

לילי אור: כן.

לילי אור: יש כאן תיקון נוסף, שנכנס רק מסיבות מבניות בתקנה ואין שינוי במהות.

לילי אור: בתקנה (2), בתקנת משנה (א), במקום "בתוספת" נאמר "בתוספת השלישית".

לילי אור: אנחנו מוסיפים פה תוספות חדשות.

מירב כהן: אני אעיר, שהוספנו את פסקה (3) אבל זה לא רלוונטי, כי זה לא יכול להתקיים אף פעם.

אלכס קושניר: למה הוספתם?

מירב כהן: זאת טעות, ולא צריך להוסיף.

מירב כהן: מדובר על ניזוק חוץ, ועל ניזוק חוץ לא היו הנחיות מעבר ל-40 קילומטר.

מירב כהן: זה לא רלוונטי ולא צריך להכניס את זה.

מירב כהן: זאת טעות.

מירב כהן: קראתי את זה עכשיו שוב, וזה לא אמור להיכנס.

מירב כהן: אנחנו מדברים רק על ניזוק חוץ.

מירב כהן: ניזוק חוץ – חייב להתקיים שהעובדים גרים ב-40 קילומטר.

מירב כהן: אין רלוונטיות לגבי העסק מעבר ל-40 קילומטר.

מירב כהן: אנחנו לא מסתכלים יותר על העסק.

מירב כהן: בפסקה (3) העובד נעדר מעבודתו עקב הוראה על סגירת מוסד החינוך שבו הוא עובד.

מירב כהן: כלומר, אם הוא מחוץ ל-40 קילומטר, זה לא רלוונטי.

קריאה: זה כולל גם את איסור ההתקהלות.

לילי אור: אבל איסור ההתקהלות היה באותו הטווח.

לילי אור: זה מה שאמיר אומר.

מירב כהן: כל התקנות מתייחסות ל-40 קילומטר ולא ל-80 קילומטר, ולכן זה לא צריך להיכנס.

יעל דניאלי: אם מקום העבודה נמצא בתל אביב, אבל העובד נמצא באשקלון?

מירב כהן: זה כבר לא רלוונטי.

לילי אור: פסקה (3) מתייחסת לסיטואציה שבה מקום העבודה עצמו היה סגור בגלל הנחיות של פיקוד העורף.

יעל דניאלי: זה לא משהו שקרה מחוץ ל-40 קילומטר.

לילי אור: נכון.

לילי אור: לכן, זה לא יכול להתקיים ואין צורך בתיקון.

לילי אור: אנחנו חוזרים לנוסח שמונח בפני הוועדה (1), (4) או (5), כפי שהוקרא קודם.

משנה נאמר: "(ב) תביעה לפיצויים תוגש למנהל באופן מקוון החל מיום י"ט באלול התשפ"ב (15 בספטמבר 2022); המנהל רשאי לדחות את מועד התחילה להגשת תביעה כאמור אם מתקיימות סיבות שבשלהן לא ניתן להגיש את התביעה בטופס מקוון החל מאותו מועד; הודעה בדבר מועד התחילה החדש תפורסם מראש ברשומות ובאתר האינטרנט של רשות המסים.

משנה נאמר: בתקנת משנה (ג), במקום "(א) ו-(ב)" יבוא "(א) ו-(ב1)";

משנה נאמר: "(ב1) לא הודיע המנהל לניזוק על החלטתו לפי תקנת משנה (א) בתוך 45 ימים מיום הגשת התביעה במלואה וכדין - - -

שלומית ארליך: למה הוספתם את המילים "במלואה וכדין"?

מירב כהן: כפי שהוצג אתמול, תביעת שכר מוגשת על ידי המעסיק, ואז יש הצהרות של העובדים.

מירב כהן: אם הוא יגיש את התביעה ב-15.9, אבל ההצהרות של העובדים לא יתקבלו שלושה חודשים, התביעה לא מלאה ואנחנו לא יכולים לבדוק.

מירב כהן: אי-אפשר לתת מקדמה על תביעה לא מלאה.

מירב כהן: בעבר, כשזה היה ידני, בדקנו שכל ההצהרות בפנים.

מירב כהן: היום התביעה לא מלאה עד שהעובדים מגישים את ההצהרות.

מירב כהן: זאת התביעה קדימה.

שלומית ארליך: לא הסברתם קודם את תקנה 5 – התביעה לפיצויים.

מירי סביון: כרגע אנחנו יכולים להתחייב על הקדמת הפתיחה של המערכת ב-8 בספטמבר.

אלכס קושניר: אתם משנים את זה ל-8 בספטמבר.

מירי סביון: כן.

מירי סביון: אפשר לשנות ל-8 בספטמבר, ואם נצליח קודם, נעשה את זה.

מירב כהן: אנחנו משתדלים שזה יהיה קודם.

מירב כהן: אם זה יקרה, נפתח את המערכת.

אלכס קושניר: בסדר, תמשיכו.

שלומית ארליך: מה זה אומר?

שלומית ארליך: בעצם צריך להגיש את התביעה עד ה-8 בספטמבר?

מירי סביון: המשמעות היא שאפשר יהיה להגיש את התביעות החל מה-8 בספטמבר, ובהמשך נשלם אותן.

מירי סביון: זה אומר שאנשים יוכלו להגיש את התביעות מהמועד שאמרנו שבו המערכת תיפתח לטובת הציבור.

שלומית ארליך: תסבירו את (ב1).

מירב כהן: מיום שתיפתח המערכת, לכל עסק יש 90 ימים להגיש את התביעה.

מירב כהן: שלושה חודשים.

אלכס קושניר: למה?

מירב כהן: ככה זה גם בתקנות העיקריות.

מירי סביון: לאורך כל התקופות תחמנו בזמן את התקופה שבה אפשר להגיש תביעות, כדי שהתביעות יוגשו במועד סמוך למועד שבו קרה הנזק.

אלכס קושניר: אנחנו מדברים רק על מסלול שכר, נכון?

מירב כהן: גם במסלול האדום.

מירב כהן: יש שמירת דינים לפי התקנות העיקריות.

מירב כהן: בתקנות העיקריות רשום בדיוק אותו הדבר, שהתביעה תוגש תוך שלושה חודשים.

אלכס קושניר: אם לא כל העובדים נתנו הצהרה תוך תשעים יום?

מירב כהן: זה לא אומר.

מירב כהן: הוא הגיש את התביעה בזמן, אבל היא לא הוגשה במלואה.

מירב כהן: אני אומר בכוונה כאן בדיון, שאנחנו נרשום בהוראת הביצוע שניתן תקופה מסוימת אחרי שהוא הגיש את התביעה, ואם לא יהיו הצהרות – מה שיש, מה שקיים, מי שהצהיר, נשלם לפי זה.

מירב כהן: אחרת התביעות האלה יישארו פתוחות הרבה זמן.

לילי אור: בתקנה 8 –

משנה נאמר: "(ב1) לא הודיע המנהל לניזוק על החלטתו לפי תקנת משנה (א) בתוך 45 ימים מיום הגשת התביעה במלואה וכדין, ישלם לניזוק במועד האמור מקדמה של 50% מסכום הפיצויים המגיע לניזוק להנחת דעתו של המנהל.

שלומית ארליך: למה "המגיע לניזוק להנחת דעתו של המנהל"?

מירב כהן: במקום לרשום 460, הוא ירשום שהשכר הוא 1,000 שקלים.

מירב כהן: אנחנו לא מסוגלים לתת מקדמה לשכר שיותר גבוה ממה שיש בחקיקה.

מירב כהן: המקדמה יכולה לעלות על מה שמגיע.

לילי אור: במניין התקופה לא יובא בחשבון פרק זמן שבו הניזוק לא מסר למנהל פרטים, הבהרות וידיעות שהמנהל דרש למסור לו.

שלומית ארליך: לילי, את לא מסבירה, את רק קוראת.

שלומית ארליך: תסבירי מה כתוב פה.

אלכס קושניר: זה ברור.

אלכס קושניר: אם הוא לא הגיש, פרק הזמן של 45 ימים לא תופס.

אלכס קושניר: תסבירי, לילי.

מירב כהן: במניין הימים של המקדמה, אם נדרוש מסמכים נוספים והוא לא יגיש אותם – לדוגמה, התביעה תוגש, יהיו כל הצהרות העובדים ויהיה לנו חשד שהשכר לא שולם.

מירב כהן: נפנה אליו ונבקש תלושי שכר, והוא לא יציג לנו אותם – הזמן הזה לא ייספר, כי לא ניתן מקדמה אם אנחנו חושדים שהוא לא שילם שכר.

אלכס קושניר: בסדר, הלאה.

לילי אור: (ב2) דחה המנהל את התביעה או דחה את אופן החישוב של הפיצוי על ידי הניזוק, ינמק המנהל את החלטתו בכתב".

לילי אור: (ב)

לילי אור: במקום תקנת משנה (ד) נאמר: "(ד) לסכום הפיצויים המשולמים לפי תקנת משנה (ג) ייווספו הפרשי הצמדה וריבית החל מיום הגשת התביעה לפיצויים עד יום התשלום.

לילי אור: ""(ג1) על אף האמור בתקנת משנה (ג), שולמה לניזוק מקדמה כאמור בתקנה 8(ב1) ולאחר מכן החליט המנהל בדבר זכותו של הניזוק לפיצויים והמקדמה עולה על הסכום שהחליט עליו המנהל, יוחזר סכום היתר בתוך 30 ימים מיום שנמסרה לניזוק דרישת המנהל להחזר בתוספת הפרשי הצמדה וריבית על סכום היתר מיום ששולם סכום היתר עד יום ההחזר".

מירב כהן: אני אתן דוגמה באיזה מקרה זה יכול לקרות.

מירב כהן: אם שילמנו לעשרה עובדים על כל התקופה, ואחרי זה אחד העובדים מתקשר ואומר: לא שולם לי השכר.

מירב כהן: לא בדקנו, כי לא בכל תיק אנחנו בודקים את תלושי השכר לפי הניכויים של אותו עובד.

מירב כהן: במקרה כזה, אם נחליט שהוא לא שילם או הוא לא זכאי, או שהעובד עזב קודם לכן, נדרוש את הכסף בחזרה.

שלומית ארליך: זה לא היה בשומר החומות.

שלומית ארליך: למה אתם מבקשים להוסיף את זה כאן?

מירב כהן: בשומר החומות נפלה טעות.

מירב כהן: אם תסתכלו בכל התקנות מצוק איתן, עופרת יצוקה וכולי, בכל התקנות זה היה.

מירב כהן: בשומר החומות, ככל הנראה מהירות הדברים, הסעיף הזה הושמט בטעות.

לילי אור: מכאן אנחנו עוברים למלל שלא מצוי בפניכם, ואני אקריא לאט.

לילי אור: במקום הכותרת "נאמר תוספת שלישית".

לילי אור: אנחנו נכניס תוספות חדשות לפני התוספת הקיימת, ויש שינוי במספור.

לילי אור: זה תיקון שאנחנו תמיד מציינים, והוא עבר כאן מיקום.

שלומית ארליך: תסבירי מה התיקון.

שלומית ארליך: אתם משנים את הכותרת לתוספת שלישית, כי מכניסים תוספת נוספת שקובעת את רשימת היישובים, ותכף נדבר עליהם.

לילי אור: בפרט 2, באופן קבוע רשום לגבי נזק עקיף 100% משווי הנזק.

לילי אור: כאן משרד המשפטים מבקשים לתקן את זה, כך שזה משווי של נזק עקיף.

לילי אור: זאת ההגדרה שמצויה בתקנות עצמן – שווי של נזק עקיף.

לילי אור: הם מתאימים את זה גם בתוספת.

שלומית ארליך: זאת אומרת, התאמה טכנית ובלי משמעות מהותית.

לילי אור: התאמה טכנית.

אלכס קושניר: במקום שווי הנזק, שווי של נזק?

מירב כהן: כי ככה זה מנוסח בתקנות העיקריות שלנו.

מירב כהן: רשום שכל פיצוי שיהיה נזק ממשי, זה יהיה 100% מהנזק.

מירב כהן: הרי בסוף המחוקק יכול להחליט שהאירוע גדול, והוא מפצה רק על 50% מהנזק.

מירב כהן: התאימו את ההגדרה כפי שהיא רשומה בתקנות העיקריות.

השלישית נאמר: כאן נכניס את התוספות שהפנינו אליהן קודם, במהלך ההקראה.

השלישית נאמר: תוספת ראשונה, תקנה 1, הגדרת אזור מיוחד.

השלישית נאמר: יש פה רשימה ארוכה של יישובים, שמייד אקריא.

שלומית ארליך: אלה אמורים להיות היישובים במרחק של בין 0 ל-40 קילומטרים מגדר המערכת?

מירב כהן: נכון.

מירב כהן: הם מופיעים בהנחיה של פיקוד העורף, שפורסמה בכל יום במדיניות ההתגוננות.

מירב כהן: בדף האחרון מופיעים מספר יישובים, ואלה היישובים שמופיעים שם, לפי ההנחיה שלהם.

מירב כהן: הכנסנו גם 40 קילומטר מכיוון שפיקוד העורף נותן רשימת יישובים, ואם יש אזור תעשייה שהוא בתוך מועצה אזורית, הוא לא נכנס ברשימת היישובים.

יעל דניאלי: זה כמו הרשימה שהייתה בתוספת לתקנות שומר החומות?

מירב כהן: אנחנו מתבססים ממש על ההנחיה שהייתה.

יעל דניאלי: אני אגיד לך מה הבעיה, בדיוק מה ששאלתי.

יעל דניאלי: זה מחולק לארבע קטיגוריות, אבל קשה לי להבין איזה ערים נכללות פה.

יעל דניאלי: עוטף עזה, מערב לכיש, מערב הנגב, מרכז הנגב, לכיש, אשקלון ואשדוד.

יעל דניאלי: איך אני יודעת באיזה קטגוריות הם?

יעל דניאלי: הם כותבים או "עוטף עזה" או "חלק מאזור לכיש".

מירב כהן: באזור לכיש הם רושמים את היישובים.

נירה שפק: יש הבדל בין המצגת הזאת, שצריכה להיות הסברתית, לבין המסמך.

נירה שפק: צה"ל מוציא מסמך, והראיתי עכשיו דוגמאות.

נירה שפק: כשהייתי מפקדת הגזרה, הוצאתי את המסמך, ואז כתוב: הנחיות על פי יישובים.

נירה שפק: רושמים את רשימת היישובים, אזורי תעשייה וכולי, ולהלן ההנחיות לגביהם.

נירה שפק: פה אתה לא רואה את זה, כי יש לך רק את המצגת הכללית הזאת, את הריבועים.

מירב כהן: לא נכון.

מירב כהן: בהנחיות ההתגוננות רשום: לכיש, מערב הנגב, מרכז הנגב, ובסוף יש את רשימת היישובים.

נירה שפק: את זה היא מחפשת; אני לא ראיתי את זה.

הגר יהב: מבחינתנו, כל מה שנותן את מסלול השכר זה בעצם בהלימה להנחיות פיקוד העורף.

נירה שפק: זה גלוי, זה בלמ"סי.

נירה שפק: אתה יכול להראות לה.

מירב כהן: הנחיות ההתגוננות מופיעות באתר שלהם.

לילי אור: שלומית העירה שלא הקראנו במלואה את ההגדרה של אזור מיוחד, ואני אחזור ואקריא.

לילי אור: שם מצויה ההפניה לתוספת הזאת.

לילי אור: אזור מיוחד לעניין נזק עקיף בשל הוראה על סגירת מוסד חינוך ברשות מקומית בתקופה המזכה, או בשל הוראה על סגירת מקומות עבודה שאינם חיוניים בתקופה המזכה, או בשל איסור על התקהלות בתקופה המזכה – לאזור במרחק של בין 0 ל-40 קילומטרים מגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה, או ביישוב מהיישובים המפורטים בתוספת הראשונה, הכלולים בנספח ה' למדיניות התגוננות לאוכלוסייה של פיקוד העורף, מיום ח' באב התשפ"ב, 5 באוגוסט 2022, שפורסם מכוח חוק התגוננות אזרחית, התש"י–1951, המופיעה באתר רשות המסים.

שלומית ארליך: אנחנו אומרים שבכל מקרה זה 0 עד 40,ואנחנו פורטים את רשימת היישובים, כפי שהיא מופיעה בהוראות של פיקוד דרום.

נירה שפק: בהנחיות ההתגוננות.

מירב כהן: כאן זה כבר פיקוד העורף.

שלומית ארליך: אותה רשימה תפורסם גם באתר רשות המסים, כדי שאפשר יהיה לראות אותה.

שלומית ארליך: עכשיו את מקריאה את הרשימה, כמו שהיא תופיע בתוספת?

לילי אור: כן.

לילי אור: הוספתי את שדרות.

לילי אור: שדרות, אבשלום, אוהד, בארי, בני נצרים, דקל, חולית, יבול, ישע, יתד, כיסופים, כרם שלום, מבטחים, מגן, נווה, ניר יצחק, ניר עוז, נירים, סופה, עין הבשור, עין השלושה, עמי עוז, פרי גן, צוחר, רעים, שדה אברהם, שדה ניצן, שלומית, תלמי אליהו, תלמי יוסף.

לילי אור: גברעם, זיקים, יד מרדכי, כרמיה, נתיב העשרה, זמרת.

לילי אור: קריית גת, קריית מלאכי, אביגדור, אורות, אחווה, אמונים, באר טוביה, ביצרון, בית עזרא, גבעתי, חצב, חצור, ינון, כנות, כפר אחים, כפר ורבורג, נווה מבטח, ניר בנים, עזר, עזריקם, ערוגות, שדה עוזיה, שתולים, תימורים, תלמי יחיאל.

לילי אור: בית אלעזרי, בניה, גבעת ברנר, קדרון, גן הדרום, כפר אביב, כפר מרדכי, מישר, משגב דב, עשרת.

לילי אור: אבן שמואל, איתן, אלומה, זבדיאל, זרחיה, מרכז שפירא, משואות יצחק, נועם, עוזה, עין צורים, קוממיות, רווחה, שלווה, שפיר, אופקים, נתיבות.

לילי אור: אורים, גבולות.

לילי אור: צאלים, ברוש, תאשור, תדהר.

לילי אור: אשבול, בטחה, גילת, מבועים, מסלול, ניר משה, ניר עקיבא, פדויים, פטיש, פעמי תש"ז, קלחים, רנן, שבי דרום.

לילי אור: כפר מימון, סעד, עלומים, שובה, שוקדה, תושיה, תקומה.

לילי אור: אור הנר, איבים, ארז, גבים, יכיני, כפר עזה, מפלסים, נחל עוז, ניר עז.

לילי אור: אשקלון, באר גנים, בית שקמה, ברכיה, בת הדר, גאיה, הודיה, חלץ, כוכב מיכאל, כפר סילבר, מבקיעים, משען, ניצן א', ניצן ב', ניצנים, ניר ישראל, תלמי יפה.

לילי אור: אשדוד, בני עי"ש, שדמה.

לילי אור: כפר הנגיד, פלמחים, בית גמליאל, בן זכאי, בני דרום, ניר גלים, צופיה, קבוצת יבנה.

לילי אור: בית חלקיה, בני ראם, גני טל, חפץ חיים, יד בנימין, אלעזי גת, ברדון, כפר הרי"ף, נגבה, נחלה, סגולה, רבדים, שדה יואב.

לילי אור: אחוזם, זוהר, יד נתן, לכיש, מנוחה, נהורה, נוגה, ניר חן, עוצם, שדה דויד, שדה משה, שדה צבי, תלמי ביל"ו, תפרח.

לילי אור: בית הגדי, גבעולים, זרוע, יושיביה, מעגלים, מלילות, שיבולים, שרשרת.

לילי אור: ברור חיל, דורות, רוחמה, באר שבע, חורה, להבים, לקיה, מיתר, נאות חובב, עומר, רהט, שגב שלום, תל שבע, אום בטין אל סייד, תראבין א-צאנה.

לילי אור: בית קמה, גבעות בר, דביר, חצרים, להב, כרמים, משמר הנגב, נבטים, שובל, גדרה, גן יבנה, שחר, תלמים, אשכולות, סנסנה.

נירה שפק: חסרים לי שלושה.

נירה שפק: קודם כול שדרות.

לילי אור: אמרתי.

נירה שפק: לא שמעתי את היישוב איבים.

לילי אור: היה.

נירה שפק: חוות שקמים?

מירב כהן: אם הוא לא ברשימה בטווח של ה-40 קילומטרים - - -

נירה שפק: תמיד מוסיפים אותו, אז תוסיף אותו.

נירה שפק: הוא ב-0 עד 7 קילומטרים.

לילי אור: הוא לא מצוי ברשימה של פיקוד העורף.

מירב כהן: אנחנו לא יכולים להוסיף מעבר לרשימה.

שלומית ארליך: עשיתי השוואה לעומת מה שהיה בשומר החומות, ואז הייתה חלוקה לפי 0 עד 7, 7 עד 20 ו-20 עד 40.

שלומית ארליך: לפי מה שאני רואה, חסר אזור התעשייה הדרומי אשקלון.

נירה שפק: היא לא הקריאה אזורי תעשייה.

נירה שפק: חוות השקמים הופיעה.

מירב כהן: הגדרנו בכוונה את אזור התעשייה הדרומי ב-0 עד 7, כי שני הרחובות הראשונים שלו הם ב-0 עד 7 קילומטרים, והיתרה לא.

מירב כהן: הגדרנו אותם כדי שהם יהיו זכאים לאדום, וזה התחיל כבר בצוק איתן.

שלומית ארליך: ומה עכשיו?

מירב כהן: עכשיו הם ב-0 עד 7, וזה בכלל משהו אחר.

מירב כהן: פה יש 40 יישובים יותר משומר החומות.

נירה שפק: אבל חוות שקמים כתובה כאן.

מירב כהן: אנחנו מתבססים על הרשימה הזאת ואנחנו לא יכולים להוסיף מעבר לרשימה, יש שתי אפשרויות: תנאי אחד הוא רשימת יישובים; תנאי שני הוא 0 עד 40.

מירב כהן: חוות שקמים נמצאת בתוך 0 עד 40.

מירב כהן: למה רשמנו גם רשימת יישובים?

מירב כהן: תראי שאין כאן אזור תעשייה מועצה אזורית ספירים.

מירב כהן: למה?

מירב כהן: פיקוד העורף נותן הנחיות ליישובים; הוא לא נותן הנחיה לאזורי תעשייה.

מירב כהן: בגלל זה אנחנו מכסים שני חלופות: יישובים ו-40 קילומטר.

נירה שפק: התכוונתי לשאול על אזור התעשייה והמסחר של חוף אשקלון, שצמוד לאזור התעשייה של אשקלון, נכלל פה.

מירב כהן: כן.

אלכס קושניר: גם חוף ניצנים.

שלומית ארליך: מפעלי מעון.

נירה שפק: זה 0 עד 4.

מירב כהן: הם לא מכניסים את זה אצלם, ואנחנו מתמקדים ברשימה.

נירה שפק: היא בודקת.

נירה שפק: היא צודקת.

שלומית ארליך: חוות יזרעם.

נירה שפק: היא ב-0 עד 7.

שלומית ארליך: טל אור, תדהר.

נירה שפק: תדהר מופיע.

שלומית ארליך: אבו טראש, אבו אבדון, אל אסאד, אליאב, אמציה, אסאד, אשל הנשיא, באר מלכה.

מירב כהן: אשל הנשיא בוודאות פחות מ-40 קילומטר.

שלומית ארליך: בית גוברין, בית רבנן, בני דקלים, ברורים, גבעת ישעיהו, גלאון, גפן, הוזייל, זכריה, חצור, אשדוד, יבנה, יסודות, כמהין, כפר זוהרים, כפר מנחם, כרם יבנה, כרמי תטיף, כרמית, לוזית, מזכרת בתיה, מחנה יפה, מחנה מרים, מחנה תל נוף, מסמיה, מפעלי אבשלום, נגוהות.

שלומית ארליך: הייתה טעות, לדעתי, כי כתבתם מיתר מאות חובב, והכוונה לרמת חובב.

מירב כהן: נכון.

לילי אור: את צודקת שהייתה טעות בכתיב, ותיקנתי אותה.

שלומית ארליך: נווה הרצוג, נחושה, נטע, ניצן, ניצנה, ניצני סיני, נצר חזני, עגור, צפרירים, מפעלי כנות, מפעלי צומת מלאכי, עד הלום, קריית עקרון, שדות מיכה, שומריה, שקף, שריגים, תירוש ותעשיון ראם.

שלומית ארליך: אלה היישובים שהופיעו.

מירב כהן: גם בפעם הקודמת וגם הפעם אנחנו מתבססים על הרשימה.

מירב כהן: בגלל זה אנחנו מוסיפים אפשרות נוספת של 40 קילומטר.

נירה שפק: מכיוון שאמיר חייב לגזור את זה מההנחיה שיצאה מחוק הג"א, שמוציא אותה פיקוד העורף, והוא הסמכות המשפטית, הוא מוסיף גם את ה-40 קילומטר.

נירה שפק: כך זה מכסה את הטווחים ומבחינתי זה בסדר.

לילי אור: סייג לתחולה.

לילי אור: זה סעיף שאנחנו תמיד מוסיפים בסוף התקנות.

לילי אור: תקנות אלה לא יחולו על ניזוק שהוא אחד מאלה –

לילי אור: גוף מתוקצב או תאגיד בריאות, כהגדרתם בסעיף 21 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985;

לילי אור: קופת חולים;

לילי אור: הוא דיווח לרשות המסים בישראל על סגירת עסקו לפני תחילת התקופה המזכה;

מירב כהן: זה אומר שאם עסק צריך לדווח למע"מ, ושלושה חודשים לפני תקופת הזכאות הוא לא דיווח, ככלל הוא מוחרג.

מירב כהן: אם הוא יוכיח לנו שהוא היה פעיל והוא רק לא הגיש דוחות, הוא כן יהיה זכאי לקבל פיצויים.

נירה שפק: זאת אומרת, הוא לא נענש.

מירב כהן: נתנו שם אפשרות לשכנע את המנהל.

מירב כהן: המטרה היא לא לשלם לעסקים שסגרו לפני המבצע.

נירה שפק: זה ברור, אבל מצד שני, אם אני לא מסודרת, לא מגיע לי עונש.

מירב כהן: השארנו את שיקול הדעת, והוא יצטרך לשכנע.

נירה שפק: לא כדאי לקחת רואה חשבון או עורך דין שלוקח 20%, כי זה לא שווה.

נירה שפק: אפשר למלא את זה, והפקידים יודעים לנהל את זה בלי לקחת מעשר ממישהו.

תומר מור: זאת סוגיה מאוד חשובה, כי המון פעמים נלקח מעשה מפיצויים, גם אם הם לא גבוהים.

תומר מור: יש בעיה כשיש פער טכני ופער של ידיעה איך להגיש.

תומר מור: לכן, ביקשנו להנגיש את המערכת כל שזה יהיה יותר פשוט ואוטומטי.

אלכס קושניר: זה הוצג בדיון הקודם, והמערכת מאוד מאוד פשוטה.

אלכס קושניר: מאוד פשוטה.

אלכס קושניר: ארבעה כפתורים.

לילי אור: הוא לא שילם את שכר העבודה היומי לעובדו בעד יום היעדרות בשל המצב הביטחוני; לעניין זה "יום היעדרות בשל המצב הביטחוני" – כהגדרתו בתקנה 1 לתקנות העיקריות כנוסחה של ההגדרה האמורה בתקנה 1(1)(א) לתקנות אלה; "שכר העבודה היומי" – כהגדרתו בתקנות העיקריות כנוסחן ערב התקנת תקנות אלה.

שלומית ארליך: עשיתם איזשהו שינוי?

לילי אור: כן, היה פה פיצול.

לילי אור: בעבר, הגדרנו גם את שכר העבודה היומי כמו בהוראת השעה, אבל בהוראת השעה הזאת אין הגדרה לשכר העבודה היומי.

לילי אור: לכן, אנחנו מפנים את שכר העבודה היומי לתקנות העיקריות.

נירה שפק: אני רוצה לדעת אם מה שביקשתי נכנס.

נירה שפק: אם יש מעבידים שלא שילמו, ואם הם ישלמו ויראו תלוש, כמו שאמרנו קודם, יקבל את הסכום.

מירב כהן: את זה אנחנו נרשום בתוך הוראת הביצוע.

נירה שפק: כן, בתוך הוראת הביצוע, אבל חשוב לי שזה ייאמר כאן.

נירה שפק: תודה.

ורד ויוי וייץ: אני רוצה להעיר משהו.

ורד ויוי וייץ: בהגדרה של שכר עבודה יומי נכללת גם הגדרה של מה שנקרא השכר המרבי.

ורד ויוי וייץ: בתקנות העיקריות שאליהן מפנה התקנה הזאת, השכר המרבי מוגדר כפעמיים וחצי השכר הממוצע במשק, בחלוקה ל-25.

ורד ויוי וייץ: בכל התקנות מאז 2006, החלוקה היא ל-22, משום שתקנות 73 חוקקו לפני שקוצר שבוע העבודה ב-1995.

ורד ויוי וייץ: אנחנו מבקשים שגם השנה זה יהיה בחלוקה ל-22 ולא בחלוקה ל-25.

אלכס קושניר: השאלה היא האם אפשר לתקן את זה בתקנות האלה.

אלכס קושניר: אלה תקנות אחרות.

ורד ויוי וייץ: אני לא יודעת.

ורד ויוי וייץ: בתקנות הקודמות, למשל ב-2006 ו-2007, הייתה הוראה ספציפית שתיקנה את התקנות העיקריות, ואמרה שבמקום 25 יבוא 22.

מירב כהן: מ-2006 זה כבר לא קיים, כי ככל הנראה בלתי אפשרי לתקן.

מירב כהן: אני אסביר את הבעיה שנוצרה כאן.

מירב כהן: בעוד רגע נמשיך, ויש מה שנקרא שמירת דינים.

מירב כהן: אם מישהו שמתגורר ב-0 עד 7 להגיש תביעה במסלול אדום, ולחשב את השכר לא לפי 460 שקלים אלא לפי כל עובד, מותר לו כי זאת החקיקה.

מירב כהן: החקיקה אומרת שזה לא יהיה יותר מפי 2.5 מהשכר הממוצע במשק.

מירב כהן: זה המקסימום שאנחנו מפצים, ושם יום עבודה יחולק ב-25 ימים.

מירב כהן: הוא יקבל ערך של יום עבודה נמוך יותר, ואם נשנה את זה למה שהיא מבקשת בתקנות האלה, כך שמי שילך לתקנות הוראת שעה זה יחולק ב-23 ימים, ייווצר הבדל בין מי שהולך למסלול אדום לבין מי שהולך למסלול ירוק.

מירב כהן: יש צדק במה שנאמר כאן, אבל צריך לתקן דרך קבע בתקנות העיקריות, ולא את התקנות האלה.

ורד ויוי וייץ: תעשו את זה בתקנות הקודמות.

מירב כהן: אני כן מסכים למה שהיא אומרת.

אלכס קושניר: בתקנות הקודמות התייחסו לזה?

אלכס קושניר: בשומר החומות?

ורד ויוי וייץ: כן, בכולן.

מירב כהן: בשומר החומות לא, רק ב-2006 וב-2007.

ורד ויוי וייץ: סליחה, למה לומר ככה?

ורד ויוי וייץ: זה לא נכון.

ורד ויוי וייץ: בשומר החומות הייתה הפניה לתקנות כפי שהיו קיימות ערב התקנת התקנות של 2021.

ורד ויוי וייץ: מה שהיה קיים ערב התקנת התקנות, היה תקנות 2019.

ורד ויוי וייץ: בתקנות 2019, הוראת השעה, זה היה בחלוקה ל-22 ימים.

ורד ויוי וייץ: בכל התקנות שקדמו לזה, גם הייתה חלוקה ל-22.

מירב כהן: את מדברת על כך ששינינו את התקנות העיקריות, שינינו את הסעיף.

מירב כהן: כאן זה היה לפי 123% ולא שכר קבוע.

מירב כהן: לא מחיר פיקס.

מירב כהן: זה שונה, ואני מסכים שצריך לעשות תיקון כזה, כי שבוע העבודה השתנה מ-1995, אני חושב.

מירב כהן: שבוע העבודה השתנה, ואנחנו מסכימים, אבל זה לא בתקנות האלה, ולא ניתן לעשות כך שיצא הבדל בין מי שיחליט להגיש את השכר שלו באדום, לבין מי שיגיש את השכר שלו בירוק.

ורד ויוי וייץ: אני לא מצליחה להבין למה.

ורד ויוי וייץ: למה זה היה אפשרי בכל הפעמים הקודמות, והפעם לא.

ורד ויוי וייץ: אני לא מצליחה להבין את זה.

מירב כהן: הנושא הזה הוא לא לעניין התקנות כאן.

מירב כהן: זה יותר בשביל ההסכם הקיבוצי, ומה יצטרך לשלם המעסיק לאותו עובד.

מירב כהן: לתקנות שלנו, גם אם היינו משפטית יכולים לעשות את השינוי, זה לא יצור הבדל בפיצוי שהוא יקבל.

מירב כהן: הפיצוי הוא רק לגבי ההסכם הקיבוצי.

מירב כהן: בשנת 2019 עשיתם הסכם קיבוצי, והמעסיקים הסכימו לקבל 23 ימים ולא 25.

מירב כהן: אם היו פונים אלינו אז ואומרים שיש את הבעיה הזאת, היינו מביאים שינוי חקיקה לתקנות העיקריות, אבל לא ביום שאנחנו נמצאים, בדקה התשעים.

אלכס קושניר: אז תביאו שינוי חקיקה לתקנות העיקריות.

ורד ויוי וייץ: לא היה צורך, כי זה היה 22.

מירב כהן: לא.

מירב כהן: אתם הגעתם להסכמה בפרשנות שעשיתם.

ורד ויוי וייץ: תסתכל על התקנות.

אלכס קושניר: חברים.

ורד ויוי וייץ: מה מחליטים, אדוני היושב-ראש?

אלכס קושניר: משאירים את זה כפי שזה.

שלומית ארליך: אז הייתה הפניה לשכר העבודה היומי, כהגדרתו בפסקה 4 להגדרה שווי של נזק עקיף, כנוסחה ערב תחילתן של תקנות מס רכוש.

לילי אור: (ב)

לילי אור: ההגדרה "שווי של נשק עקיף", כנוסחה בתקנה 1(1)(א) לתקנות אלה, לא תחול על ניזוק שלא הגיש לפקיד השומה דין וחשבון בטופס 102 בשל החודשים שלגביהם נתבע הפיצוי, הכול לפי תקנות מס הכנסה (ניכוי ממשכורת ומשכר עבודה), התשנ"ג–1993.

שלומית ארליך: תסבירי.

לילי אור: אנחנו רוצים לראות שנוכה המס ושולם השכר לפני שנותנים את הפיצוי.

לילי אור: שמירת דינים 3.

לילי אור: כמו שאמיר הסביר קודם, אנחנו מאפשרים למי שכבר זכאי, בלי קשר להוראת השעה, לקבל פיצוי, לבחור האם הוא מעוניין בפיצוי לפי מצב הקבע או בפיצוי לפי הוראת השעה.

מירב כהן: זה לכל אחד שרוצה – גם החקלאים, גם המסעדנים.

מירב כהן: גם החקלאים יכולים להחליט שהם לא רוצים את המתווה.

מירב כהן: זאת האפשרות שאנחנו נותנים.

דנה אופיר: אי-אפשר להכניס לכאן את אזור התעשייה אשקלון הדרומי?

אלכס קושניר: אין צורך, כי אין פיצוי מחזורים.

אלכס קושניר: אין משמעות.

אלכס קושניר: איפה אנחנו עומדים עם ההגדרה של פיקוד העורף?

נירה שפק: לצערי, נציג משרד הביטחון לא כאן ולא שלח לנו את החומרים.

שלומית ארליך: אין כאן נציג משרד הביטחון?

נירה שפק: יש תוכנית של רשות החירום הלאומית, הפעלת תוכנית מרחק בטוח אזרחית, או בשמו של המבצע משב רוח.

נירה שפק: החלטת משרד הביטחון – מאחר וקיים אתגר לקיים אורח חיים סביר ובטוח במצב חירום במרחב הלחימה הפעיל, ביישובים צמודי/סמוכי גדר בעוטף עזה, נדרש מענה להוצאת תושבים המעוניינים לעזוב את מרחב הלחימה.

נירה שפק: שר הביטחון החליט להפעיל תוכנית לפינוי אזרחי מרחק בטוח – משב רוח בשפה הזאת, ולשפות.

נירה שפק: בהמשך, קהל היעד לתוכנית הוא תושבים המתגוררים בבתיהם, ביישובים סמוכי הגדר בטווחים של 0 עד 4 בהתאם לתבחינים.

נירה שפק: קודם כול, יש כאן הנחיה שאומרת מי האוכלוסייה, מגדירה את ההגבלות, ובמקביל הצלחתי לדבר עם ראש רח"ל, ואני מקווה שהוא יבהיר.

אלכס קושניר: במכתב?

נירה שפק: כן, אני מקווה.

נירה שפק: העוזרת של יאיר לפיד, ראש הממשלה, כתבה לי שאפשר להגדיר במסמך, בתקנה, שהיישובים שיקבלו את הפיצוי הם כל היישובים שהוגבלו בתנועה, ביציאה ובכניסה, לאור פריסת המחסומים, ולא לפי הרשימה.

נירה שפק: כמו כן, רשות המסים ומשרד הביטחון יצרפו לוועדה את הרשימה עד מועד פרסום התקנות.

שלומית ארליך: יש לנו מסמך של מפקדת פיקוד דרום בנוגע לסגירת צירים והגבלת יציאה וכניסה מיישובים בגזרת עוטף עזה, ובו נכתב במפורש שנאסרה כניסה ויציאה מהיישובים כרם שלום ונחל עוז, לאור חשיפה לאיום לפי המועדים.

אלכס קושניר: אני מציע לעצור את הדיון.

אלכס קושניר: אפשר לעשות את כל ההכנה, גם לעבור על הנוסח, לוודא שהוא בסדר, וגם סוף סוף לסיים עם הרשימה הזאת.

אלכס קושניר: במקביל, נתחיל את ההעברות התקציביות כדי שאנשים מאגף התקציבים והמשרדים הרלוונטיים יילכו הביתה סוף סוף.

אלכס קושניר: לפני כן, אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש, ראשית, בשם יושב-ראש ההסתדרות אנחנו רוצים להודות לך, כמובן, על הדיון, ועל כך שהתקנות האלה הגיעו במהרה.

אלכס מילר: כמו כן, לכל מי שלקח חלק בניסוח התקנות.

אלכס מילר: האנשים שנמצאים באזורים האלה חייבים לקבל מענה מהיר ומקצועי, והכנסת באמת מתכנסת בפגרות, בבחירות ועם כל מה שעוברים פה הנוכחים.

אלכס מילר: לצורך שני הנושאים שהעלינו בוועדה, בעניין האנשים שנמצאים באזורים האלה, אם יתקבלו בחדר המצב של ההסתדרות פניות פרטניות, נעביר אותן לרשות המסים.

אלכס מילר: אם יהיו פניות, נשמח שאתם תסייעו לפתרון הסוגיה.

אלכס מילר: אם יהיו פניות באחוזים כפי שהיה בעבר, נפעל כדי לשנות את התקנות בעתיד.

אלכס מילר: בנוגע לסעיף שמדבר על 22 יום, אנחנו נגיש לכם נוסח כמו שאנחנו רואים את הדברים, ונבקש שתפעלו במהרה לשינוי התקנות הראשיות.

אלכס מילר: מבחינתנו, הסוגיה הזאת מאוד חשובה, וכמובן, זה לא יעכב את התקנות הללו.

אלכס מילר: אנחנו נשמור על הזכות לקדם את הסוגיה הזאת במהרה, ואל תחשבו שוויתרנו על זה.

אלכס מילר: מבחינתנו זאת סוגיה מאוד מאוד חשובה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס קושניר: אנחנו יודעים שההסתדרות לא מוותרת.

ורד ויוי וייץ: אדוני, אני רק רוצה להגיד תודה.

ורד ויוי וייץ: היות וכנראה לא אשאר להמשך, אני רוצה להגיד תודה מיוחדת לך על העבודה המאומצת; לרשות המסים על יחס ראוי ועל עבודה מאוד מאומצת שאתם עושים.

ורד ויוי וייץ: ישבתי כאן בשלושת הדיונים ושמעתי.

ורד ויוי וייץ: לחברת הכנסת נירה שפק, עבודה מדהימה.

ורד ויוי וייץ: בהצלחה לכולם.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: נצא להפסקה מינהלתית של חמש דקות, ונעבור להעברות תקציביות.

אלכס קושניר: אני מחדש את הישיבה.

אלכס קושניר: בשעתיים האלה, מאז שסיימנו את ההקראה, ניסינו להגיע ולהגדיר את הרשימה של היישובים, שהתנועה בהם או אליהם הוגבלה בין ה-2 ל-5 באוגוסט.

אלכס קושניר: נירה הפעילה את כל הצבא, פחות או יותר, ולצערי עוד לא קיבלנו את הרשימה הזאת מצה"ל.

אלכס קושניר: מה שחשוב לומר הוא שההגדרה שעליה אנחנו רוצים להתבסס, מי שמוסמך לתת אותה זה צה"ל.

אלכס קושניר: לכן, החלטנו ביחד להצביע על התקנות כפי שהן עכשיו, עם כל התיקונים שכבר הכנסנו, אבל לא נוותר ונדרוש מצה"ל לשלוח לנו את המסמך שמגדיר את היישובים שהתנועה אליהם הוגבלה בין 2 ל-5 באוגוסט, טרום תקופת הלחימה.

אלכס קושניר: קודם כול, נגיש עכשיו רוויזיה משותפת, וברגע שהרשימה תגיע והכנסת תחזור מחופשה מרוכזת, נגיע לכאן שוב לדיון.

אלכס קושניר: נפתח את הרוויזיה ונעשה עוד כמה תיקונים טכניים שצריך לעשות בנוסח.

אלכס קושניר: אחר כך נצביע שוב על התקנות.

אלכס קושניר: יש משהו שאת רוצה להוסיף?

שלומית ארליך: לפי הנוסח, כפי שהוא אושר, העובד מתגורר ביישוב שנאסרה הכניסה אליו והיציאה ממנו במהלך התקופה המזכה, בהתאם להוראות פיקוד הדרום, והמנוי בתוספת השנייה.

שלומית ארליך: שני היישובים שמנויים בתוספת השנייה הם כרם שלום ונחל עוז.

אלכס קושניר: נירה, בבקשה.

נירה שפק: קודם כול, אני מודה ושמחה שכל הדרישות שהיו לנו, ובאו באמת לשנות עיוותים ולהרחיב את המענה לאותם תושבים, יישובים, עסקים וחקלאים שנפגעו, התקיימו במאה אחוזים.

נירה שפק: אני רוצה להודות לרשות המסים ולך, אלכס, על העבודה המאומצת במשך ימים ולילות.

נירה שפק: הסעיף הכי מהותי בעיניי נשאר פתוח, וכמו שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה, שלומית, המסמך שהגיע ממשרד הביטחון, שהוא המקור והסמכות שמתבסס על הצבא, אומר שאת כל העבודה הזאת עשינו רק בשביל שני יישובים: כרם שלום ונחל עוז.

נירה שפק: וזה לא יקרה.

נירה שפק: אני מחזיקה מסמכים אחרים שקיבלתי, אבל היועצים המשפטיים ונציגי רשות המסים הסבירו לי שאין להם יכולת להתבסס על המסמכים האלה, שיצאו ממשרד הביטחון, מרח"ל, מהחלטות ממשלה שהתקבלו, מסיכומים של ראש הממשלה, של שר הביטחון ושל מנכ"לית משרד ראש הממשלה.

נירה שפק: אני מכירה את המחסומים, ואנחנו מכירים את הדרכים כפי שהן מפורטות במסמך.

נירה שפק: מכיוון שבמסמך צה"ל, בסעיף 2, מפורטות החסימות שנעשו ומספרי הכבישים, והיישובים היחידים שמוגדרים הם שניים – אני מעירה שהיו שלושה – אין לי בררה אלא להגיש את הרוויזיה הזאת.

נירה שפק: אני דורשת ממשרד הביטחון להשלים את זה.

נירה שפק: אנחנו מחכים למסמך הזה כבר כמה ימים, ואין בררה כי בעוד חצי שעה יורד כאן השאלטר.

נירה שפק: אנחנו חייבים לא להשאיר את זה באוויר אלא להצביע, ולכן אני מבקשת ממשרד הביטחון שכל 24 היישובים והעיר שדרות שנמצאים בסמיכות למחסומים ונפגעו בשגרת חייהם, נאלצו לחכות שעות בכבישים – אותם יישובים שמוגדרים צמודי/סמוכי גדר ב-0 עד 4 קילומטרים – יוכנסו למסמך.

נירה שפק: אני מתכוונת לוודא את זה.

נירה שפק: תודה.

אלכס קושניר: הערת אגב מאוד חשובה, אני חושב שבדיון כזה, שמדבר על פיצויים בעקבות מבצע צבאי, היה ראוי שהנציגים גם של צה"ל וגם של משרד הביטחון יופיעו פה.

נירה שפק: הם זומנו ולא הגיעו.

נירה שפק: אתמול ביקשתי שהם יגיעו, והם לא הגיעו.

נירה שפק: וחבל שכך, נלמד מזה.

אלכס קושניר: יכולנו לפתור את זה היום, אם הם היו מגיעים.

מישל בוסקילה: ברשותך, אלכס, אני באמת רוצה להודות לך כיושב-ראש ולחברי הוועדה, וכמובן לרשות המסים, שנרתמו וקיבלו את רוב הדרישות של חברי הוועדה לעוטף עזה עד 40 קילומטר.

מישל בוסקילה: אני חושב שזה משהו שהיה מתבקש, וצריך להודות לכולם על התוצאה המדהימה הזאת.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: אני מעלה להצבעה את הצעת תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף), הוראת שעה, התשפ"ב–2022 – מבצע עלות השחר.

אלכס קושניר: מי בעד?

אלכס קושניר: הצעת תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף), הוראת שעה, התשפ"ב–2022, אושרו.

אלכס קושניר: התקנות אושרו פה אחד.

אלכס קושניר: יחד עם חברת הכנסת שפק אנחנו מגישים רוויזיה.

אלכס קושניר: לסיום, אני רוצה להגיד כמה מילים.

אלכס קושניר: המבצע הזה שונה מאוד מהמבצעים הקודמים גם בתוצאות המבצעיות שלו, ההישגים והיעדים שהמבצע הזה השיג.

אלכס קושניר: וגם אחר כך בהתנהלות האזרחית שבוצעה כאן על ידי הממשלה – גם ראש הממשלה וגם שר האוצר אמרו בצורה מפורשת, שהפיצוי יגיע מהר ויגיע ללא ביורוקרטיה.

אלכס קושניר: בוועדת הכספים, בשיתוף פעולה מדהים עם רשות המסים, שהיו זמינים במהלך כל חצי השבוע שעבדנו על התקנות האלה, אנחנו מגיעים לתוצאה מאוד מאוד טובה.

אלכס קושניר: בנימה אישית, אני חייב להגיד לנירה שבלעדייך האירוע זה לא היה קורה כמו שהוא קרה, גם במהירות שלו, גם באפקטיביות שלו וגם ביעילות שלו.

אלכס קושניר: יש פה נוכח-נפקד, שר האוצר ליברמן, שהיה איתי בקשר במהלך כל התקופה הזאת.

אלכס קושניר: גם היום בערך אלף טלפונים על התקנות ועל הפיצויים.

אלכס קושניר: הוא הגדיר בצורה מפורשת שאנחנו נתייחס במתן פיצויים כבית הלל ולא כבית שמאי, וככה עשינו.

אלכס קושניר: גם הצלחנו להוריד את הביורוקרטיה, הצלחנו לפשט הרבה מאוד תהליכים גם במתווה לחקלאים, במסגרת ההסכם בין משרד החקלאות לקרן פיצויים, וגם בתוספת שאנחנו נותנים לעסקים שהיה להם חומר גלם שהתקלקל בעקבות פתיחת הלחימה.

אלכס קושניר: אני חושב שעשינו פה פריצת דרך מאוד משמעותית.

נירה שפק: וגם להורים.

נירה שפק: זה לא מובן מאליו.

נירה שפק: זאת תקופה שאין בה לימודים, והורים היו צריכים לצאת לעבודה.

נירה שפק: אישרנו שביישובים שהם מ-0 עד 7 קילומטרים שני ההורים יקבלו, ומעבר לזה הורה אחד.

נירה שפק: זה תקדים וכל הכבוד.

נירה שפק: כל הזמן שאלנו בעוטף האם מישהו בכלל שומע אותנו, והיום אני אומרת שמישהו שומע אותנו.

אלכס קושניר: שומע.

אלכס קושניר: אני חושב שגם הוכחנו שסוף סוף דין עוטף ודין אשקלון כדין תל אביב.

אלכס קושניר: תודה רבה לכולם, ועשינו עבודה מצוינת.

אלכס קושניר: יש לנו עוד משהו קטן אבל מאוד חשוב, שאנחנו צריכים להשלים, ונעשה את זה מייד עם קבלת המסמך מצה"ל, וכשנחזור מהחופשה המרוכזת של הכנסת.

אלכס קושניר: תודה רבה, הישיבה נעולה.