ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 121, 2022-07-05 11:00

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, שלום אדוני המפכ"ל, תודה רבה אדוני המפכ"ל שהצטרפת לדיון החשוב הזה.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לביטחון פנים.

מירב בן ארי: היום ה-5 ביולי 22', ו' בתמוז התשפ"ב.

מירב בן ארי: הדיון הזה קודם כל מתקיים לאחר שהכנסת יצאה לפגרה, לאור חשיבותו של הנושא אותו אני מלווה בוועדה כבר תקופה ארוכה.

מירב בן ארי: אני קודם כל מודה לחברי הקואליציה והאופוזיציה, שנתנו את הסכמתם לקיום הדיון.

מירב בן ארי: זה לא היה פשוט, אבל זה קרה, אז גם להם תודה על כך.

מירב בן ארי: אני ביקשתי מהמפכ"ל שהסכים, מה שנקרא ללא היסוס, להצטרף לדיון ולהציג את המצב של משטרת ישראל.

מירב בן ארי: חשוב לציין את חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, שגם היא הגישה בקשה לדיון מהיר, שבשל היציאה לפגרה לא יכולנו לאשר אותו בימים הרגילים, ולכן ביקשתי וגם היא הסכימה לצרף אותו לדיון, אז תודה גם לך רות.

מירב בן ארי: אני אגיד משפט אחד, ואני אתן לך את רשות הדיבור, כי אצלך הידע והנתונים, וגם הכנת מצגת יפה.

רות וסרמן לנדה: אולי אני רק ברשותך אומר מילה לפני, משום שהדבר הזה ניזום על ידי וזה משהו שאני נלחמת עליו כבר שנה שלמה.

מירב בן ארי: קודם כל, הדיון הזה הוא דיון שהוועדה מלווה, ובלי קשר גם בדיונים מהירים מדברים אחרי המפכ"ל.

מירב בן ארי: אני קודם כל רוצה להגיד מילה אחת לך, אדוני המפכ"ל, אתה נמצא בתקופה מאוד מאוד קשה ומורכבת למשטרת ישראל, תקופה שמאידך המשימות רבות והשחיקה גדולה, ולא רק שלמדינת ישראל יש מעט משימות, אלא להפך, הן רק גדלות והמורכבות גדלה, בטח לאחר מבצע שומר חומות.

מירב בן ארי: ועם זאת, לצערי לא השכלנו כמדינה לתגמל את השוטרים בהתאם.

מירב בן ארי: אני כבר אומרת את זה, כי בשנה האחרונה אני עוסקת המון בנושא של שכר השוטרים.

מירב בן ארי: לצערי, אנחנו כבר ראינו רגע לפני איזושהי פריצת דרך של תקציב המדינה, אולם לצערי בגלל התפזרות הכנסת, נאלצנו כרגע לחכות עם תקציב המדינה, ועם זאת עדיין לא אמרנו נואש, יש עוד דרכים ויש עוד אפשרויות לקדם את הנושא הזה של שכר השוטרים.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד מילה אחת גם לסוהרים ולשב"ס.

מירב בן ארי: יש לנו בעיה גם בשב"ס, אבל לאור צפיפות הנושאים, החלטתי להבדיל בין הדיונים, ובשבוע הבא ביום רביעי יתקיים דיון עם נציבת שב"ס, רב גונדר קטי פרי.

מירב בן ארי: ציינתי את זה, היא יודעת את זה, יש כאן צוות של שב"ס, ואני רוצה לתת לכם את כל הבמה, במה משלכם.

מירב בן ארי: לכן בעניין הזה דע לך שאנחנו אתך.

מירב בן ארי: חשוב לי גם שבאת וחשוב גם לנצל את הבמה הזאת של הכנסת, כדי שתוכל להציג את הנתונים.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני המפכ"ל.

יעקב שבתאי: קודם כל בוקר טוב גברתי, חברי הכנסת שנמצאים אתנו.

יעקב שבתאי: אני מודה על הזדמנות לבוא ולהציג בפני הוועדה.

יעקב שבתאי: אני מאמין שהיעד מספר אחד של מדינת ישראל הוא לדאוג לביטחון הפנים של אזרחיה, ואני אפרט.

יעקב שבתאי: אין פה בכי ואין פה נהי.

יעקב שבתאי: לא באנו פה לבכות עכשיו, ולא באנו לבקש איזה תוספות למותרות.

יעקב שבתאי: אני הגשתי פירוט יתר.

יעקב שבתאי: העיקרון פה הוא מדינת ישראל, תושביה ואזרחיה והשירותים שהם ראויים לקבל ממדינה מתוקנת.

יעקב שבתאי: במהלך השנה האחרונה אנחנו חווינו אירועים ביטחוניים רבים, שללא ספק ערערו את אבן היסוד של החברה הישראלית, החופש לחיות בביטחון בארצנו.

יעקב שבתאי: נתחיל בשומר החומות שהיה ב-2021, נמשיך עם גל הפיגועים ב-2022, הפשיעה החמורה בחברה הערבית, הפשיעה לאורך כל ימות השונה, תוסיפו את חודש הרמדאן, תוסיפו את מצעדי הגאווה, תוסיפו את מצעד הדגלים.

יעקב שבתאי: יש פה רצף וצבר של אירועים, שלא מסתיים, מבחינתנו הוא סביב השעון לאורך כל ימות השנה.

יעקב שבתאי: אנחנו מתחנו את משטרת ישראל עד קצה גבול היכולת, והמחיר – המחיר הוא השחיקה, השחיקה ששילמנו.

יעקב שבתאי: אנחנו עדיין משלמים את המחיר הזה של שוטרי משטרת ישראל ולוחמי משמר הגבול.

יעקב שבתאי: להתמודדות הביטחונית יש מחיר, גם בזמן האירוע והן באדוות הכלכליות, שמהדהדות חודשים ושנים על החברה.

יעקב שבתאי: מדברים כל הזמן על מנועי הצמיחה.

יעקב שבתאי: מנוע הצמיחה המרכזי והמשמעותי ביותר בכל חברה הוא הביטחון, וללא ביטחון, הכלכלה תתרסק.

יעקב שבתאי: מדינה ללא ביטחון, ללא שרידות כלכלית, זאת מדינה בכאוס.

יעקב שבתאי: אתם שואלים את עצמכם, איפה זה פוגש אותנו?

יעקב שבתאי: יש קשר ישיר בין תנאי השירות של שוטרי משטרת ישראל לבין הביטחון האישי של כולם, של כולנו.

יעקב שבתאי: אני רוצה לספר לכם כמפכ"ל, לא אגיד מילה לגבי ההתמודדות היומיומית שלנו במשטרת ישראל.

יעקב שבתאי: יש לנו שוטרים אמיצים.

יעקב שבתאי: אם אני לוקח את השנה וחצי האחרונות, 2,249 זה הנתון שלפני יומיים, נכון לאתמול בלילה נפגעו לנו עוד שני שוטרים, אחד פגיעת ראש, והשני שבר את היד במהלך מרדף אחרי רכב גנוב.

יעקב שבתאי: 2,251 שוטרים שנפצעו במהלך פעילות מבצעית.

מירב בן ארי: בשנה האחרונה?

יעקב שבתאי: בשנה וחצי האחרונות.

יעקב שבתאי: יש לנו שבעה שוטרים, שנהרגו במהלך מילוי תפקידם.

מירב בן ארי: גם בשנה וחצי האחרונות?

יעקב שבתאי: גם בשנה וחצי האחרונות.

יעקב שבתאי: יש לנו שוטרים שיוצאים מדי יום מביתם, מסכנים את חייהם, עוצרים את האנשים שאף אחד מכם לא רוצה לפגוש – אתם לא רוצים לפגוש לא את המחבלים המתאבדים, אתם לא רוצים לפגוש לא את הרוצחים, לא את האנסים, לא את השודדים.

יעקב שבתאי: הם קיימים באלפים, רובם נמצאים מאחורי סורג ובריח, אבל יש לנו עוד מאות שמסתובבים לנו וממררים את החיים שלנו ביום יום.

יעקב שבתאי: יש לנו שתי משימות מרכזיות, הראשונה היא קודם כל לתפוס את אותם מאות שנשארו בחוץ ומסכנים אותנו ביום יום, והשנייה, לוודא שאזרחי מדינת ישראל יוכלו לחיות את חייהם בבטחה, יוכלו להסתובב ברחוב עם ראש מורם, מבלי להביט בחשש מעבר לכתף.

יעקב שבתאי: אני יכול להרגיע אתכם, אתם יכולים לסמוך על משטרת ישראל.

יעקב שבתאי: יש לנו משטרה עוצמתית, יש לנו משטרה ערכית, יש לנו משטרה מקצועית.

יעקב שבתאי: האנשים שמשרתים בה מונעים נטו מתוך שליחות ואהבת הארץ, וכן, אוהבים את אזרחי המדינה הזאת.

יעקב שבתאי: אני לא נולדתי מפכ"ל אני גדלתי באשקלון בשנות ה-60, התגייסתי לצנחנים, אני משרת את המדינה למעלה מ-35 שנים.

יעקב שבתאי: תחושת השליחות זורמת לי בוורידים, אני גאה במדים שאני לובש כל יום ומשרת את המדינה הזאת.

יעקב שבתאי: לא מעט פעמים גם הקרבתי את עצמי, כמו רבים מחבריי, למען ביטחון המדינה.

יעקב שבתאי: זאת הסיבה שאני נמצא פה, המדינה הזאת היא חשובה ויקרה לכולנו.

יעקב שבתאי: אמון הציבור ביכולת של משטרת ישראל להגן עליו היא נגזרת של עשייה מוכחת על בסיס יומי, שעה שעה, דקה דקה.

יעקב שבתאי: קחו רק את השבוע האחרון עם הסיכול של כמות הפיגועים והרציחות שנמנעו במדינת ישראל, נכון לאתמול בלילה, נכון לשלשום, נכון ליומיים קודם, ותבינו את העשייה היום יומית, שחלקה הגדול לא מגיע לאוזניו של הציבור.

יעקב שבתאי: הביטחון האישי הוא הבסיס של כל חברה, וביתר שאת של החברה הישראלית במציאות המורכבת בה אנחנו נמצאים כיום.

יעקב שבתאי: פני המדינה כפני המשטרה.

יעקב שבתאי: אני מרשה לעצמי לומר, שמדינת ישראל נמצאת היום בקו פרשת המים.

יעקב שבתאי: אנחנו צריכים להחליט איזו משטרה מגיעה לנו, איזה ביטחון מגיע לנו.

יעקב שבתאי: זומנתי היום לוועדה על מנת לדון בשני נושאים, גברתי: אחד, תנאי השירות של שוטרי משטרת ישראל; שניים, גל ההתפטרויות.

יעקב שבתאי: צריך להישיר מבט ולומר בכנות, השנים האחרונות גבו מחיר יקר ממשטרת ישראל במספר מישורים: במישור הראשון, יש לנו ריבוי משימות, משימות מבצעיות כפי שאף משטרה בעולם לא מתמודדת איתן; האתגרים הביטחוניים, אתגר הקורונה שנפל באופן כמעט בלעדי, כל סוגיית האכיפה, על כתפי השוטרים; אתגרי הפשיעה החמורה ועוד.

יעקב שבתאי: די בכך כדי שנוכל להבין, שהעבודה במשטרת ישראל היא עבודה מגוונת מאוד וגובה מהשוטרים מחיר אישי כבד.

יעקב שבתאי: המישור השני שאנחנו מדברים עליו זה קושי אמיתי בגיוס של שוטרים איכותיים, בגלל חוסר האטרקטיביות השכרית.

יעקב שבתאי: אחר כך אנחנו ניכנס קצת יותר לנתונים, ותבינו כמה אנשים מגישים קורות חיים, וכשהם מבינים את השכר, עם איזה אחוזים מצומצמים אנחנו נשארים.

יעקב שבתאי: העובדה שיש לנו קושי באטרקטיביות כרגע, מביאה לשחיקה גבוהה מאוד בקרב השוטרים שמשרתים בפועל.

יעקב שבתאי: ראיתם את התכנית בטלוויזיה שלשום, ראש משמרת באחת הערים הגדולות, בנתניה, עם 18, 19 אירועים פתוחים.

יעקב שבתאי: רבותי, מי שמבין בעבודת משטרה, מבין שניידת סיור במשמרת אמורה לטפל בשניים עד ארבעה אירועים.

יעקב שבתאי: 18 אירועים פתוחים – תבינו איזה שירות אנחנו צריכים לתת ואיזה כלים עומדים לרשותנו.

מירב בן ארי: ואחרי זה הוא עוד מתקשר להתנצל, שהוא בכלל לא מספיק, אז הוא גם עסוק בהתנצלויות, מלבד פתרון הבעיות.

יעקב שבתאי: תבינו ששוטר שיוצא למשמרת, אין לו זמן להיכנס לא לאכול, לא לשירותים, לא לטפל בשום דבר, והוא רץ מאירוע לאירוע.

יעקב שבתאי: בסופו של דבר, זה מביא לפגיעה גם באיזון הנכון בין הבית לבין העבודה.

יעקב שבתאי: אם מדברים על שקיפות, עשינו סקר בסוף שנת 21' במשטרת ישראל ובדקנו מה מפריע לשוטרים, סקר שביעות רצון – 71% מהשוטרים שענו לסקר, הצביעו על השכר כלא מספק, כגורם מספר אחד לעזיבה, וזה אומר הכול.

יעקב שבתאי: אני חוזר על הקטע של העזיבה, שוטרים שעוזבים – יש לנו פחות שוטרים בשורות, פחות ניידות, ועם הפחות הזה אנחנו צריכים לעשות עבודה של יותר.

יעקב שבתאי: זו עובדה, שיש לא מעט מדינות בעולם, ועשינו סגר ובדקנו, כולל בארצות הברית, מדינות שהשכילו לבצע את ההתאמות הנדרשות כדי לשמר את שירותי המשטרה ולחזק את ביטחון הפנים, עשו פעולות: העלו שכר השוטרים, נתנו מענקי גיוס, שיפרו את תנאי השירות בתחנות האלה.

יעקב שבתאי: אנחנו כרגע עדים לאירוע משברי.

יעקב שבתאי: האירוע הזה מחייב התייחסות לאומית מכל מי שהביטחון האישי חשוב לו.

יעקב שבתאי: שוטר זה מקצוע, להיות שוטר זה מקצוע.

יעקב שבתאי: שמירה על הביטחון שלנו, זאת המשימה שלנו.

יעקב שבתאי: בלי חלילה לפגוע באף אחד מבעלי המקצועות האחרים, כל עבודה מכבדת את בעליה, אבל שוטר זה לא מלצר וזה לא שליח של פיצה.

יעקב שבתאי: כדי לעשות את העבודה של המשטרה, אנחנו צריכים כוח אדם איכותי, ורק שכר ראוי והולם ותנאי שירות שראויים למשטרה לאומית, יוכלו לייצר יציבות תעסוקתית של המשרתים בה.

יעקב שבתאי: אתם חייבים להבין, אדם שעומד בתור לדואר, לפקיד בבנק, בשדה התעופה או לחידוש דרכון, יכול להמתין חודשים, לא יקרה דבר.

יעקב שבתאי: אבל אדם שמחכה לתגובה משטרתית באירוע מציל חיים, לא יכול לחכות.

יעקב שבתאי: הוא לא יכול לחכות.

יעקב שבתאי: כשלקצין משטרת יש 18 אירועים פתוחים, הוא צריך לברור איך הוא מתעדף את האירוע שהוא יותר חשוב, יותר חמור מאותה גברת מסכנה שסובלת מאלימות במשפחה וכרגע נשקפת סכנה לחייה או כל אדם אחר שנשקפת סכנה לחייו.

יעקב שבתאי: כואב לי להגיד את זה, אבל אנחנו מאוד מאוד קרובים לאירועי חירום, אירועים שמתרחשים מדי יום במדינת ישראל בכל מקום במדינה.

יעקב שבתאי: אנחנו נמדדים בשניות, אנחנו נמדדים בדקות, אירועי רצח, אירועי אונס.

יעקב שבתאי: יש פה שניות בודדות, שאם הגעת, הצלת או לא הצלת – מנעת או לא.

יעקב שבתאי: אנחנו מתקרבים לנקודה, שלא רק שלא נגיע בדקות הספורות לאירוע, אלא יתכן שלא נוכל להגיע בכלל.

יעקב שבתאי: נרצה, אבל לא נצליח.

יעקב שבתאי: ההגעה שלי לכאן נעשית היום בנקודת זמן קריטית.

יעקב שבתאי: אני כאן בשמם של שוטרי משטרת ישראל, אין להם ועד עובדים, אין לנו יכולת לשבות.

יעקב שבתאי: שביתה משמעותה פגיעה בחיי אדם ובביטחון הלאומי.

יעקב שבתאי: הקריאה שלי היום היא לא עבור על ארגון שנקרא משטרת ישראל, לא עבור הארגון, לא עבור שוטרי משטרת ישראל, אלא עבור מדינת ישראל.

יעקב שבתאי: רבותי, לאזרחי מדינת ישראל מגיע ביטחון אישי, מגיע להם שקט נפשי, מגיע להורים ולילדים להרגיש בטוחים בכל עיר או כפר.

יעקב שבתאי: מגיע לכל קהילה להיות גאה במי שהיא ומה שהיא.

יעקב שבתאי: מגיע להם להסתובב בביטחון וללא חשש.

יעקב שבתאי: מגיע להם משטרה איכותית.

יעקב שבתאי: זו לא קריאת השכמה כרגע, זו נקודת שבר, ואני חושב שרוב הציבור נחשף לזה בחודשים האחרונים.

יעקב שבתאי: בידיים שלנו לאחות את השבר הזה.

יעקב שבתאי: אפשר לעשות את זה, ויש לזה פתרון פשוט מאוד.

יעקב שבתאי: החזון של המשטרה בפיקודי זה לייצר עתיד טוב יותר, לנו, לילדינו, לנכדינו, להורינו.

יעקב שבתאי: אנחנו משקיעים לילות כימים על מנת לייצר משטרה מבצעית, טכנולוגית ואפקטיבית יותר, ועם כל הצניעות, אפשר למדוד אותנו במעשים: בשנה וחצי האחרונות מבחינת הטיפול בפשיעה החמורה, במשפחות הפשע, תקיפה כלכלית, הורדה של רף האלימות במגזר הערבי – כל התחומים והנקודות שנגענו בהם.

יעקב שבתאי: אנחנו בונים מסלולי שירות אטרקטיביים; אפשרנו לשוטרים במטה לעבוד מהבית; חלק מהתפקידים שאותם אנחנו מציעים לשוטרים הם תפקידים היברידיים; אנחנו מגייסים סטודנטים במסלולים מיוחדים, תוך התחייבות לשירות במשטרה; אנחנו נמצאים בהישג יד, מרחק נגיעה ממתן שירותי משטרה מעולים, ממש כך, כי כשאני בא ובוחן את התוצאות – עוד פעם, אי אפשר ביום אחד לתת מכה ולפתור את התחלואות של מדינת ישראל, שכולן מתנפצות לפתחה של משטרת ישראל, אבל אנחנו בדרך הנכונה, אנחנו בכיוון.

יעקב שבתאי: אנחנו זקוקים לגיוס איכותי כדי להשלים את המהפכה.

יעקב שבתאי: רבותי, אם לא יהיו לנו שוטרים טובים בקצה, שוטרים איכותיים, שוטרים בעלי יכולות שנדרשות משוטר במשטרת ישראל גם מבחינה אינטלקטואלית, גם מבחינה פיסית, גם מבחינת אינטליגנציה רגשית, אנחנו לא נוכל לתת את המענה שאנחנו רוצים לתת.

יעקב שבתאי: חלום אפשר לחלום לבד, אבל חלום – אותו חלום שדיברתי עליו, של משטרה שצריך אותה במדינת ישראל, זה חלום שאתה חולם ביחד והוא מציאותי.

יעקב שבתאי: כדי לגרום לזה לקרות, צריך להגדיל את שכר השוטרים.

יעקב שבתאי: כדי לשפר את ההון האנושי ולגייס שוטרים איכותיים, גברתי, אני צריך את כל מי שיושב פה בשולחן הזה על מנת להגשים את החלום הזה של מדינת ישראל.

יעקב שבתאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, ואני אשאיר זמן לאנשים שלי לדבר, אבל יש פה זעקה, וכדאי שנתפכח ונתפקס כאן ועכשיו, כי אם אנחנו לא ניתן את המענה הזה עכשיו ונפתור את השבר שמשטרת ישראל נקלעה אליו, אנחנו נפגע בביטחון של כל אחד ואחת במדינת ישראל.

יעקב שבתאי: אני לא מאיים, לא באתי לתת פה תרחיש אימים.

יעקב שבתאי: יש פה משטרה, שלאורך שנים לא קיבלה את הכלים, את האמצעים, בהתאם להתפתחות של מדינת ישראל.

יעקב שבתאי: הגיע הזמן לעשות סדר.

יעקב שבתאי: אם תהיה משטרה חזקה, המדינה כולה תהיה חזקה, לא יהיה פרוטקשן, ואז העסקים ימשיכו לשגשג; משפחות הפשע לא יוכלו להרים את הראש.

יעקב שבתאי: אין פה ואקום, אנחנו טיפלנו, נתנו מכה מאוד מאוד משמעותית, אבל מחר בבוקר יקום דור חדש, שגם בו נצטרך להמשיך ולטפל.

יעקב שבתאי: ככל שנהיה חזקים יותר, את הדור הזה אנחנו נוכל להרגיע.

יעקב שבתאי: וזאת הפניה שלי אליכם, לראות איך פותרים את הבעיה הזאת.

יעקב שבתאי: אנחנו לא מדברים על כל משטרת ישראל.

יעקב שבתאי: אנחנו מדברים על אחוז ספציפי בתוך משטרת ישראל, הדרג של השוטרים בשטח בשנים הראשונות שלהם, שצריך לשפר את השכר שלהם.

יעקב שבתאי: לכל אלה שמדברים על הבכירים במשטרת ישראל אין את האחריות שמוטלת על כתפי מפקד תחנה, שבורח לו עצור, שנקלע לאירוע של אלימות במשפחה שלא הספיק לטפל בו בזמן והרשימה פה עוד ארוכה.

יעקב שבתאי: גברתי, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לך על עשייתך החשובה – גם על הביקורת, אבל בעיקר על התמיכה והגיבוי הבלתי פוסקים במהלך כל השנה, תודה רבה.

יעקב שבתאי: אני מאחל לכולנו שנצא עם בשורות מהדיון הזה לכל עם ישראל.

יעקב שבתאי: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני המפכ"ל.

מירב בן ארי: תודה על הדברים הברורים והחדים שהשמעת.

מירב בן ארי: גם מי שנמצא כאן, אבל עוד הרבה חברי כנסת אחרים שדיברו אתי אתמול ואמרו לי: מירב, כל מה שנצטרך לסייע למשטרה, נעשה.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים לזכור שכל הזמן אנחנו אומרים הצלחתכם הצלחתנו, אבל ככל שהמשטרה תהיה חזקה ומשמעותית, אנחנו נהיה חברה יותר טובה.

מירב בן ארי: חשוב לי לחדד, שאנחנו מדברים על אותם שוטרי בילוש, סיור, חקירות, ששם העזיבה גדולה, וכמובן על הדור של 10 השנים הראשונות, שם הנטישה היא הרבה יותר מסיבית.

מירב בן ארי: עם זאת, אני חושבת שיש תיקוני שכר שצריך לעשות לכולם.

מירב בן ארי: כרגע צריך קודם כל לעצור את הסוס הדוהר ואחרי זה גם לטפל בו כשהוא עוצר.

מירב בן ארי: בועז, לפני שאתה מתחיל, כמה מילים לחברת הכנסת רות וסרמן לנדה, ולאחר מכן נעבור למצגת שהכנתם.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מופיד מרעי ידבר אחרי רות, ולאחר מכן ראש אמ"ש.

רות וסרמן לנדה: כבוד המפכ"ל, לכבוד הוא לא שבאת וכיבדת אותנו בנוכחותך.

רות וסרמן לנדה: אני חושבת שזה מאוד חשוב, וגם כל האנשים המכובדים לא פחות שנמצאים פה.

רות וסרמן לנדה: העובדה שיש פה נוכחות כזו היא אולי המחשה לעומק הבעיה.

רות וסרמן לנדה: אני התחלתי לעסוק בכל מה שקשור בפשיעה ואלימות בחברה הערבית הרבה לפני שנכנסתי לכנסת.

רות וסרמן לנדה: הייתי בעשרות כפרים ערביים, ביקרתי משפחות שיקיריהן נרצחו, ביקרתי משפחות של חקלאים ואחרים שהעסקים שלהם נשרפו, גם במרכז, גם בפריפריה, ראיתי נשים שיושבות מחוץ לבית שלהן עד שתיים, שלוש לפנות בוקר מפחד ומחשש מאותן תופעות שאתה הזכרת; ראיתי לאורך שנים תופעה של פשיעה ואלימות מטורפים, כמו שאתה הזכרת אדוני; יצאנו מכלל שליטה מבחינת כל המשימות שיושבות על כתפי המשטרה.

רות וסרמן לנדה: שמעת פעם אחת כבר בעבר, עליתי לארץ בגיל 17, את אותה תחושה שאתה מתאר, מה מניע אותך, אני באה מזווית שונה, אבל אותה תחושת שליחות.

רות וסרמן לנדה: אני נראית קצת יותר עדינה ממך, אבל אני מוכנה לדפוק את הראש בקיר לגבי מה שאני מאמינה, ואני מאמינה בכם, ואני מאמינה באנשים האלה, אבל אני מאמינה מהקרביים שאם התשתית הזאת, האקסיומה הזאת, שגופי אכיפת החוק לא יקבלו משנה תוקף – והם לא קיבלו מספיק ב-10 שנים ויותר האחרונות, אוי ואבוי לנו.

רות וסרמן לנדה: בתור מי שהמדינה חשובה לה, לא יכול להיות שמדברים על אפשרות להעליב עובד ציבור ואפשר להגיד כל מה שעולה על הדעת לשוטר או לסוהר.

רות וסרמן לנדה: לא יכול להיות שהסוהרים עושים את העבודה של החצר האחורית וכל הציבור מסתכל בזלזול, בצורה בלתי מתקבלת על הדעת, כשבארצות הברית ובעולם האנגלו-סקסי הנאור, אנשים מתקרבים לשוטר עם כל הביקורת, אבל הלב קצת דופק, לא מפחד בהכרח, אבל מיראה.

רות וסרמן לנדה: קצת כבוד למי שמסכן את החיים, מי ששומר על החיים.

רות וסרמן לנדה: ואני אומרת את זה מדם לבי, ולא רק פה, ולא רק יזמתי את הדיון הזה, אלא דיברתי לפני שומר החומות וגרתי בלוד 10 שנים וזעקתי: אין מספיק משטרה, אין מספיק תקנים, אין משכורות לאנשים שמחרפים את נפשם למעננו.

רות וסרמן לנדה: להגיד שכל הארגון הוא טלית שכולה תכלת?

רות וסרמן לנדה: עבדתי עם פרס, כשהוא היה נשיא, אתה יודע מה הוא היה אומר?

רות וסרמן לנדה: רות, המדינה היחידה בעולם שהיא טלית שכולה תכלת זה צפון קוריאה, אין ארגון שהוא טלית שכולה תכלת, ויש מה ללמוד.

רות וסרמן לנדה: מפה ועד השיימינג, שהחברה הישראלית עושה לשוטרים ולסוהרים, שהם עמוד התווך, זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת.

רות וסרמן לנדה: זה כואב לי בגוף, ובתור מי שהולכת מקמפוס לקמפוס, מדברת עם סטודנטים שחווים אלימות והתנכלויות, בתור מי שגרה בלוד ומדברת עם אנשים, ערבים ויהודים, שמשוועים לשמירה, מדברים על תשתיות, על חינוך, על חינוך בלתי פורמלי, על תעסוקה, אבל לפני הכול, איך אמרת?

רות וסרמן לנדה: זה הבסיס.

רות וסרמן לנדה: איך תהיה תעסוקה, איך יהיה חינוך, אם אנחנו לא מקבלים את הדבר הבסיסי ביותר – שמירה, הגנה על החיים שלנו?

רות וסרמן לנדה: אם אימא לא יכולה לשלוח את הילד שלה למכולת, כי היא רועדת?

רות וסרמן לנדה: מה זה משנה בסוף איזו אימא?

רות וסרמן לנדה: ואני אומרת לך, אני לא מקבלת על זה קרדיט.

רות וסרמן לנדה: הרבה פעמים, גם אני – ביקורת.

רות וסרמן לנדה: ואני אומרת לך ולכולכם, לפני הכול אני מצדיעה לכם בגאווה.

רות וסרמן לנדה: אני עליתי לארץ הזו מתוך ציונות, גרתי בלוד מתוך ציונות, חייתי במצרים מתוך ציונות, אני עוסקת בנושאים הללו מתוך ציונות, גם במיגור הפשיעה בחברה הערבית מתוך ציונות.

רות וסרמן לנדה: אגב, אני אומרת את זה בכל מקום שאני הולכת אליו, לקהל יעד ערבי ולקהל יעד יהודי, ואני אומרת: אמרנו, נלחמנו, דיונים מהירים, שאילתות, חוק שאני נלחמת עליו 10 חודשים תמימים נגד הפרוטקשן, דופקת את הראש בקיר, עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

רות וסרמן לנדה: זה לא מספיק.

רות וסרמן לנדה: אנחנו צריכים להבין, שעם כל הכבוד לתקציב של 2023, שרובו ככולו עוסק בסוגיה, כי נלחמנו, אין לנו זמן לחכות.

רות וסרמן לנדה: אותה אישה שאתה מדבר עליה שחווה אלימות, אותה אימא שכל חמש דקות בן אחר שלה נהרג.

רות וסרמן לנדה: אין לנו זמן לחכות עד – הבחירות והממשלה החדשה ואישור התקציב והיריבויות בין קואליציה לאופוזיציה.

רות וסרמן לנדה: מה זה חשוב?

רות וסרמן לנדה: זו שעת חירום, ושעת החירום קוראת לתקצוב מיידי ומתן מענה.

רות וסרמן לנדה: אדוני המפכ"ל, לסיכום, בואו נקים באמת קול זעקה ביחד, כי אני יותר מפוליטיקאית.

רות וסרמן לנדה: אנחנו מייצגים את הציבור.

רות וסרמן לנדה: בואו נזעק את הזעקה שלך ושל הסוהרים ונקרא להעלאת המשכורות ולהביא את האנשים במידי למשטרה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חברת הכנסת רות וסרמן.

מירב בן ארי: מופיד, בבקשה בקצרה כי עוד לא התחלנו את המצגת.

מירב בן ארי: אני גם אגיד לזכות רות, שאני, רות ואמיר אוחנה היינו כאן בנושא של העלבת עובד ציבור, שלושתנו במיעוט אל מול – בסדר, לפחות גם זה טופל.

מופיד מרעי: תודה גברתי יושבת הראש, תודה למפכ"ל על הסקירה.

מופיד מרעי: אין ספק שבאירועים האחרונים שנגדעו לשמחתי, ואני מקווה שלא יחזרו, משטרת ישראל עם השוטרים תפקדו בצורה יוצאת מן הכלל באירועים.

מופיד מרעי: נכון, היו קורבנות, היו חללים למשטרה, אבל זה המחיר שאנחנו צריכים לשלם בסופו של דבר מול אירועים כאלה.

מופיד מרעי: אבל חשוב מאוד להגיד שהמשטרה פעלה בצורה יוצאת דופן.

מופיד מרעי: יחד עם זה יש עדיין פשיעה, ואני לא מדבר כרגע על האירועים, אני מדבר על אירועי הפשיעה במגזר הערבי.

מופיד מרעי: כל יום אנחנו עדים למקרי רצח, כמעט כל בוקר.

מופיד מרעי: בשבת זה היה בבית ג'אן עם אחיו של ראש המועצה הקודם, באבו סנאן, בעראבה, בכל יום בבוקר אתה שומע שיש עוד רצח ועוד הרוג ועוד רצח ועוד הרוג.

מופיד מרעי: אני בקי בתכנית של המשרד לביטחון פנים, מדבר עם סגלוביץ, מדבר עם השר כדי לראות לאן אנחנו מגיעים, איך אנחנו מתקדמים.

מופיד מרעי: ההתקדמות היא לא ברמה של הציפיות שאנחנו ציפינו.

מופיד מרעי: כדי שההתקדמות בהורדת הפשיעה תוכל להגיע למה שאנחנו כממשלה, ככנסת הצבנו לעצמנו, אנחנו צריכים שני דברים: ארגון חזק, ארגון אטרקטיבי, ארגון שכולם רוצים להיות שוטרים בארגון הזה – ואני בא ממערכת צבאית, שבסופו של דבר גאוות היחידה ואיכות היחידה מושכת בסופו של דבר חיילים, לוחמים, שוטרים למקום, ואני יודע שאתה מבין את זה, אני יודע שאתה רוצה להגיע לזה, ואני יודע שאתה צריך גם מי שיסייע כדי שאתה תגיע, כי אתה יכול להיות בעל הדעה – יכול להיות שאתה לא בעל המאה, אתה יכול להכין תכנית לארגון שלך, אתה רוצה להפוך את הארגון לאטרקטיבי יותר, אתה רוצה לתת הטבות לשוטרים כדי לאתגר אותם וכדי לשכנע שיגיעו למשטרה אנשי איכות, אבל התכנית הזאת לא יכולה לצאת לפועל, במידה שלא יהיה לזה גיבוי תקציבי.

מופיד מרעי: אין ספק שכולנו מגויסים למטרה הזאת, אין ספק שהמשטרה צריכה למשול.

מופיד מרעי: ככל שהמשטרה מושלת בשטח, מצבנו הביטחוני טוב יותר – ואתה דיברת גם על הכלכלי, נכון אי אפשר לנתק את זה.

מופיד מרעי: כשמצבנו הביטחוני טוב יותר ומצב הביטחון האישי טוב יותר, כך נוכל להיות בתחום הכלכלי, החינוכי ושאר תחומי החיים חזקים יותר.

מופיד מרעי: אני לא מפריד בין חוסן ביטחוני לחוסן חינוכי, לחוסן לאומי, לחוסן חקלאי, כל זה יחד מביא אותנו לחוסן לאומי.

מופיד מרעי: אנחנו פה גם כדי לשמוע וגם כדי להרים אצבע, שנוכל לסייע כמה שיותר לארגון שחשוב לכולנו – לכולנו מהצפון עד הדרום, יהודים ולא יהודים, דרוזים, מוסלמים, נוצרים.

מופיד מרעי: כולם רוצים שהמשטרה תהיה חזקה, משטרה עם יכולות.

מופיד מרעי: ככל שאתה תכין תכנית לארגון שלך, והתכנית הזאת תוצע כאן, אני לא חבר בוועדה, אבל אני מתחייב לבוא לוועדה ולתמוך בכל מהלך כזה, כי אני חושב שזה חשוב מאוד.

מופיד מרעי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת מופיד מרעי.

מירב בן ארי: ראש אמ"ש, ניצב בועז גולדברג, בבקשה אדוני, הכנת מצגת.

בועז גולדברג: גברתי, מכובדי כולם, בוקר טוב.

בועז גולדברג: קודם כל, כמו שאמר המפכ"ל, אנחנו ארגון חזק, ארגון מצוין, ארגון שעושה עבודה חשובה בהרבה מקומות, אנחנו פרוסים על כל המדינה, והאנשים הנהדרים שלנו עושים כל יום כל דקה פעילות חשובה למען הביטחון האישי של כל תושבי מדינת ישראל.

בועז גולדברג: ועדיין, לאחר שלאורך שנים, לא גדלו, לא תקציבית ולא כמותית בכוח האדם - - -

אמיר רשף: אתה אומר דברים פשוט לא נכונים – גם מבחינה תקציבית וגם כמותית.

מירב בן ארי: אמיר, לך יש את השקפים שלך שאתה תציג.

מירב בן ארי: אין פה עכשיו דו שיח.

בועז גולדברג: אני אחזור שוב, לא גדלנו כמותית ולא תקציבית, מלבד בשנה האחרונה, ותיכף נדבר על השנה האחרונה.

בועז גולדברג: לגבי מה שאומר ידידי אמיר מהאוצר, לא משנה מה הכמויות עליהן מדברים, אם אני בשנה מגייס 1,300 ונפרד מ-1,300, אני לא גדל.

בועז גולדברג: מצד שני, אם אני גדל בכמות תחנות משטרה ופרוס על כל מדינת ישראל, כי אני צריך ורוצה לתת שירות טוב יותר בכל רחבי המדינה ואני לא מגדיל את כמות כוח האדם שלי פיסית, אני פוגע פעם אחת באנשים שלי בתור ראש אגף משאבי אנוש, כשאני שוחק את כוח האדם שלי שעובד, ומצד שני אני פוגע בציבור.

בועז גולדברג: בסוף כל המטרה של כולנו כמשטרה היא לתת שירות טוב יותר ואיכותי יותר לציבור בכל הנקודות במדינת ישראל.

בועז גולדברג: גברתי, אני ארוץ מהר על השקפים.

בועז גולדברג: אנחנו רואים פה את המתפטרים – ב-2020 היו לנו 321 מתפטרים; ב-2021 קפצנו ל-621, יש הרבה סיבות משחיקה, דרך שכר, דרך אירועים קשים שעברנו כארגון; והשנה אנחנו עומדים כבר על כמעט 500, ואם נמשיך את הקצב הזה של המתפטרים, נגיע לסביבות 1,000.

בועז גולדברג: אנחנו עושים המון מהלכים פנים ארגוניים כדי לתת לאנשים שלנו שירות טוב יותר כדי לשמר אותם בארגון, ועל חלק אנחנו גם נדבר עכשיו.

בועז גולדברג: מי עוזב אותנו?

בועז גולדברג: עוזבים אותנו לוחמים שלנו מתוך תפקידי השטח: 26% מהמתפטרים הם סיירים, 12% מהמתפטרים הם חוקרים, 11% בלשים, ואתם שמים לב שגם בדרך כלל כמות המתפטרים מאותו גוף היא גדולה מאותו אחוז של אותו גוף בארגון; 5% מהמתפטרים הם שוטרי תנועה; מג"ב 15.5%; 7% מהמתפטרים הם שוטרי יס"מ.

בועז גולדברג: כשהמפכ"ל אומר: עשינו סקר אקלים ארגוני, שאלנו מעל 25,000 איש מה מציק להם, מה פוגע בהם, מה אנחנו צריכים כארגון לעשות טוב יותר כדי שהם יישארו אתנו, מה הם אומרים?

בועז גולדברג: הם אומרים בסוף שגובה השכר לא מספק.

בועז גולדברג: דיברנו על השוטרים הצעירים, תיכף אני אדבר עליהם.

בועז גולדברג: בסוף, הכול מתחבר ביחד – עם שחיקה, עם עומס, עם שעות רבות של עבודה, עם קושי אמיתי לאזן בין עבודה לבין הבית, ובסוף גם השכר הלא הולם.

בועז גולדברג: כשאני מדבר על השכר הלא הולם, ואני אומר כן, לשוטרים הצעירים שלנו משנה ראשונה עד שנה עשירית, מדרגת הגיוס עד רס"מ כולל, או לקצינים שלנו עד דרגת פקד כולל – אני לא מדבר פה על כל הארגון, אני לא מדבר על רס"בים, על רבי פקדים וכן הלאה, שאלה אנשים מצוינים שעושים עבודה קשה מאוד, אבל השכר שם הוא כבר שכר בסדר, יכול להיות שצריך יותר?

בועז גולדברג: יכול להיות.

בועז גולדברג: אני מעריך שכל מי שבדרגה חושב שהוא צריך לקבל יותר, זה נכון, אבל אנחנו מדברים נקודתית על הלוחמים שלנו עם השכר הנמוך, השוטרים הצעירים.

בועז גולדברג: תראו מה זה אומר – מה זה עולה לנו?

בועז גולדברג: זה עולה לנו היום בפערים קשים מאוד ביחידות המטה, ביחידות השטח שלי בתחנות: 566 סיירים חסרים, 322 חוקרים, 198 בלשים, 133 שוטרי תנועה ו-500 שוטרי מג"ב, ותוסיף עוד לפחות 250 שוטרי יס"מ.

בועז גולדברג: אני אגיד מילה מה זה עולה לנו, מה הפער?

בועז גולדברג: אם אני אומר שיש לי 84 תחנות משטרה, בכמות הזאת של הפער שאני לא נותן שירות, קודם כל אמרתי שאני לא נותן שירות פנים טוב לאנשים שלי, כי אני שוחק את מי שעוד נשאר, ואז האנשים שלי נותנים שירות חוץ פחות טוב לאזרחים, שזה משמעות החיים שלנו.

בועז גולדברג: בפערים היום אנחנו מדברים על 18 תחנות משטרה סגורות, 12,880 תיקי חקירה שיכולתי לטפל יותר, 2ף830 אירועי סיור שאני לא מטפל בהם בזמן, או לא מטפל בכלל, ושחיקה אישית של האנשים שלי, זה אומר אפס סיירים שלי שמבלים בסוף שבוע בשקט עם המשפחה שלהם.

בועז גולדברג: הפערים של כוח האדם הם גדולים, וכדי שאני אוכל להתמודד עם פערי כוח האדם האלה, אנחנו בטוחים שצריך להעלות את שכר השוטרים המתחילים.

מירב בן ארי: עכשיו יש לך גיוסים אל מול עזיבות?

מירב בן ארי: לא דיברנו על המחוזות.

בועז גולדברג: אנחנו נכון לאתמול עשינו סטטוס איפה אנחנו עומדים: גייסנו השנה 1,102 שוטרים, זה אומר גיוסים, כולל שינוי מקצוע.

בועז גולדברג: היו לנו שוטרים שמ"זים, שזה שוטר מועסק זמני, העברנו אותו למשרת קבע, היו לנו 150 כאלה, וסך הכול גייסנו 1,102 שוטרים חדשים לארגון.

מירב בן ארי: עד עכשיו?

מירב בן ארי: יכול להיות שזה עוד יגדל?

בועז גולדברג: עד עכשיו, זה יגדל, אנחנו נגיע ליעדים שלנו, מה שהמפכ"ל הנחה.

בועז גולדברג: גייסנו 1,102, עזבו אותנו – כשאני אומר עזבו אותנו, זה אנשים שפרשו לפנסיה, אנשים שיצאו בעקבות ור"מ, ועדה רפואית, כאלה שפיטרנו וכאלה שהתפטרו.

בועז גולדברג: עד עכשיו התפטרו בערך 500.

בועז גולדברג: עזבו אותנו 996, מה שאומר שאנחנו כארגון לא התחזקנו, כי אלה שבאו, חלק גדול מהם אני צריך להכשיר בקורסים כדי שיהיו מוכשרים ויתנו שירות לציבור, ואלה שיצאו ממני אלה אנשים שכבר עבדו בשטח.

בועז גולדברג: זה אומר שלפחות עד שכל ה-1,000 פלוס יסיימו הכשרות וייכנסו לשטח ויסגרו את הפערים עם אלה שהלכו, אני סך הכול בתקופה הזאת פחות טוב בשירות לציבור.

בועז גולדברג: מה שגברתי שאלה לגבי ההגירות, במחוז דרום לדוגמה עזבו אותנו 90, גייסנו עד עכשיו 78; במחוז חוף עזבו אותנו 85, גייסנו 50; במחוז ירושלים עזבו אותנו 100, גייסנו 62 וכן הלאה וכן הלאה.

בועז גולדברג: מה זה אומר מחוז ירושלים הגירה שלילית?

בועז גולדברג: אתן לכם דוגמה.

בועז גולדברג: יש לנו משימות שהן משימות ברזל, חשובות, שאי אפשר לוותר עליהן: מרחב דוד, שערים, משימות סטטיות, קשות, אזור הר הבית, חיכוך יום יומי בלתי פוסק.

מירב בן ארי: סיכון חיים יום יומי.

בועז גולדברג: סיכון חיים, זה המפכ"ל הדגיש.

בועז גולדברג: כל שוטר שלנו שיוצא וכל האירועים האחרונים בשנה האחרונה פלוס זה הכול גבורה מדהימה של אנשים שלנו, בין אם תוך כדי שירות ובין אם חדרה שלוחמי הימס האמיצים היו במקרה שם והצילו אותנו מאסון מטורף, שאני לא בטוח אם אנשים מבינים לאן היינו נגררים, אם הם לא היו שם במקרה.

בועז גולדברג: הר הבית – אם אין לי את כמות כוח האדם הנדרשת, השער לא שומר על עצמו, זה אומר שאני לוקח ממקומות אחרים, מתחנות אחרות, מהיס"מ, ממג"ב.

בועז גולדברג: במקום שאני אתן שירות במקום אחר, אני צריך לסגור את הפערים שקיימים לי שם.

מירב בן ארי: ספציפית להר הבית, כי דיברתי עם השוטרים ששמונה שעות עם אפוד קרמי - -

בועז גולדברג: 12 שעות, בלי החלפה.

מירב בן ארי: - - 12 שעות, בלי אפשרות אפילו ללכת לשירותים, כמה חסרים בהר הבית נגיד?

בועז גולדברג: לפחות 50 בכל זמן נתון.

יעקב שבתאי: בתחנת שלם בלבד חסרים 60 שוטרים.

יעקב שבתאי: תחנת נתיבות היא 67 שוטרים, שתבינו את סדרי הגודל.

יעקב שבתאי: זו כמות שמשביתה אזורים שלמים אחרים, כי אנחנו צריכים להביא שוטרים ממקומות אחרים לתגבר במשימות הברזל.

יעקב שבתאי: כמו שאמר ראש אמ"ש, אי אפשר עכשיו להגיד שיש משימות בשערים, לא נהיה שם מאבטחים.

יעקב שבתאי: גם מאבטחים אזרחיים לא מוכנים לבוא לעבוד לשם.

מירב בן ארי: גם רואים עם מה הם מתמודדים, הם אפילו לא יכולים לשבת, ראיתי אותם.

בועז גולדברג: בהר הבית, אזור אגן העיר העתיקה של ירושלים, הבינו גורמי המדינה האחרים בשנת 2015 שיש בעייתיות לגייס ולשמר את כוח האדם, כדי שאנשים יוכלו לעבוד שם, ולכן ניתנה תוספת שנקרא "מענק אגן העיר העתיקה".

בועז גולדברג: התוספת ניתנה לחמש שנים.

בועז גולדברג: התוספת הסתיימה, ועם התוספת שהסתיימה, גם חלק גדול מכמות כוח האדם שהיה צריך להיות שם, הסתיים גם הוא, ובצדק – אני אומר, זאת עבודה קשה, זאת עבודה שוחקת, זאת עבודה מסוכנת, ואנחנו צריכים לתגמל את האנשים שלנו, שעושים את העבודה הקשה מאוד הזאת בכל זמן נתון.

בועז גולדברג: לגבי התפתחות שכר, אנחנו לא מסתכלים על כלל הארגון, אני לא מסתכל על כלל התפקידים.

בועז גולדברג: המפכ"ל הנחה להיות ממוקדים ולדאוג לכאלה שקשה לי לגייס.

בועז גולדברג: מצד אחד, אם אני אהיה אטרקטיבי מבחינת שכר, אני אדע לגייס יותר מהר ולסגור פערים שקיימים לי בשטח, ומצד שני אני אדע לשמר בשטח את אותם אלה שמתפטרים.

בועז גולדברג: גברתי, מי שמתפטר זה בדרך כלל משנה ראשונה עד שנה שמינית.

בועז גולדברג: לאחר מכן, כשהוא מתחיל להגיע לשנה תשיעית, עשירית לשכר נורמלי, הוא כבר קשור לארגון, ואני שמח על כך, ואני חייב לדעת איך אני עושה יותר טוב את השימור הזה של הדור הצעיר.

בועז גולדברג: שוטר סיור חדש שמתגייס מקבל בשבעה חודשים הראשונים עד שהוא מסיים קורס, כ-8,500 שקל ברוטו.

בועז גולדברג: הוא מסיים את הקורס, השכר שלו עם גמול א' עולה ל-10,000, 10,250, ולאורך מספר שנים – ארבע, חמש שנים, הוא נשאר סטטי.

מירב בן ארי: עד שנה חמישית זה 10,000 ברוטו?

בועז גולדברג: כן, 10,500.

מירב בן ארי: לא הבנתי.

מירב בן ארי: הוא חמש שנים בארגון, השכר שלו 10,000 ברוטו.

בועז גולדברג: כן, 10,500, בערך 9,000 נטו.

בועז גולדברג: אנשים מתגייסים – חלקם צעירים, למרות שגיל הגיוס היום עלה – צעירים בלי משפחות.

בועז גולדברג: ברגע שהם מתחילים להתחתן, כשהם רוצים להגיע להישגים, כשהם רוצים להגיע לבית, משתנה להם כל ההסתכלות – גם השליחות, גם המוטיבציה.

בועז גולדברג: יש לי שלושה בנים בארגון, ואני חווה את הקשיים גם מתוך העבודה וגם מתוך הבית.

בועז גולדברג: אני רואה כמה הם עובדים, כמה הם משקיעים, כמה אכפת להם, ואני רואה את הקושי הזה שיש למי שמשנה סטטוס ומתחתן וצריך להתחיל לחשוב על בית ועל משפחה.

בועז גולדברג: או שהוא נוטש אותנו, או שמצד שני הוא נגרר לעבודות בשכר, שזה אומר שהוא עובד במשטרה קשה בתפקידים שלו, ואז הוא עושה עוד 50, 70 או 100 שעות נוספות עבודה בשכר בליווי כדורגל, ובסוף הכול גורם לשחיקה, הכול מייצר את התחושה הזאת, שאנשים אומרים: השעות שאני משקיע לעומת השכר שאני מקבל, לא הולמים לא את השעות ולא את הסכנה.

בועז גולדברג: אני מבקש שניתן מענה לדברים האלה.

בועז גולדברג: ברגע שנדע לשמר יותר טוב את הדור הצעיר הזה ולהביא יותר מהר דור צעיר חדש כדי למלא את השורות, כולנו נרוויח מזה.

בועז גולדברג: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה, בועז ראש אמ"ש.

מירב בן ארי: תודה רבה גם על הנתונים האלה.

מירב בן ארי: קשה לי להבין איך אנשים בשנות ה-30 לחיים שלהם, חיים עם 10,000 שקלים ברוטו, בטח עם כאלה שעות.

מירב בן ארי: אמרת כאן נתון שאולי לא חודד, שאין לך אפס שוטר סיור היום, אמרת אפס.

בועז גולדברג: אפם – אם הוא לא בחופש, חוץ לארץ או משהו.

בועז גולדברג: נניח שאת עובדת בשגרה שבוע שלם, את עובדת או שישי צהרים או שישי לילה או שבת בוקר.

מירב בן ארי: אין לו שבת.

יעקב שבתאי: אין לו שבת מלאה בבית.

יעקב שבתאי: הגענו למצב שאנחנו מבקשים מאנשי מטה לבוא ולתגבר את הסיור כרגע, על מנת לאפשר לאנשים לפחות להשלים שבת אחת עם המשפחה ועם הילדים.

מירב בן ארי: ואני גם חייבת לומר שבאחד הסיורים שלי בשטח, פגשתי אופנוען סיור – גם דיברה על זה ראש אג"ם לדעתי, שאמרה שאותם אופנועי סיור נהרגים גם במילוי תפקידם, היא דיברה על כמעט שניים בשנה שנהרגים על האופנוע.

מירב בן ארי: כשדיברתי עם אותו שוטר סיור, הוא אמר לי: מירב, זה לא רק השכר, זה גם העובדה שאני גר בצפון ומקבל רב קו לנסיעות וישן עם עוד ארבעה חברים לחדר, כשהוא בן 30.

מירב בן ארי: אני אוסיף ואעלה, שזה לא רק שהשכר נמוך, גם תנאי העבודה.

מירב בן ארי: פגשתי אותם בכיכר דיזינגוף.

מירב בן ארי: פגשתי אופנוען מדליה, שעובד בכיכר דיזינגוף בתחנת לב תל אביב וישן בתל אביב, כי גם אין תנאים של שינה כמובן, וגם נסיעות לא משלמים לו.

מירב בן ארי: אני רוצה להעלות את מה שדיברת ולומר שגם התנאים לא קלים, בטח לשוטרים בהתחלה.

מירב בן ארי: אמיר רשף מאגף תקציבים, בבקשה.

מירב בן ארי: יש לאמיר מצגת.

אמיר רשף: אני סגן הממונה על התקציבים.

מירב בן ארי: שאחראי על ביטחון הפנים.

אמיר רשף: בין היתר על תקציבי המשרד לביטחון פנים וגופי המשרד לביטחון פנים.

אמיר רשף: אני אפתח ואומר, שהמגמה שמתוארת כאן ספציפית בדיון הזה לגבי המשטרה היא איזושהי מגמה כלל עולמית שאנחנו מזהים אותה כתהליך כלכלי שקורה בכל העולם, שיש יותר עזיבות של מקומות העבודה, והמגמה הזאת לא פוסחת על המשק הישראלי ולא פוסחת על המגזר הציבורי, ואנחנו רואים את זה בעוד מקומות במגזר הציבורי, זה לא אירוע נקודתי.

מירב בן ארי: שזה בעיקר אחרי הקורונה?

אמיר רשף: זה משהו שמאפיין את העולם אחרי הקורונה, וזה לא אירוע נקודתי למשטרה, וזה גם יתקשר אחר כך להיבט של ההצעות לפתרון שהמשטרה מדברת עליהן, שאני לא חושב ששם טמון המטמון.

אמיר רשף: מכאן אני רוצה לדבר על שורה של נתונים, שמציגים את הניתוח ואת תמונת המצב באשר למשאבי המשטרה ובאשר לשכר במשטרה.

אמיר רשף: לגבי תקציב המשטרה, יש איזו אמירה שהמשטרה הוזנחה וששכחו את המשטרה, אני שומע את האמירות האלה יותר מפעם אחת, בין היתר בדיונים במקום הזה ובבית הזה.

אמיר רשף: מה שאתם רואים בשקף הזה, זה תקציב המשטרה.

אמיר רשף: תקציב המשטרה גדל לאורך השנים, ועומד בשנת 22' על כ-14 מיליארד שקל.

אמיר רשף: יתרה מזאת, מי שרואה את הקווים הכחול והירוק, הם מתארים את שיעורי הגידול בתקציב המדינה בכללותו ותקציב המשטרה.

אמיר רשף: הקו הכחול נמצא מעל הקו הירוק, מה זה אומר?

אמיר רשף: שהחל משנת 2014, ואני מניח שהתמונה זהה גם לפני ואפשר להביא את הנתונים גם אחורה, ממשלת ישראל מתעדפת את משטרת ישראל, מגדילה את תקציב משטרת ישראל בשיעורים יותר גדולים ממה שגדל כל תקציב המדינה.

מירב בן ארי: טוב מאוד, כן.

אמיר רשף: לכן אני חושב שהשקף הזה מראה, שהאמירה על הזנחה לא מייצגת.

מירב בן ארי: אני רק אומר לך, שהעניין של הזנחה היה בעיקר על זה שלא מינו מפכ"ל שנתיים.

אמיר רשף: לא, אני שמעתי הזנחה בהקשר התקציבי, ואני שמעתי פה אמירה של ראש אמ"ש, ולכן התפרצתי לדבריו.

אמיר רשף: הוא אמר: לא גדלו תקציבי המשטרה.

אמיר רשף: הנה תקציבי המשטרה גדלו – גדלו.

מירב בן ארי: אין בעיה, אתה מגדיל תקציב משטרה, כי מן הסתם האוכלוסייה גדלה.

מירב בן ארי: אם האוכלוסייה גדלה, מן הסתם אתה צריך יותר שוטרים, לא משנה שבמציאות גם זה לא קורה.

מירב בן ארי: אבל אפשר להמשיך, המשטרה צריכה לגדול, כי המדינה גדלה.

אמיר רשף: אני מניח, את יודעת מה?

אמיר רשף: אני אגיד פה הנחה שצופה פני עתיד, שתקציב המשטרה ימשיך לגדול.

מירב בן ארי: אני אתן לך דוגמה, עיר כמו חריש, היא כבר עיר לדעתי עם 30,000 תושבים – כשלא היתה חריש, אני יודעת, כי ב-2015 הקמנו את חריש עם כחלון, כמה שוטרים יש בעיר חריש?

מירב בן ארי: אתה יודע?

מירב בן ארי: תפתיע אותנו.

בועז גולדברג: נקודה קטנה שעשינו העתק-הדבק ממקומות אחרים.

מירב בן ארי: כמה?

מירב בן ארי: שני שוטרים?

מירב בן ארי: שלושה?

יעקב שבתאי: יש שם ניידת סיור.

רות וסרמן לנדה: ויש שם משפחות פשע.

מירב בן ארי: 30,000 תושבים, אז מן הסתם, אני רק אבהיר שכאשר האוכלוסייה גדלה, אוי ואבוי אם לא נגדיל את תקציב המשטרה, כי אז מי יטפל באוכלוסייה?

אמיר רשף: תקציב המדינה גדל יותר מגידול האוכלוסייה.

מירב בן ארי: תמיד.

אמיר רשף: בנוסחה שמוגדרת פה בכנסת בחקיקה.

אמיר רשף: תקציב המשטרה גדל בשיעור יותר גדול.

מירב בן ארי: מצוין, ככה צריך.

מירב בן ארי: יופי, אנחנו מסכימים.

מירב בן ארי: אבל אמיר, זה השלב שאנחנו מסכימים, טוב מאוד.

בועז גולדברג: אנחנו מסכימים.

בועז גולדברג: אני רוצה להגיב לעוד נתון שנזרק פה לחלל האוויר, שגם כוח האדם במשטרה לא גדל לאורך השנים.

בועז גולדברג: כמות התקנים במשטרה – יש גם שנתונים שהמשטרה מפרסמת מעת לעת, וגם שם רואים את הגידול במספר השוטרים בפועל.

רות וסרמן לנדה: אבל אמיר, ברשותך, כאיש תקציב וכלכלה, זה הבית של המחוקקים, ולכן אני רוצה לשאול שאלה.

מירב בן ארי: לא.

רות וסרמן לנדה: אבל את שואלת שאלות, ואני מתעקשת.

מירב בן ארי: אני מסתדרת, תודה.

רות וסרמן לנדה: אני מבינה שאת מסתדרת, אבל אני רוצה לשאול שאלה.

מירב בן ארי: לא, את תשאלי בסוף.

מירב בן ארי: רות, את תשאלי את אמיר בסוף.

רות וסרמן לנדה: אבל זה מאוד רלוונטי.

מירב בן ארי: אז את תשאלי את אמיר בסוף, לא אמרתי שלא תשאלי.

מירב בן ארי: אמיר, תמשיך.

אמיר רשף: גם בשנה הזאת, שהיא שנת המשבר ושנת הזעקה, כפי שנאמר כאן, המשטרה עד כה גדלה.

אמיר רשף: האם היינו רוצים שהיא תגדל יותר?

אמיר רשף: כן, בגלל זה נתנו לה יותר תקנים, והיא לא מצליחה לממש אותם מאי אלו סיבות, אבל להגיד שהמשטרה לא גדלה לא בתקציבים ולא בכוח אדם זאת אמירה לא נכונה, ואני מקווה שהשקפים האלה יוכיחו את זה.

אמיר רשף: השקף הזה משקף השוואה של השכר הממוצע במשטרות בעולם, ביחס לשכר הממוצע במשק באותה מדינה.

אמיר רשף: יש פה מקבץ של מדינות, שהצלחנו לעשות איתן השוואה מהימנה, ואפשר לראות את הנתונים.

רות וסרמן לנדה: ההשוואה היא לא נכונה, המתמטיקה פה היא בעייתית אינהרנטית, משום שמדובר במהות של המשימות.

רות וסרמן לנדה: יש פה בעיה, הנתונים לא משקפים מציאות של משימות.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין מה את עושה – לא.

רות וסרמן לנדה: כבוד יושבת הראש, עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, אני מנהלת את הדיון, לא את.

רות וסרמן לנדה: נכון מאוד, ולכן אני מבקשת את רשותך להסביר שיש פה בעיה מתמטית בהצגת הנתונים.

מירב בן ארי: חבל.

רות וסרמן לנדה: באמת חבל.

מירב בן ארי: חבל, כי זה מפריע.

מירב בן ארי: אמיר, אתה תמשיך עם הדברים שלך, ואת תשמעי את הדברים.

רות וסרמן לנדה: אני אשתוק, עד סוף הנתונים הלא משקפים הללו.

מירב בן ארי: תרשמי לך.

מירב בן ארי: תקשיבי, זה מיותר.

מירב בן ארי: אם את חושבת שמקובלת עלי השוואה לניו זילנד לשוטר, שמקסימום האתגר שלו זה - - -

רות וסרמן לנדה: אבל זה בדיוק מה שאני רוצה לומר, ויש כללים בוועדה, שאפשר להגיד קריאות ביניים.

רות וסרמן לנדה: זה הכלל שאת לימדת אותי, כבוד יושבת הראש.

מירב בן ארי: אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

רות וסרמן לנדה: גם פעם שלישית, אני אצא מהדיון, שאני יזמתי.

מירב בן ארי: את לא יזמת, אני יזמתי את הדיון.

מירב בן ארי: בגלל שיש פגרה, גם לא היו דיונים מהירים, די כבר.

רות וסרמן לנדה: באמת לא מכבד.

מירב בן ארי: ממש לא מכבד, אני מבקשת לשמור על שקט, עד שאמיר מסיים לדבר, ולאחר מכן את תשאלי.

רות וסרמן לנדה: אני אשמור על השקט.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

אמיר רשף: נתונים על השכר הממוצע במשטרה לפי גיל, אבל זה לא רק השכר הממוצע במשטרה.

אמיר רשף: גם הצבנו כאן את השכר הממוצע במשק, שזה הקו התחתון מכל הקווים, זאת אומרת בכל גיל נתון השכר הממוצע במשטרה, גם לנגדים וגם לקצינים, גבוה יותר מהשכר הממוצע במשק.

אמיר רשף: בשלוש השנים הראשונות, שוטר ממוצע מרוויח כ-12,000 שקל.

מירב בן ארי: איזה שוטר?

מירב בן ארי: איפה הוא השוטר הזה שמרוויח 12,000?

אמיר רשף: אני מדבר על ממוצעים.

מירב בן ארי: מה זה ממוצע?

מירב בן ארי: מאפס ו-100, נתת 50 לכולם?

מירב בן ארי: מה זה ממוצע?

מירב בן ארי: לקחת שוטר שמרוויח 6,000 נטו עם מישהו שמקבל - - -?

אמיר רשף: ממוצע זה כלל השוטרים.

מירב בן ארי: עזוב, תמשיך, אני לא אפריע לך.

אמיר רשף: תיכף ניגע בפערים.

אמיר רשף: אני אעביר את רשות הדיבור לנוי מאגף שכר לדבר בקצרה.

אופיר סופר: לגבי הממוצעים, נגיד על שכר התחלתי של 12,000 שאמיר ציין, לקחנו שוטרים עם ותק בין אפס לשלוש שנים בהפרדה בין קצינים ונגדים, התייחסנו רק לנגדים, כי קצינים בדרך כלל בוותק יותר גבוה, כי הם מתחילים כנגדים, וזאת היתה התוצאה.

אופיר סופר: כל מה שתראו פה אלה נתונים שנסמכים, אנחנו שואבים אותם מתלושי השכר ישירות של השוטרים.

מירב בן ארי: יש לך תלוש שכר של שוטר שנמצא חמש שנים והשכר שלו 12,000 ברוטו?

מירב בן ארי: גם לי יש תלוש, ובתלוש זה 8,000 ברוטו.

יעקב שבתאי: אבל לי יש תלושים.

יעקב שבתאי: נתונים זה יפה, אני פה עם תלושים.

יעקב שבתאי: אני עם תלוש שכר של שוטר, שבסופו של דבר מביא 6,700 שקל.

מירב בן ארי: למה לא הבאתם תלושי שכר?

אמיר רשף: אנחנו לא נביא תלושים.

רות וסרמן לנדה: חשבתי שאסור להפריע לו...

אמיר רשף: אין לנו תלושים, אנחנו לא מסתובבים עם תלושים.

אמיר רשף: אנחנו לא עושים את זה, אנחנו רואים נתונים מצרפיים ומציגים לכם ניתוחים.

אמיר רשף: אני לא חושב שהמפכ"ל רוצה שאני אסתובב עם תלוש של פלוני, אלמוני.

אמיר רשף: אני לא חושב שהבקשה היא לעניין.

מירב בן ארי: אין בעיה, אני אביא את התלוש.

אביגיל שררה: נמצאת כאן אשת שוטר, והיא עם התלוש.

אופיר סופר: שכר במשטרה של שוטרים מתמידים – אני אציין שזה לא מתייחס פה לשינויי תמהיל, לקחנו קבוצת שוטרים שהתמידו במשטרה משנת 2018 עד שנת 2021 ובדקנו מה הגידול.

אופיר סופר: רצינו לראות האם יש באמת איזושהי שחיקה.

אופיר סופר: אנחנו לא רואים את זה.

אופיר סופר: אנחנו רואים שיש גידול בשכר, זה כ-18% בממוצע מ-2018 עד 2021, שזה אחוז יחסית גבוה.

אופיר סופר: למען הגילוי הנאות, גם אם מנטרלים את היעדר ביטחון תעסוקתי, שניתן בשנת 2019, מגיעים בערך לכ-12% עלייה, שזאת עלייה יחסית מכובדת בארבע שנים.

אופיר סופר: מבחינת תוספות שכר, בדקנו את תוספות השכר שניתנו לשוטרים בין 2018 ל-2020 בחלוקה לפי דרגות, מה היה גובה תוספת השכר.

מירב בן ארי: אבל מה זה רלוונטי?

מירב בן ארי: זה בכלל לא אותו מפכ"ל, מה אכפת לי מה היה ב-2020?

אמיר רשף: זו אותה המשטרה.

מירב בן ארי: מה זה קשור?

מירב בן ארי: זה אותו מפכ"ל?

אמיר רשף: המאבק השכרי הכי גדול של משטרת ישראל היה על תוספת אי קביעות בשנים האחרונות.

אמיר רשף: תוספת אי קביעות היא תוספת אחוזית.

אמיר רשף: מה שאת רואה פה אלה ההשלכות שלה.

אמיר רשף: על זה המשטרה נאבקה, על תוספות של אלפי שקלים.

מירב בן ארי: זה המפכ"ל שנאבק.

פרומית כהן: זאת היתה כפייה של בית המשפט, שחייב אתכם לתת את התוספת הזאת.

אמיר רשף: - - - ותוספות, כנראה זניחות ולא מספקות לדברי המשטרה, לשוטרים בשלבים התחלתיים.

אביגיל שררה: לא, זה מאבק של השוואה לצה"ל.

אמיר רשף: זה היה המאבק הגדול של המשטרה.

אביגיל שררה: מה שהם אומרים זה מקומם, זה לא נותן לי לשבת בנוח על הכיסא.

מירב בן ארי: אם אני יכולה לשבת וקשה לי, גם את יכולה.

מירב בן ארי: מספיק עם זה.

מירב בן ארי: אביגיל, את תדברי.

מירב בן ארי: ישמעו אותך, הפרוטוקול ישמע.

מירב בן ארי: אני לא מסכימה עם שום מילה שיוצאת לו מהפה, אבל זה התפקיד שלו.

מירב בן ארי: הוא בא לעשות את התפקיד שלו.

מירב בן ארי: בבקשה אמיר, אני מודה שאני לא מסכימה עם שום דבר שאתה אומר.

אמיר רשף: זה שיקוף תמונת המצב של תוספות שכר שניתנו לשוטרים בשנים האחרונות.

מירב בן ארי: עכשיו בוא נתקדם לפתרונות.

אמיר רשף: קיבלו אלפי שקלים.

מירב בן ארי: בוא נתקדם ל-2022, מה אתם מציעים למשטרת ישראל היום מבחינת הנטישה בשיטור סיירים, חקירות, וכמובן לשוטרים צעירים?

אמיר רשף: בוא נהיה ריאליים ונדבר על נקודת הזמן שאנחנו נמצאים בה.

אמיר רשף: היו דיוני תקציב, היה שיח כזה או אחר, וכרגע אין שיח כזה או אחר, כי בשלב הזה אנחנו לא הולכים לקראת אישור תקציב 23'.

אמיר רשף: הוא כנראה יגיע בשלב יותר מאוחר, אחרי הבחירות, או אחרי שתיבחר ממשלה חדשה.

אמיר רשף: מבחינת הציר שבו עובדות תוספות או הסכמי שכר חדשים, הדבר הזה נעשה לאור החלטות ממשלה קיימות בצורה של הצמדות: יש הסכם מסגרת עם ההסתדרות.

מירב בן ארי: הוא לא רלוונטי הרגע.

אמיר רשף: הוא רלוונטי.

מירב בן ארי: הוא לא רלוונטי, בטח לא החודש ולא החודשיים.

אמיר רשף: המשטרה לא רק מוצמדת להסתדרות, היא גם מוצמדת לצבא, ואחר כך הכול משתרשר.

מירב בן ארי: שאלתי אותך אם זה רלוונטי, האם ההסכם עם ההסתדרות רלוונטי לחודש, חודשיים הקרובים?

אמיר רשף: הוא לא רלוונטי.

מירב בן ארי: לא, אז למה אתה מעלה את זה?

מירב בן ארי: אני שאלתי אותך, מה הפתרונות שאתם מביאים.

אמיר רשף: זו הסיטואציה שהממשלה נמצאת בה.

מירב בן ארי: אתה רוצה להגיד לי באיזו סיטואציה הממשלה?

מירב בן ארי: נראה לי שאני קצת בעניינים...

אמיר רשף: יש מחיר לזה שאנחנו הולכים לבחירות מהזווית התקציבית, המשאבית, הארגונית.

אמיר רשף: מבחינת המשטרה יש לזה השלכות – דרך אגב, יש לזה השלכות על כל משרדי הממשלה ועל הרבה מהפעילות במשק הישראלי, אני לא חושב שאני מפתיע כאן אף אחד.

אמיר רשף: מה שצריך לעשות עכשיו זה להמשיך לעבוד ביחד משטרה ואוצר על ההסכמים הקיימים ועל הדברים שאנחנו מסוכמים עליהם, ולראות איך מוציאים אותם לפועל, איך כל צד עומד בהתחייבויות שלו.

מירב בן ארי: כמו מה?

יעקב שבתאי: כמו לפטר עוד שוטרים במקביל לדבר הזה.

מירב בן ארי: אמיר, אנחנו מכירים הרבה שנים.

מירב בן ארי: מה הפתרונות?

אמיר רשף: יש לנו הסכם שלמיטב ידיעתי הוצג פה, ולפיו אנחנו עובדים.

מירב בן ארי: אתה מדבר על הסכם גג?

אמיר רשף: הסכם גג הוא הסכם תקציב, הוא הסכם של הרבה מאוד דברים.

מירב בן ארי: דבר בצורה ברורה.

מירב בן ארי: אתה זה שנמצא באגף תקציבים, שאמון על המשטרה.

מירב בן ארי: הוצג כאן מצג אמיתי של נטישה גם של צעירים וגם של מקצועות שהם דרמטיים להצלת חיים, מה הפתרונות שהאוצר נותן חוץ מנפנוף עם הסכם הסתדרות שיהיה עוד חצי שנה או שנה?

מירב בן ארי: מה הפתרונות שאתה נותן?

אמיר רשף: אני חושב שהרבה מהפתרונות גלומים במה שהמשטרה יכולה לעשות במסגרת התקציבים שלה.

מירב בן ארי: כמו מה?

אמיר רשף: יש ארגון מאוד גדול, שאמור להכין את זה.

אמיר רשף: להגיד "אני רק צריך תוספות שכר", לא נראה לי מתכתב עם זה שתקציב השכר של המשטרה הולך וגדל לאורך השנים ולא מתכתב עם זה שהמשאבים שלה גדלים לאורך השנים.

אמיר רשף: אני חושב שהמשטרה היא זאת שצריכה להיות אמונה על הפתרונות.

מירב בן ארי: לא, אתה זה שצריך להיות אמון על הפתרונות.

אמיר רשף: תוספות שכר זה לא משהו שרלוונטי בנקודת הזמן הזאת.

רות וסרמן לנדה: אני יכולה בבקשה לשאול שאלת הבהרה?

מירב בן ארי: לא, אני אשאל ואז את תשאלי.

רות וסרמן לנדה: בסדר גמור, גברתי יושבת-הראש.

מירב בן ארי: קודם כל, יש דברים שלא שאלתי אותך תוך כדי, כי לא רציתי להפריע לך.

מירב בן ארי: איך אתה משווה עבודה של שוטר במדינת ישראל המורכבת, המשוסעת, המפולגת, לשוטר בניו זילנד או שוטר ביפן?

מירב בן ארי: כי עם כל הכבוד, אין שום קשר להתמודדות עם הכבשים בניו זילנד.

מירב בן ארי: הייתי במדינה הזאת, שם אתה רואה שוטר אולי פעם בחצי שנה.

מירב בן ארי: תסביר לי את ההיגיון של הממוצע שאתם עושים בין שוטר שמקבל 6,700 נטו לבין שוטר שמקבל – מה עשית?

מירב בן ארי: לקחת שוטר של שנה שנייה שמקבל 6,700 שקל, ולקחת שוטר שעובד 20 שנה, כמה מקבלים אחרי 20 שנה?

מירב בן ארי: 20,000 נטו?

מירב בן ארי: השווית בין שניהם?

מירב בן ארי: מה עשיתם?

מירב בן ארי: איך עשיתם ממוצע?

מירב בן ארי: הסיפור הזה מדהים אותי.

אמיר רשף: צר לי שאת אומרת שאני רואה שוטר כל חצי שנה, כי זאת ממש לא המציאות.

אמיר רשף: אני חושב שבשנה האחרונה אנחנו עובדים עם המשטרה בצורה די - - -

מירב בן ארי: לא הבנת אותי, אמרתי שבניו זילנד אתה לא רואה שוטרים.

אמיר רשף: אני אשמח להתייחס.

מירב בן ארי: אבל תבין מה אמרתי.

אמיר רשף: אני מבין מה אמרת.

מירב בן ארי: אני אמרתי שאתה לא יכול להשוות בין שוטר במדינת ישראל לבין שוטר בניו זילנד, עם כל הכבוד לאתגרים המורכבים של ניו זילנד.

אמיר רשף: אני לא משווה בין עבודת השוטרים.

מירב בן ארי: אז איך אתה משווה?

אמיר רשף: אני משווה בין שכר לבין מה שהצגתי לכם פה, שברמה השכרית ממשלת ישראל תעדפה את השוטרים שלה יותר ממה שממשלות אחרות עשו ביחס לשכר הממוצע באותו המשק.

אמיר רשף: יכול להיות שזה נכון, אני לא אמרתי פה אמירה נורמטיבית, אני רק אומר שזאת אינדיקציה לזה שממשלת ישראל תעדפה יותר את שוטריה משאר המשק.

תמר לוי בונה: זה הגרף שהראינו.

תמר לוי בונה: אנחנו הראינו שבכל גיל השכר הממוצע במשטרה – בגיל 23, בגיל 24, בגיל 25 – הוא מעל לשכר הממוצע.

מירב בן ארי: תגידי לי, את אמיתית?

מירב בן ארי: את רוצה שאני אגיד לך כמה היועצת שלי משתכרת?

מירב בן ארי: אני הרבה זמן לא ראיתי כזה בלבול מוח.

מירב בן ארי: את רוצה שאני אתן לך פה שלושה עובדי מגזר ציבורי?

מירב בן ארי: נראה לך שמישהו פה מקבל שכר כזה של 6,700, שלא יכול אפילו לעשות שבת?

מירב בן ארי: אומרים לי: את כל הזמן עם הממ"זים.

מירב בן ארי: איזה ממ"זים?

מירב בן ארי: ישבתי בתחנה בלוד עם השוטר בניידת, אבא לשלושה ילדים.

מירב בן ארי: אשתו מורה והוא שוטר, שני אנשים ערכיים, ציוניים.

מירב בן ארי: הוא אומר לי: מירב, אני מביא 7,500 שקל נטו.

מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?

מירב בן ארי: אז 10,000 שקל ברוטו.

מירב בן ארי: מה את משווה בכלל?

מירב בן ארי: זה תפוחים ותמרים.

מירב בן ארי: למה ההתמודדות כאן של עובד המגזר הציבורי, גם באוצר, זאת התמודדות של שוטר במחוז ירושלים או בהר הבית, או אפילו במעלה אדומים או אפילו בנתניה?

אמיר רשף: לא, גם שכר השוטרים הוא גבוה יותר מהמגזר הציבורי.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה רגע להאיר משהו ענייני.

רות וסרמן לנדה: מתמטית, אני בטח לא בתחרות אתכם, אתם המומחים ואתם נותנים את הדעת, אתם שומרים על הקופה, ומנגד יש פה דרישה.

רות וסרמן לנדה: אבל אתם משווים – קודם כל, מהותית מתמטית ההשוואה היא בעייתית, כלומר: לעשות השוואה מחקרית כזו עם מדינות אחרות זה באמת כמו להשוות תפוזים לתפוחים, ואתם מבינים את זה יותר טוב ממני.

רות וסרמן לנדה: האתגרים והמשימות כפי שהם הוגדרו, השתנו באופן מהותי לאורך השנים, ולכן לדבר על הגדלה, שהיא אינהרנטית, דבר של מה בכך כמעט, זה דבר שלא מצביע על מענה על הדרישה.

רות וסרמן לנדה: זה ברור שאתם מצד אחד של המתרס שומרים על הקופה, והם מהצד של הדרישה, זה ברור לחלוטין.

רות וסרמן לנדה: כל אחד עושה את התפקיד שלו מבחינה מתמטית, הם דורשים ואתם אומרים לא.

רות וסרמן לנדה: אבל פה יש עניין מהותי של חוסן לאומי, שמדובר פה ממש במצב משברי.

רות וסרמן לנדה: יש נטישה המונית, זה משהו שממש מצריך תשומת לב מיוחדת – לא של טבלאות רגילות, שבאמת נותנות את המענה על גידול לאורך שנים, שזה מה שאתם מראים.

רות וסרמן לנדה: אתם צריכים להראות גידול לאור צרכים, לאור המשבריות, והמשבריות היא לא סטטית.

רות וסרמן לנדה: אם אתה מסתכל על זה, בגלל זה אתה גם לא יכול לתת את המענה לשאלה של יושבת-הראש, איזה פתרון אתה נותן, כי הטבלה המתמטית לא נותנת את המענה לפתרון המתמטי.

אמיר רשף: במגזר הציבורי יש רופאים ויש אנשי קבע ויש כבאים ויש שוטרים - - -

רות וסרמן לנדה: בדיוק, לכן אתה צריך להסתכל כמו על המורה.

רות וסרמן לנדה: כמו שמסתכלים על מורים, אפשר להסתכל על המורים הבכירים, שמשתכרים X, אבל זה לא משקף את הבעיה, ולהסתכל על המורה המתחיל שזאת הבעיה בהתגלמותה – אותו הדבר כאן.

רות וסרמן לנדה: אם אתה מסתכל מתמטית באופן של מקרו, אתה לא מקבל ניתוח נכון – אתה יודע את זה יותר טוב ממני.

רות וסרמן לנדה: פה אותו הדבר.

רות וסרמן לנדה: איש מתמטי מבין את העניין.

אמיר רשף: השכר של השוטרים מוצמד להסתדרות ולצה"ל.

אמיר רשף: המשטרה יכולה להחליט, והיא יכולה להודיע את זה פה, שהיא תסכים להצמדה שהיא לא דווקנית, ואז כשתהיה עוגת הכסף של השכר, אחרי שיהיו שאר ההסכמים, היא תוכל לחלק את זה בצורה שנותנת - - -

אביגיל שררה: הדברים שלך מקוממים.

רות וסרמן לנדה: מאוד מקוממים, כי אנחנו קראנו את הסכם השכר.

רות וסרמן לנדה: אנחנו קראנו את הסכם השכר הקיבוצי של השוטרים, זה בלתי מתקבל על הדעת.

רות וסרמן לנדה: אין מצב שאתה חושב, שההסכם שנחתם בעל כורחם עם השוטרים, שכאמור אינם יכולים להתאגד, זה משהו שנותן איזשהו מענה על חוסן לאומי של המדינה.

מירב בן ארי: לפני שראש אמ"ש מתייחס, יש כאן נציג של המשרד לביטחון פנים, בבקשה אדוני תתייחס, כי הבנתי שהיית בכל האירוע.

איתן גולדפלם: הבעיה היא מורכבת מאוד ונמצאת על שולחן המשרד מאז שהתחילה להתפתח, כבר מספר חודשים, עם המעורבות בכל הדקויות ובכל הפרטים, גם של הגורמים המקצועיים שלנו, גם של המנכ"ל, ואפילו של השר.

איתן גולדפלם: השר העלה את הסוגיה באופן אישי גם בפני ראש הממשלה וגם בפני שר האוצר.

איתן גולדפלם: המשרד תומך בעיקרון בסוגיה של העלאת שכר השוטר המתחיל, בעיקר במקצועות הליבה.

איתן גולדפלם: קיימת תוכנית.

איתן גולדפלם: לקחנו את התכנית של המשטרה, ישבנו איתה, על הפרטים שלה.

איתן גולדפלם: צריך עוד לדייק אותה, לחדד אותה, אבל בעיקרון עמדת המשרד היא ללכת בכיוון הזה.

איתן גולדפלם: השר אף הציב את זה כנושא מרכזי בדיוני התקציב שהתחילו, ולצערנו נעצרו.

מירב בן ארי: שנדע, לפחות היפותטית, מה ביקשתם לקראת תקציב 23' מבחינת שכר השוטרים?

איתן גולדפלם: יש חבילה של צעדים, בעיקר אחרי שניתחנו את הנתונים והגענו לאותה אוכלוסייה - -

מירב בן ארי: סיור, בילוש, חקירות וצעירים.

איתן גולדפלם: של מקצועות ליבה, אותה אוכלוסייה שגם משתכרת 10,000 שקל ופחות, אותה אוכלוסייה שגם עוזבת יותר את המשטרה, שהיא בעיקר האוכלוסייה של השוטרים הצעירים שנמצאים בליבת העשייה וגם סובלים מהשחיקה הרבה יותר.

איתן גולדפלם: הכוונה היא להתמקד באוכלוסייה הזאת, שמונה אלפי שוטרים בודדים ולטפל בה באופן נקודתי.

מירב בן ארי: אתה יכול להגיד לנו, מה היתה הערכה התקציבית שתכננתם ל-23'?

איתן גולדפלם: התכנית של המשטרה נאמדה בכ-400 מיליון שקל, התכנית שהיא יותר מדויקת היא כבר בסדר גודל של 300 מיליון שקל, אבל אלה סדרי גודל שאנחנו עוד צריכים ללבן.

מירב בן ארי: היפותטית, אם היתה לנו ממשלה ותקציב מדינה, המשרד לביטחון פנים היה מגיע, למרות מה שאמרו שהמשטרה גדלה ותקציב ביטחון הפנים גדל, הייתם באים עם העמדה הברורה, שאני כמובן גם גיביתי אותה, שצריך להגדיל את שכר השוטרים לצעירים למקצועות הנשחקים בין 300 ל-400 מיליון שקל.

מירב בן ארי: למרות הטענות של האוצר, המשרד לביטחון פנים אומר: יש לנו בעיה שאנחנו מכירים בה ואנחנו רוצים לפתור אותה.

איתן גולדפלם: הבעיה ניצבת מול עינינו.

מירב בן ארי: לא, כי פה לא מבינים שיש בעיה, היא מול עינינו.

איתן גולדפלם: היא מול עינינו.

איתן גולדפלם: את אותה ביקורת ששמענו פה, במסגרת הדיונים שמתנהלים מול משרד האוצר, בסוף כשמדובר בממוצעים בין 6,000 ל-36,000, ברור שבממוצע יכול להיות שאנחנו בסדר, אבל ברור שצריך לטפל - - -

רות וסרמן לנדה: בדיוק, זה הניתוח היותר מיקרו ונכון שמשקף את המציאות.

רות וסרמן לנדה: הוא גם נותן מענה יותר הגיוני.

אמיר רשף: יכולים לוותר על ההצמדה, לעבור להצמדה לא דווקנית, ואז הם יוכלו לחלק את הכסף אחרת.

מירב בן ארי: אבל לא סתם שאלתי את איתן, כי כמו שאתה הדמות המקצועית באוצר, איתן היה גם בכל האירוע של השכר, ולכן שאלתי אותו מה היתה העמדה של המשרד לביטחון פנים.

מירב בן ארי: אגב, אני יכולה להגיד לך, שאם היינו בסיטואציה אחרת, הוא גם היה מקבל גיבוי מלא.

מירב בן ארי: אני הייתי בתחנה באילת, לדעתי לפני שבועיים, ואמרה לי שוטרת בתחנה שבאחד באוגוסט השוטרים של השטח אמורים לקבל מענק.

מירב בן ארי: למה אני שואלת?

מירב בן ארי: כי אני חושבת מה פתרונות הביניים, השוטר בסיור לא אשם שאין לנו ממשלה ותקציב, אבל הוא כן מחכה לאיזשהו מענק, כי הבנתי שזה גם לשוטרי הר הבית.

מירב בן ארי: תקצבתם את זה כבר ב-22'?

מירב בן ארי: אולי תביא להם משהו.

איתן גולדפלם: אני אתייחס לזה, זה משהו שאמיר גם התייחס אליו במסגרת הסכם גג שכר שנחתם בספטמבר 21'.

איתן גולדפלם: הוא כולל מגוון רחב של נושאים וסוגיות, ובין השאר גם תוקצבו מענקים ל-22'.

מירב בן ארי: מה גודל המענק?

מירב בן ארי: שנדע למי הוא מיועד.

איתן גולדפלם: אני לא יודע את הפרטים של גודל המענק, אבל כ-34 מיליון שקל סך הכול כחבילה שתוקצבה כדי להעניק מענקים.

מירב בן ארי: שתוקצבה ומיועדת למענקים.

איתן גולדפלם: נכון, משרד האוצר יוכל להתייחס.

איתן גולדפלם: הסיכום היה אמור להיחתם, אבל בגלל מחלוקות סביב סוגיה אחרת - -

יעקב שבתאי: ציין מה המחלוקת, גם אמיר יכול לציין.

איתן גולדפלם: - - סביב מסלולי שירות ופיטורי שוטרים.

יעקב שבתאי: לא, על הפיטורים, שמצפים מאתנו לפטר עוד שוטרים במצב שאנחנו נמצאים בו כרגע.

יעקב שבתאי: האם אני היום עם המאזן של כמות המתפטרים – ברשותך, אני אענה רק על הסוגיה הזאת, כי זאת סוגיה שאני רואה שאמיר גם רוצה לענות, אבל בואו נשים את הדברים על השולחן.

יעקב שבתאי: הסכמים צריך לכבד.

יעקב שבתאי: משטרת ישראל חתמה על הסכם גג שכר, במטרה לקבל משאבים להתעצמות, להתפתחות לאותם מענקים שהיינו אמורים לתת לאופנוענים.

יעקב שבתאי: אנשים לא מוכנים לעלות על האופנוע.

יעקב שבתאי: אנשים לא מוכנים להיות חוקרים.

יעקב שבתאי: שוטרים לא מוכנים להיות כרגע באזור הר הבית.

יעקב שבתאי: לקחנו מגוון ניתוח מאוד מאוד מצומצם לתת איזה פלסטר לשוטרים, ובתוך הפלסטר הזה היה 34.5 מיליון שקל של מענקים.

יעקב שבתאי: ההתחייבות של משטרת ישראל על מנת שאנשים לא יאריכו את השירות שלהם וייכנסו לתכנית פנסיונית, שהאוצר לא מוכן שאנשים יישארו בשירות אחרי חמש שנים.

יעקב שבתאי: הסכמנו – וזאת היתה הפשרה, על מנת לקבל את המשאבים ואת התוספת לתקציב על מנת שנוכל להתקיים.

יעקב שבתאי: ההסכם היה שאנחנו נפטר 8% מהמתגייסים החדשים לפי שנתונים – 8% בשנה הראשונה, 10% בשנה השנייה מאותו שנתון.

מירב בן ארי: מהחדשים?

יעקב שבתאי: מהחדשים שמתגייסים כל חמש שנים.

מירב בן ארי: אז למה לגייס אותם?

אמיר רשף: לא, אחרי חמש שנים.

מירב בן ארי: אחרי חמש שנים?

מירב בן ארי: אחרי חמש שנים הוא רק נהיה שוטר.

אמיר רשף: לא, אחרי חמש שנים זאת הנקודה הנכונה לשער היציאה הארגוני.

מירב בן ארי: אבל למה אחרי חמש שנים לגייס ולפטר?

מירב בן ארי: למה?

אמיר רשף: הרעיון שאחרי חמש שנים יש למשטרה אינדיקציה מספיק טובה לראות מי לא מתאים להמשיך את השירות.

מירב בן ארי: אז אם הוא לא מתאים, יפטרו אותו בכל מקרה.

מירב בן ארי: כמה אחוזים אתה מחייב אותו לפטר אחרי חמש שנים?

רות וסרמן לנדה: 17%.

אמיר רשף: 8%.

רות וסרמן לנדה: בשנה הרביעית 17%.

בועז גולדברג: אנחנו מדברים על מחזור 2017.

בועז גולדברג: אנחנו חתמנו על ההסכם בספטמבר 21'.

בועז גולדברג: הסכם גג שכר כולל הרבה דברים, המפכ"ל יתייחס ואני אתייחס אחר כך.

בועז גולדברג: אנחנו חתמנו על הסכם, שבו אנחנו צריכים בתום חמש שנים לפטר 8% ממתגייסי 2017 – 168.

בועז גולדברג: כרגע יש לנו לא מעט מתפטרים, יש לנו כאלה שאנחנו מפטרים, והמפכ"ל ביקש – בהגינות רבה, לא קבענו, לא אמרנו לא מקיימים הסכמים – לבחון את העניין, האם זה נכון כרגע כשיש לנו שוטרים בסדר, לא הכי מעולים, אבל גם לא כאלה שצריכים לפטר.

בועז גולדברג: אנחנו מפטרים איכות, לא כמות.

בועז גולדברג: מי שלא מתאים לארגון, בין אם הוא לא עושה את עבודתו נאמנה כשהוא לא שוטר תורם, או לחלופין עושה עבירות אחרות ואין לנו ברירה אלא לפטר אותו, אנחנו אומרים: נפטר איכות לקויה ולא כמותית, בגלל שחתמנו למשך תקופה, כי כרגע ממילא אנחנו בפערי איוש גדולים.

בועז גולדברג: כל שוטר כזה יכול לתת לנו פתרונות במקומות אחרים, ולכן ביקשנו לבחון את העניין.

בועז גולדברג: במסגרת בחינת העניין, נעצר עניין בנק המענקים, 34.5 מיליון שקל שגברתי דיברה עליהם, שבאחד באוגוסט היו צריכים להיות מחולקים.

מירב בן ארי: כמה שוטרים היו אמורים לקבל את המענק הזה באחד באוגוסט?

בועז גולדברג: אנחנו מדברים על סביבות 5,000.

מירב בן ארי: אלה שוטרים של - -

בועז גולדברג: - - שטח, לוחמים - -

יעקב שבתאי: אלה אופנוענים מהעיר העתיקה - -

בועז גולדברג: - - חוקרים, סיירים, בלשים, רק במקומות בהם קשה לנו לגייס, לאייש ולשמר, זה בדיוק היה בנק המענקים, כולל מענקי מצוינות לטפח מצוינות.

בועז גולדברג: גברתי, הממוצע זה די מעליב, ידידיי מהאוצר, כי אם אתה מחבר לשוטר בשנה הראשונה את לוחמי מג"ב וקציני מג"ב באיו"ש שזה א', א בהשוואה לצה"ל, ימ"מ, חבלה, טייסים וכל מיני חיבורים שהם מין בשאינו מינו, הממוצע הזה קצת מעליב.

אמיר רשף: כשאתה לוקח גם שוטרי המטה ואת השוטרים - - -

בועז גולדברג: אמיר, הממוצע הזה קצת מעליב, אבל עזוב.

בועז גולדברג: הממוצע הוא מעליב.

בועז גולדברג: בוא נמשיך הלאה.

בועז גולדברג: בעניין התוספת התקציבית, אני מזכיר לכולנו שהכול מתייקר במדינה, ואם אני רוצה לכלכל את האנשים שלי שיאכלו כמו בני אדם, כי מגיע להם, כי אי אפשר להשוות אותם לאף אחד אחר בעבודתו – אמיר, מעל 80% הם שוטרי שטח, אז עוד פעם להרים לנו את סיפורי המטה השמן וכל מיני דברים כאלה, שחשבתי שאנחנו כבר אחרי האירוע – אם אני רוצה שהאנשים יאכלו והניידות ייסעו וטכנולוגיה תתפתח, זה עולה כסף.

בועז גולדברג: המלחמה בפשיעה כל הזמן מתקדמת ואני צריך להתקדם.

אמיר רשף: בשקף לפי מחוזות המטה - - -

בועז גולדברג: אני אראה לך, אתה מוזמן אלי.

יעקב שבתאי: אמיר, אני חייב להתייחס רגע למטה הגדול והמפואר.

יעקב שבתאי: קודמי לתפקיד לקח סדר גודל של כמעט 150 שוטרים מהמטה, ניצב מוטי כהן, והעביר מהמטה 150 שוטרים לשטח.

יעקב שבתאי: כשאני נכנסתי לתפקיד, לקחתי עוד 100 שוטרים מהמטה והורדנו לשטח, בסוף אתה צריך מישהו שינהל את הארגון הזה, אז לבוא ולנפנף כל הזמן באותו מטה, שחלקו אלה אנשים שהיו בשטח 30 שנים וחזרו בחזרה למטה, בואו נשים את זה רגע בצד.

יעקב שבתאי: גברתי, בשורה התחתונה, בא האוצר ואומר לי עכשיו, במצב הנתון: תפטר עוד 45 שוטרים, מעבר למה שפיטרנו – אני מדגיש את הנקודה שאמר פה ראש אמ"ש, שוטרים שלא מתאימים לארגון, לא יישארו בארגון, מי שלא עומד בסטנדרטים הערכיים ומי שלא עומד בסטנדרטים המבצעיים, לא יישאר בארגון.

יעקב שבתאי: גם עכשיו בזמן שאנחנו מדברים, יש לנו רשימה של שוטרים שהארגון החליט שלמרות המצב, לא יישארו בתוך הארגון.

יעקב שבתאי: אבל בין זה לבין לקחת עכשיו שוטרים נוספים, כשאין לי שוטרים בניידות – אנחנו כל חודש סוגרים תחנת משטרה, שאף אחד לא יתבלבל פה, 80 מתפטרים בחודש, זה תחנת משטרה.

יעקב שבתאי: ההתעצמות של התחנות והיחס שמדברים עליו – כשאני נכנסתי לתפקיד, הצגנו תכנית אסטרטגית מסודרת לממשלת ישראל, קראנו לתכנית 555.

יעקב שבתאי: התכנית כללה התעצמות למשך חמש שנים, 5,000 שוטרים שחסרים במשטרת ישראל וחמישה מיליארד שקלים, זו היתה החלוקה.

יעקב שבתאי: קיבלנו תוספת של 1,000 שוטרים למגזר הערבי, אני מודה לכולם, אז אנחנו עכשיו קיבלנו איזה פלסטר.

יעקב שבתאי: שום שוטר לא הצטרף לא לתל אביב – אני מזמין אתכם לתחנה המרכזית הישנה, בואו תראו מה קורה שם.

יעקב שבתאי: היתה שם גברתי וראתה עם מה מתמודדים שם השוטרים, יש לנו מדינה בתוך מדינה.

יעקב שבתאי: אני מזמין אתכם לתחנת שדרות.

מירב בן ארי: הייתי גם בנתניה ולוד.

יעקב שבתאי: תחנות שהתחילו עם 18,000 תושבים, עם 67 שוטרים, עומדות היום על 60,000 תושבים.

מירב בן ארי: וכמה שוטרים?

יעקב שבתאי: השוטרים לא השתנו, נשארו 67.

יעקב שבתאי: תחנת ראשון – התחלנו עם סדר גודל של 180,000 תושבים, עם סדר גודל של 180

יעקב שבתאי: שוטרים, היום ראשון לציון מגיעה כמעט ל-300,000 תושבים, בלי עוד 600,000 שמגיעים לאזור כל יום.

יעקב שבתאי: מישהו צריך לתת מענה לדברים האלה.

יעקב שבתאי: אז קיבלנו תוספת תקציבית, אז כל פעם מקבלים איזה פלסטר.

יעקב שבתאי: היה שומר חומות, קיבלנו איזה פלסטר.

יעקב שבתאי: חברים, זאת המשטרה של מדינת ישראל.

יעקב שבתאי: אם לא יהיו מספיק שוטרים לתת מענה לאירועים, בסוף זה יעלה לנו בחיי אדם.

יעקב שבתאי: יש גבול כמה אפשר לשחוק את השוטרים, להתחיל לנפנף כל הזמן עם הממוצע שכר הזה.

אמיר רשף: מי שחק את השוטרים?

אמיר רשף: מי שחק?

אמיר רשף: השכר שלהם רק גדל.

יעקב שבתאי: אתה יכול לנפנף בזה עד מחר, אמיר.

יעקב שבתאי: אתה מנפנף, אתה מעוות את התמונה, ואתה נותן פה תמונה שמטעה את הציבור.

אמיר רשף: אני נותן תמונה מטעה?

יעקב שבתאי: כן, אתה מטעה את הציבור.

אמיר רשף: הנתונים הם הפוכים, אני מטעה את הציבור?

מירב בן ארי: קודם כל, לא יהיה כאן דו-קרב, לא יהיה.

מירב בן ארי: יש כאן כמה מוזמנים שהגיעו במיוחד, ברשותכם אני רוצה לתת להם זכות דיבור וכולכם, גם האוצר וגם המשטרה, יתייחסו.

אביגיל שררה: אני מנכ"לית ארגון נשות שוטרים והסוהרים.

אביגיל שררה: אני רוצה לפנות לאוצר, פשוט מקומם אותי כל מה שאתם אומרים פה, כי אנחנו כארגון נאבקנו שנים מול האוצר להכיר – כשאתה אומר לבטל את ש/33, מה שאתה אומר זה הדבר הכי גרוע, בזכות זה שאין לנו זכות לא לשבות, לא להפגין ולא לעשות שום פעולת מחאה כזאת או אחרת, הצמידו אותנו לצה"ל, למה?

אביגיל שררה: כי צה"ל מקבל מהאוצר את כל התוספות מתחת לשולחן, כמו אי ביטחון תעסוקתי, שהיינו צריכים להיאבק משפטית כל הארגונים של המשטרה מולכם, מול האוצר.

אביגיל שררה: אתם אומרים שאתם עובדים עם המשטרה?

אביגיל שררה: אתם עובדים על המשטרה ועל שירות בתי הסוהר, אתם כל הזמן עובדים עליהם, אם זה באי ביטחון תעסוקתי, ואם זה עם ניסנקורן, שרצו להחריג אותנו עכשיו ועוד דברים.

אמיר רשף: אני עובד על המשטרה?

אביגיל שררה: כן, ועוד איך.

מירב בן ארי: אתה תתייחס, אמרתי שאתה תתייחס.

אביגיל שררה: אני לא הפרעתי לך, אל תפריע לי.

אביגיל שררה: אני לא הפרעתי לך.

אמיר רשף: לזה?

אמיר רשף: שאני עובד על המשטרה?

אמיר רשף: ואני עובד על השב"כ?

אביגיל שררה: הסכם גג שכר זה הסכם שאתם אנסתם את המשטרה ואת שירות בתי הסוהר לחתום עליו.

אמיר רשף: גברתי היושבת ראש, אני מבקש שתחדלי מהדברים האלה.

אמיר רשף: אני מבקש שתחדלי מהדברים האלה.

אביגיל שררה: אוקי, אני אשתמש במילים עדינות יותר.

מירב בן ארי: אביגיל, תעצרי שנייה עם כל הכבוד.

אביגיל שררה: סליחה, אני מתנצלת, כל הדיבורים שלהם כל כך מקוממים אותי, כי אני נלחמת משפטית נגדם ואני יודעת מה השוטרים משפחות השוטרים עוברים.

מירב בן ארי: אף אחד לא נגדך, אבל תתנהלי בצורה מכובדת.

מירב בן ארי: את לא יכולה להגיד דבר כזה, עם כל הכבוד לכמה שאת כועסת, ואני מבקשת להוריד את הטונים, זה לא כיכר כבוד פה, זה דיון בוועדה.

מירב בן ארי: גם אם תדברי בנועם, נשמע אותך אותו דבר, כמה שהכעס גדול.

אביגיל שררה: אחרי שאני שומעת אותם מדברים ואני יודעת את שכר השוטרים ואני מכירה את משפחות השוטרים ואני רואה כמה גירושים יש מול השוטרים וגם הסוהרים – כשאני רואה את כל התמונה הזאת, זה כל כך מקומם אותי.

אביגיל שררה: המאבקים כבר שנים רבות מול האוצר, משטרה ושירות בתי הסוהר, זה סדין אדום.

אביגיל שררה: גם היום אנחנו יכולים לבטל בהסכם גג שכר ולתת תוספות, לא רק מענקים.

אביגיל שררה: המפכ"ל אמר 1,000 שקל, 2,000 שקל, אבל הם מאלצים גם את המפכ"ל וגם את נציבת שירות בתי הסוהר לאורך כל השנים להתפשר.

אביגיל שררה: אנחנו לא צריכים להתפשר על חיי אדם.

אביגיל שררה: המפכ"ל אמר שזה יכול לפגוע בחיי אדם, ואני אומרת שזה כבר פוגע בחיי בני אדם.

אביגיל שררה: אנחנו רואים את זה, אנחנו רואים את אזרחי מדינת ישראל.

אביגיל שררה: אסור לנו, לממשלת ישראל, למדינת ישראל, לתת יד לאוצר להמשיך ולפגוע במשפחות השוטרים, במשפחות הסוהרים.

אביגיל שררה: אנחנו צריכים לעצור את הפגיעה בשכר, והנתונים שהוא מציג זה בדיוק מה שאמרו גורמי המשטרה.

אביגיל שררה: הוא לא יכול לקחת שכר שוטר מתחיל, חמש שנים; גברתי היושבת ראש, את יודעת מה זה גג שכר?

אביגיל שררה: עד ששוטר הוא שוטר באמת, זה חמש שנים, ואז הוא צריך ללכת הביתה.

אביגיל שררה: להביא שוטר חדש, ועד שהוא יוכשר להיות שוטר שיוכל להגן על אזרחי מדינת ישראל, צריך לקחת עוד חמש שנים ואז הוא גם מפוטר אחרי חמש שנים.

אביגיל שררה: אין לנו משטרה במדינת ישראל חד משמעית.

אביגיל שררה: אני הייתי מציעה, שכל האזרחים במדינת ישראל, אולי גם משפחות השוטרים, צריכים לשים שלט בכל תחנת משטרה: אין לנו עובדים, המשטרה סגורה לקבלת תלונות או לקבלת כל סיוע אחר.

מירב בן ארי: אביגיל, תודה רבה.

מירב בן ארי: הצטרף אלינו גם השר לביטחון פנים לשעבר, חבר הכנסת אמיר אוחנה, שגם עזר לי לקיים את הדיון, אמרתי את זה גם בהתחלה.

מירב בן ארי: ברשותך, אני אתן למוריה רצאבי, אשת שוטר שביקשה לדבר.

מירב בן ארי: גם אומר לך שיש כאן דיון סוער, אתה כבר שולט בפרטים.

אמיר אוחנה: ערוץ 99 גילה לי הכול בדרך לכאן...

מירב בן ארי: אז נשמע את מוריה, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מוריה רצאבי: אני מוריה רצאבי, אני נשואה לשוטר, רכז סיור בתחנת כפר קאסם, תחנה של המגזר.

מוריה רצאבי: לא תכננתי להתחיל ככה, אבל אני פונה אליך, אני לא יודעת מאיפה אתה מביא את הנתונים – תתבייש, זה מה שאני אומרת לך, תתבייש.

מוריה רצאבי: האחד לחודש היה לפני, ארבעה?

מוריה רצאבי: שישה ימים?

מוריה רצאבי: תתבייש.

מוריה רצאבי: אני לא רוצה להגיד לך איך הבטן שלי התהפכה כשדיברת – התהפכה.

מוריה רצאבי: זה מה שיש לך להגיד?

מוריה רצאבי: זה השכר?

מוריה רצאבי: אז אולי באמת תלך לתחנה שם ותראה ששבוע שעבר סייר בא לבעלי ואמר: אני הולך הביתה.

מוריה רצאבי: אתה יודע מה זה סייר שהולך הביתה?

מוריה רצאבי: זה עוד שש, שבע משמרות, שצריך לבוא במקומו מישהו.

מוריה רצאבי: את מי יביאו?

מוריה רצאבי: את מי?

מוריה רצאבי: מי יגיע?

מוריה רצאבי: בעלי – הוא יהיה שם במקומו, ואני עוד לילה בלי בעל, עוד חג בלי בעל, עוד יום בלי בעל, עוד בוקר לוקחת, מחזירה ולא יכולה לנהל קריירה בגלל זה.

מוריה רצאבי: אני עם תואר ראשון במנהל עסקים, אני למדתי מפתחת אוטומציה, אבל כשאני באה לראיון, רוצים שעות, אבל לבעלי אין שעות, אין לי איך להתחלק אתו.

מוריה רצאבי: בעלי יוצא לעבודה, הוא לא חוזר, ואתה יודע מה אני בלב חושבת?

מוריה רצאבי: אם הוא יחשוב, הוא במגזר.

מוריה רצאבי: הוא חי בתחנה שהם יושבים שם – אתה אומר: מטה, מטה.

מוריה רצאבי: בעלי גם רכז וגם בסיור, איזה מטה?

מוריה רצאבי: על מה אתה מדבר?

מוריה רצאבי: על מה אתם מדברים?

מוריה רצאבי: תגידו לי, על מה?

מוריה רצאבי: איזה מטה?

מוריה רצאבי: האנשים האלה באים הביתה גמורים, ובסוף החודש הוא צריך להשלים עוד 50 שעות בשכר, כדי לקבל את ה-2,000 שקל המסכנים האלה, כדי שיהיה לנו לממן לבניה את החוג, כדי שיהיה לנו לממן לנדב את הצהרון – למה?

מוריה רצאבי: למה?

מוריה רצאבי: בואו תגידו לי למה, ויש לי שני ילדים במעון.

מוריה רצאבי: אני צריכה לבקש טובה מהמטפלת שהם יישארו אצלה עד חמש, כדי שאני אספיק לצאת מהעבודה בארבע ולחזור, כי אני לא יכולה לעבוד עד חמש, כי הבייביסיטר היום לא עולה 10 שקלים לשעה ולא 15 ולא 20.

מוריה רצאבי: אז על איזה שכר אתה מדבר?

מוריה רצאבי: נראה לך שהחיים שלנו כאלה קלים?

מוריה רצאבי: מה אתה חושב, אני אם חד-הורית לבעל שעובד שעות על גבי שעות ונמצא בתחנה שם, כדי שהתחנה תצליח, כדי שאנשים מהמגזר יראו שהמשטרה נכנסה למגזר וזה לטובתם, שהפשיעה תרד במגזר.

מוריה רצאבי: והוא נותן את הנשמה, ואני לא רוצה להגיד לכם יותר מזה.

מוריה רצאבי: הם בתחנת כפר קאסם.

מוריה רצאבי: שבוע שעבר היה אזרח בגיל 70, שהוגדר כנעדר, בגלל האחדות שיש שם, אתם יודעים כמה שוטרים וקצינים הוקפצו מהבית?

מוריה רצאבי: אבל אין ניידות שיחפשו אחריו.

מוריה רצאבי: משעה אחת בצהרים, רק ברבע לתשע מצאו את הנעדר, חולה אלצהיימר, הבן אדם בלי מים.

מוריה רצאבי: שוטר כזה שבא מהבית, אף אחד לא שילם לו על השעות האלה, ואתה יודע מה?

מוריה רצאבי: נותנים לו פגרת חוב, אבל על מי נופלת פגרת החוב?

מוריה רצאבי: על היחידה, היחידה משלמת את המחיר, כי על כל שוטר שנופל במשמרת, יבוא שוטר אחר.

מוריה רצאבי: זה לא מורה שאם היא תיכנס למילוי מקום, אולי המנהלת תחליט לשלם לה, ואני גאה ביפה בן דויד, שבאה ונלחמת בכם, בגלל שהשכר של המורים נמוך.

מוריה רצאבי: אבל לנו כאן אין מי יילחם – אין מי יילחם, ואי אפשר שאישה של שוטר תבוא ותציב לו אולטימטום, או אני או המשטרה, תבדוק אותי.

מוריה רצאבי: זאת לא מורה אז אולי המנהלת תחליט לשלם לה ונלחמת בכם, בגלל שהשכר של המורים נמוך.

מוריה רצאבי: אין מי יילחם.

מוריה רצאבי: ואי אפשר שאישה של שוטר תציב לו אולטימטום, תבדוק אותי.

מירב בן ארי: מוריה, כמה זמן בן הזוג שלך - - -?

מוריה רצאבי: 13 שנה, וכן, גם לי כבר נמאס, גם אני כבר אומרת זהו.

מירב בן ארי: תעצרי שנייה, תנשמי.

מירב בן ארי: הוא 13 שנים במשטרה, הוא בתחנת כפר קאסם, אמרת שהתלוש הגיע לפני שלושה ימים, נכון?

מירב בן ארי: אנחנו ב-5 לחודש.

מוריה רצאבי: אני לא אפתח בפני כל מדינת ישראל את השכר שלו, אבל השכר שלו הוא לא 20,000, תהיה בטוח, ממש לו 20,000.

מוריה רצאבי: אני לא יודעת מאיפה הנתון שאתה מביא, ואולי אם הבאת את הנתון הזה, זה כי בסיעתא דשמיא הצליחו לקבל החזר על איזה שכר דירה, כי זה שוטר צעיר, או החזר על המעונות או על החוגים, אולי, אולי הבראה שנכנסה החודש, זה עדיין לא מספק.

מירב בן ארי: הבהרת את הנקודה לחלוטין.

אמיר אוחנה: תודה לך גברתי יושבת הראש, עכשיו אני אודה לך על ההתעקשות שלך לקיים את הדיון הזה, הכול כך חשוב.

אמיר אוחנה: תודה למפכ"ל, למפקדים, לקצינים, לחברת הכנסת רות וסרמן לנדה המצוינת שהגיעו לכאן.

אמיר אוחנה: אני אפתיע אתכם, קצת על עולם הפריימריז, אתם יודעים שאנחנו בתקופת פריימריז עוד חודש בערך.

אמיר אוחנה: ובכל זאת בזמן הכול כך דחוק הזה היה חשוב גם לי לבוא לכאן.

אמיר אוחנה: הפריימריז הקודמים היו לפני שלוש שנים, ב-2019, אז עוד לא הייתי שר בכלל בשום תפקיד, והתחייבתי לבוחרים לעשות שני דברים.

אמיר אוחנה: אמרתי שאני רוצה שתבחרו בי גבוה בדירוג כדי להיות שר, ואני רוצה לעשות שני דברים בשונה משרים אחרים: אחד, אני רוצה להיות השר הראשון שמקבל החלטה, בניגוד לעמדת היועץ המשפטי – טוב, את זה כבר עשיתי – והדבר השני, אני רוצה להיות השר הראשון שבשנת תקציב יגיד: לקחתי פחות כסף מהציבור, ולא יותר כסף מהציבור.

אמיר אוחנה: הרי כל שר בשנת תקציב מתגאה: הבאתי את התקציב הכי גדול למשרד הזה, למשרד ההוא.

אמיר אוחנה: זה כסף של הציבור, ואני כליברל, שמקווה שתהיה לנו מדינה עם שוק יותר חופשי, הייתי רוצה לראות ממשלה יותר מצומצמת בהוצאות שלה ופחות מיסים ויותר כסף אצל האזרחים.

אמיר אוחנה: לא ניכנס לכל הפילוסופיה הזאת – לא בביטחון הפנים.

אמיר אוחנה: אמיר מהאוצר יודע ומכיר אותי מהתפקידים השונים שלי.

אמיר אוחנה: כשישבתי באחד האולמות כשר משפטים ואחמד טיבי איים עלי, אם אתה זוכר: אם לא תבטלו לנו את חוק קמיניץ, אנחנו נפסיק את התקציב למשרד המשפטים, זוכר?

אמיר אוחנה: אמרתי לו: be my guest, תעזור לי לקיים את הבטחת הבחירות השנייה שלי.

אמיר אוחנה: לא מאיימים עלי בהפסקת תקציב.

אמיר אוחנה: לא בביטחון הפנים.

אמיר אוחנה: כשאנחנו מדברים על התפקידים של המדינה, בעיניי הם צריכים להיות הרבה יותר מצומצמים ממה שהם היום.

אמיר אוחנה: לא אכנס לכל השקפת העולם, אבל אחד התפקידים שאליבא דכולי עלמא היא צריכה לספק, זה ביטחון אישי לאזרחים.

אמיר אוחנה: אנחנו משקיעים הרבה מאוד בצבא שלנו, בצדק.

אמיר אוחנה: משקיעים הרבה מאוד, אבל אני רוצה להזכיר לכם שתפקידו של הצבא להיערך ולהיות מוכן למלחמה.

אמיר אוחנה: השוטרים נמצאים במלחמה יום יום.

אמיר אוחנה: הם לא מתאמנים ומתכוננים למלחמה, הם במלחמה יום יום – מול הטרור, מול הפשיעה, בשנתיים האחרונות גם מול הנגיף, איזה שוטר התגייס כדי לעצור התפשטות של נגיף?

אמיר אוחנה: אף אחד, אבל הם עשו את זה, הם היו שם.

אמיר אוחנה: כשאנחנו מדברים על השוטרים, זה לא עוד עובדים במגזר הציבור, שכולם יקרים וחשובים.

אמיר אוחנה: הם בחוד החנית.

אמיר אוחנה: הם אלה שבמגע עם האזרח לממש את ההחלטות שמתקבלות כאן, שמתקבלות בממשלה.

אמיר אוחנה: הם אלה שהכול בסוף מתפוצץ עליהם – בקור, בחום, בלילה, ביום.

אמיר אוחנה: אין בישראל, לצערי הרב, שכר הולם לשוטרים, אני אומר את זה בצער רב.

אמיר אוחנה: למרות שתקציב ביטחון הפנים אכן עלה, עלה משמעותית, אלה הנתונים, זה לא מגיע בסוף לשוטר.

אמיר אוחנה: זה חשוב שהוא יעלה, אמצעים וכו'.

אמיר אוחנה: שמעתי את המפכ"ל אומר: אנחנו סיכמנו והודענו 555, חמסה חמסה חמסה, נכון, לצערי הרב הממשלה התחלפה ואנחנו כבר לא שם כדי לממש את זה, אולי זה עוד ישתנה ונחזור, אבל כעת צריך להכיר, יש מצוקה גדולה, שוטרים פורשים, שוטרים מתפטרים, מי יעשה את העבודה הזאת?

אמיר אוחנה: בסוף אנחנו רוצים שם את האנשים הטובים, כדי שישראל תהיה מדינה מתוקנת.

אמיר אוחנה: אמיר, אתה יודע שאני מעריך אותך, יש בינינו הרבה הסכמות.

אמיר אוחנה: תמצאו את הדרך, אפשר למצוא את הדרך.

אמיר אוחנה: יש דברים פחות חשובים ממה שאנחנו מדברים עליהם כאן עכשיו, יש דברים פחות חשובים.

אמיר אוחנה: את שכר השוטרים צריך להעלות, וטוב שעה קודם.

אמיר אוחנה: תודה.

מירב בן ארי: תודה אמיר.

מירב בן ארי: אני אתן את זכות הדיבור לעוד שני נציגי ציבור שביקשו, גל שרון מארגון השוטרים הבין לאומי, ולאחר מכן חיים שרייבהנד.

גל שרון: אני עורכת דין, אני שירתי במשטרה 33 שנים כמעט בכל תפקיד אפשרי.

גל שרון: היום אני מכהנת כסגנית נשיא של ארגון השוטרים הבין לאומי וכיהנתי במשך 10 שנים כסגנית נשיא עולמי.

גל שרון: אני מכירה מלפניי ולפנים את שכר השוטרים, לא דרך טבלאות ולא דרך גוגל ולא דרך איזה שהם סקרים כאלה ואחרים.

גל שרון: אני נפגשתי עם עשרות אלפי שוטרים, כולל מפכ"לים, כמעט בכל העולם.

גל שרון: הייתי סגנית נשיא של ארגון שמונה קרוב ל-500,000 שוטרים מ-68 מדינות.

גל שרון: קודם כל אני מחזקת את המפכ"ל ואת ראש אמ"ש על הדברים שהם אמרו.

גל שרון: כדי להבין מה עובר שוטר, אני לא באה בטענות לאמיר, צריך להיות שוטר או אשת שוטר.

גל שרון: מישהו שלא חי בתוך זה, לא יכול להבין מה זה להיות שוטר, כי שוטר כמו שאמר המפכ"ל, שוטר זה באמת מקצוע, ולא כל כך אחד יכול להיות שוטר.

גל שרון: באחד התפקידים שלי במשטרה יזמתי, יחד עם עוד אחרים, את הקמת לשכת הגיוס המרכזית.

גל שרון: אני זוכרת שאז, זה היה במרחב ירקון, הקמנו את לשכת הגיוס המרכזית הראשונה.

גל שרון: היה תור ארוך של אנשים שרצו להתגייס.

גל שרון: עשינו גיבושונים כדי למיין, ובאמת לקחנו את הטובים ביותר.

גל שרון: היום כשאני שומעת את מה שהמפכ"ל אומר, פשוט אין לי מילים, אין מילים – אין מילים.

גל שרון: היות ואני מכירה זה מקרוב, ושוב לא דרך סקרים ולא דרך עבודות, אלא מקרוב, את נושא תנאי השכר של השוטרים ברוב מדינות העולם, אני רוצה לומר שישראל היא המדינה היחידה בעולם ששוטרים מופעלים סביב השעון, סביב השעון במגוון משימות ומטלות.

גל שרון: אין בעולם עומס כזה של שעות, של תחומים, של נושאים, של תגבורים – אין כזה דבר.

גל שרון: בארץ לצערנו, בניגוד למה שקורה בעולם, שוטרים לא יכולים להתאגד.

גל שרון: עניין השכר מרתיע שוטרים להתגייס – העומס הרב, חוסר הפרגון, הסכנות הרבות שנתקלים שוטרים במילוי התפקיד שלהם.

גל שרון: כל אלה לא באים לידי ביטוי לא בשכר של השוטרים ולא בתנאי השירות של השוטרים.

גל שרון: ככל שירבו ההתפטרויות ויגבר הקושי לגייס שוטרים צעירים, ככה יגבר יותר העומס על השוטרים שנמצאים, על השוטרים הקיימים.

גל שרון: אני מודה לך מאוד על הישיבה הזאת.

גל שרון: אני מאוד מקווה, שזאת לא תהיה עוד ישיבה, עוד מלל שכולם פה מדברים ומדברים יפה.

גל שרון: אני מציעה לחברי אמיר מהאוצר פעם אחת – אני מבינה שאתה נפגש הרבה מאוד עם הפיקוד הבכיר בישיבות – תצטרף למשמרת של שוטר, ואז אתה תרגיש ותראה.

גל שרון: יש לנו משטרה מצוינת, אחת הטובות בעולם, ויש לנו שוטרים מעולים.

מירב בן ארי: תודה רבה גל.

מירב בן ארי: חיים, בבקשה.

חיים שרייבהנד: אני היום עורך דין של ארגון נשות השוטרים והסוהרים, אני גמלאי של משטרת ישראל.

מירב בן ארי: מה עשית במשטרה?

חיים שרייבהנד: שירתי במחוז מרכז, ימ"מ מרכז, ימ"ר שפלה, טיפלתי בפשיעה חמורה 32 שנים.

חיים שרייבהנד: אני מרשה לעצמי היום להפר את החיסיון ביני לבין הלקוחות שלי, שוטרים וסוהרים, אבל אני אנסה טיפה לדבר מגרונם, מאחר שלא תמיד גם המפקדים שומעים באמת את מה שיש להם לומר, כי הם לא תמיד גם פתוחים עד הסוף.

חיים שרייבהנד: אבל לפני זה אני רוצה לדבר על איזשהו שקף שדילגנו עליו והשקענו בו סביבות 10, 20 שניות- המספרים האלה.

חיים שרייבהנד: רבותי, המספרים האלה מזעזעים.

חיים שרייבהנד: אם אנחנו נדבר בטרמינולוגיה צבאית, זה שווה ערך לסגירת חטיבת צנחנים וחטיבת גולני ואולי חטיבת שריון.

חיים שרייבהנד: אלו המספרים.

חיים שרייבהנד: האם צה"ל היה יכול להתמודד עם כזאת כמות של חטיבות שנסגרות בן הרף?

חיים שרייבהנד: הרי כשהיתה איזושהי מרידה קטנה בסיירת גולני ושישה לוחמים תפסו את הרגליים ונפקדו מהיחידה, כל המדינה סערה.

חיים שרייבהנד: אבל כשכמות כזאת של שוטרים פשוט קמים והולכים?

חיים שרייבהנד: רבותי, אנחנו נמצאים בטבורה של הסערה, וצריך להבין שאף אחד פה לא מתחנן לשקל כזה או אחר.

חיים שרייבהנד: צריך להבין, שאם השקל הזה לא יופנה היום – בעצם הוא היה צריך להיות מופנה אתמול – לארגון הזה, הוא יופנה מחר למקומות אחרים שיצטרכו לשקם.

חיים שרייבהנד: המשטרה היא בסך הכול גוף בשרשרת המזון.

חיים שרייבהנד: מה שהיא לא מטפלת, גופים כנראה לפניה כשלו, וכנראה אחריה ייכשלו.

חיים שרייבהנד: לכן צריכים באמת לאחוז בכל הנמצאים.

חיים שרייבהנד: כשמדברים על שכר, אני מדבר עם שוטרים.

חיים שרייבהנד: רבותי, זה לא הפתרון שלהם, זה הפתרון האולטימטיבי כרגע, שהוא מעבר לפינה והוא בר הישג, אבל שוטרים מתמודדים עם מעללי משטרה מורכבים, שבכל שנותיי בארגון לא הכרתי, עם עוינות שלא נתקלו בה מעולם.

חיים שרייבהנד: היום להיות שוטר, זה לא לצוד לווייתנים באלסקה, זאת עבודה שאתה צריך להגיע אליה ולהאמין בה.

חיים שרייבהנד: אני מדבר עם שוטרים שאומרים: מה שמחזיק אותנו עדיין זה רק הציונות, ואנחנו היום מתמודדים עם דור ה-X, דור ה-Z, זה לא דור שאנחנו הכרנו שכל אחד עובד לפי יכולתו ומקבל לפי צרכיו, אנחנו כבר לא שם.

חיים שרייבהנד: היום מי שלא נוח לו, קם והולך.

חיים שרייבהנד: בסוף כולנו, אנחנו דור שגם אנחנו נצטרך להסתכל קדימה, אבל עוד מעט כולנו נשלם את המחיר הזה.

חיים שרייבהנד: לכן הפתרון הזה של לעשות מעשה, לעשות את המשטרה הזאת יותר מקצועית, צריך להיעשות.

חיים שרייבהנד: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: יש דיון על השב"ס בשבוע הבא.

פרומית כהן: הערתי את הערותיי באמצע, אין ספק שהיתה פה איזושהי מניפולציה בהצגת הנתונים.

פרומית כהן: אני לא חושבת שזה חשוב לדיון המהותי.

פרומית כהן: העובדה שניתנה תוספת בעבר – אני רק ביקשתי להדגיש, שהתוספת הזאת ניתנה אחרי החלטות של שלוש ערכאות משפטיות, שקבעה שהיה פה ניסיון לתת תוספת לצבא ולמצוא דרך שלא לתת אותה, למרות שהיא תוספת רוחבית.

פרומית כהן: להשתמש בזה היום ולהגיד שבגלל שהתוספת ההיא ניתנה אז והיא ניתנה בצורה כזאת, היום המשטרה או שירות בתי הסוהר נקלעו לאיזשהו מצב שבגללו השוטרים והסוהרים החדשים מקבלים פחות, זה לא נכון.

פרומית כהן: התוספת הזאת הגיעה.

פרומית כהן: אם היא היתה מלכתחילה ניתנת בשכר בדיוק באותה שנה שהיא ניתנה בצבא, לא היתה שאלה והדברים היו אחרת.

פרומית כהן: את זה ביקשתי תוך כדי להציג.

פרומית כהן: אתה ניסית להעביר את זה לנקודה אחרת, היא לא הנקודה החשובה.

פרומית כהן: הנקודה החשובה היא שמה שקורה במשטרת ישראל, קורה גם אצלנו, אבל בוודאי אלה משרתי הביטחון שיש לנו.

פרומית כהן: הם אלה שמתמודדים עם הדברים האמיתיים, ואין לנו משטרה אחרת ואין לנו שירותי בתי סוהר אחרים, וזה מה שצריך לעשות – לעזור לנו, לארגונים הביטחוניים, לממש את הייעוד שלנו ולממש את השירות שלנו, וזה התפקיד שלכם באוצר, אתם צריכים לסייע לנו לעשות את הדברים.

פרומית כהן: הבשורה לא תגיע אם נפטר יותר אנשים; הבשורה תגיע אם אנשים ירצו להגיע אלינו, אם אנשים יהיו מחויבים ונאפשר להם לעשות את עבודתם הכול כך כול כך קשה בצורה מכבדת.

פרומית כהן: תודה.

מירב בן ארי: תודה, אנחנו ניכנס לסיכום.

מירב בן ארי: אמיר, אתה רוצה להוסיף משהו?

אמיר רשף: המשך העבודה המשותפת בשנת 22' תלויה בעיקר במשטרה, כי מי שהקפיא את הסיכום וגם את הניסיונות להגיע לפשרות אחרי ההקפאה זה המשטרה.

אמיר רשף: אני חושב שאפשר לחזור לחדרים הסגורים ולנסות להגיע להבנות לגבי המשך העבודה המשותפת בשנת 22' ומימוש הסיכום.

אמיר רשף: כשאני מגיע לכנסת ישראל, ואני מגיע לא מעט פעמים, אני מוכן ונכון לקבל ביקורת וביקורת נוקבת.

אמיר רשף: אני חושב שבדיון הזה נאמרו דברים בצורה בוטה.

אמיר רשף: אני לא רוצה לחזור פה על הפעלים שהשתמשו בהם כדי לתאר את מה שהאוצר עושה למשטרה ולשב"ס, ואני חושב שמצופה מחברי הכנסת לעצור את הדברים האלה כשהם נאמרים פה על השולחן.

מירב בן ארי: האם יש לך תשובה לגבי העניין של המענקים של האחד באוגוסט שהשוטרים מחכים להם?

אמיר רשף: התייחסתי לזה ביישום הסכם של שנת 22'.

מירב בן ארי: מה התשובה?

יעקב שבתאי: לפטר עוד אנשים.

אמיר רשף: התשובה היא שאפשר לחזור לחדר ולנסות להגיע לפשרות ולהבנות כדי להמשיך וליישם את הסיכום.

מירב בן ארי: אני אתייחס בדברים שלי למה שנאמר פה, אבל כשאביגיל השתמשה במילה, אני עצרתי את זה.

אביגיל שררה: אני גם התנצלתי.

מירב בן ארי: וגם היא התנצלה, אז עם כל הכבוד, שמרנו על זכותכם לדבר לאורך כל הדיון, אבל אני אתייחס לזה בסיכום שלי.

מירב בן ארי: רות, את רוצה להוסיף משהו?

רות וסרמן לנדה: הכול בסדר.

בועז גולדברג: קודם כל, תודה גברתי, הדיון הזה חשוב.

בועז גולדברג: חשוב לנו להציג את העמדה, להציג את זה שאנשינו הצעירים – צריכים לדאוג להם, אם אנחנו נדע לשמר את הדור הצעיר ולהביא דור צעיר מהר יותר.

בועז גולדברג: אנחנו עושים המון מהלכים – בהנחיית המפכ"ל מקצרים הליכי גיוס, עושים התאמות בקורסים, לא מקצרים קורסים, עושים התאמות כדי שהשוטרים יגיעו יותר מהר לשטח.

בועז גולדברג: אנחנו משתדלים לתת כמה שיותר לשוטרים, כמה שאנחנו יכולים.

בועז גולדברג: אני לא רוצה להשוות לגופים אחרים, שיודעים לתת הרבה יותר לצערי ממה שאני יודע לתת, בין אם זה בלימודים ובהטבות אחרות, שאני לא יודע לתת אותן, וגם חברתי משירות בתי הסוהר.

בועז גולדברג: אנחנו יודעים פחות לתת אותן, ואנחנו גוף ביטחוני ולכן דורשים שיתייחסו אלינו בהתאם.

בועז גולדברג: לגבי מכסות הפרישה, מתישהו ב-2003, 2004, כשבארגון היו 1,350 מעל גיל 50, קבעו איזשהו מספר – 450, אף אחד לא יודע למה, אבל בוא נגיד שזה מספר הגיוני שאני יכול לחיות אתו, אם זה רק לפרישה מוקדמת.

בועז גולדברג: עבודת השוטר, כמו עבודת הסוהר, היא שוחקת מאוד.

בועז גולדברג: האנשים שלנו אנשי שטח, באיזשהו גיל – 45, 50 – נשחקים מאוד, הרבה יותר מכל עובדים אחרים, עם כל הכבוד לכולם, ויש לי המון כבוד לכולם, אשתי אחות, יש לי כבוד לכל המקצועות, גם לאחרים, לאנשים שלי יש לי יותר כבוד.

בועז גולדברג: גברתי, היום עם אותם 550 – אפרופו מה שהאוצר הציג – אני מתמודד עם מעל 5,000 איש מעל גיל 50.

בועז גולדברג: עם כל הכבוד, אני לא רוצה לראות שוטרי שטח מבוגרים, שקשה להם לבצע את עבודתם, ואני מושך אותם כי אני לא יכול לתת להם יכולת לפרוש בצורה מכובדת.

בועז גולדברג: זה נושא שגם דיברו עליו, ואני אשמח שגם הנושא הזה במסגרת החזרה לשולחן הדיונים – אנחנו כל הזמן מבקשים לחזור לשולחן הדיונים, הקפאה של המשא ומתן לא טובה לנו ולא טובה לאוצר, ולא טובה בסוף למדינה, כי בסוף אני לא נותן שירות טוב לאזרחים, וזה נהיה יותר ויותר קשה, כי יותר עוזבים אותנו, ואני לא יודע להביא למקומות האלה אנשים.

בועז גולדברג: אם יהיה לי בנק מענקים, אני אדע להביא אנשים, אני אדע לשמר, ואני מבקש שהנושא הזה יקודם.

בועז גולדברג: ברור שאני אשמח – והמפכ"ל תומך – לחזור לדיונים כמה שיותר מהר כדי לקדם.

בועז גולדברג: תודה רבה.

אמיר אוחנה: כל מה שאמרתי, ייחדתי לשוטרים, משום שהם אלה שנמצאים בחזית, אבל אסור לשכוח גם את אנשי שירות בתי הסוהר - -

מירב בן ארי: גם יהיה כאן דיון בנושא של השב"ס, גם הבטחתי להם.

אמיר אוחנה: - - שעושים את העבודה הקשה הזאת, בדומה מאוד לשוטרים, מאחורי הסורגים והרחק מעיני הציבור, שלא נקפח גם את זכויותיהם.

מירב בן ארי: תודה על ההערה החשובה.

יעקב שבתאי: גברתי, תודה רבה על ההזדמנות להציג, לשקף את תמונת המצב שקיימת היום במדינת ישראל לגבי משטרת ישראל.

יעקב שבתאי: אני חושב שנתנו פה את הנתונים.

יעקב שבתאי: אני חוזר על מה שאמרתי בפתח דבריי.

יעקב שבתאי: מדינת ישראל צריכה משטרה חזקה כדי להתקיים ולשמור על ערכי הדמוקרטיה.

יעקב שבתאי: ככל שנהיה חזקים יותר, המדינה תהיה חזקה יותר.

יעקב שבתאי: אני לא נכנס פה לוויכוחים עכשיו, אבל אני אומר שהסכמים צריך לכבד, אבל גם צריך לעשות מדי פעם הערכת מצב ולראות מה הפגיעה, כי יש דברים שאי אפשר ללכת איתם עם הראש בקיר וצריך להתפשר.

יעקב שבתאי: אני לא יכול מחר בבוקר לפטר עוד שוטרים במשטרת ישראל.

יעקב שבתאי: אני נתתי את תמונת המצב, אנחנו כל חודש סוגרים תחנת משטרה.

יעקב שבתאי: 80 שוטרים כל חודש זה תחנת משטרה.

יעקב שבתאי: השאלה אם מדינת ישראל, ממשלת ישראל, מי שיושב פה כרגע מסביב לשולחן, רוצה לעצור את התופעה הזאת ולשמר את היכולות המבצעיות של משטרת ישראל, כי להוכיח את העשייה – אנחנו מוכיחים.

יעקב שבתאי: העובדה ששוטר מקבל פחות כסף, לא מונעת ממנו לעמוד 24 שעות ולהתייצב כל פעם מול כל אתגר וכל סכנה.

יעקב שבתאי: אנחנו לא באים לפה עבור הכסף, ובטוח גם לא השוטרים הצעירים, אבל כשיש לך 34,000 קורות חיים של אנשים שרוצים להתגייס למשטרת ישראל, שמביעים התעניינות, לוחמים בצה"ל, חבר'ה שהייתי רוצה לראות אותם אצלנו בארגון, וכשהם מבינים מה רמת השכר ובסופו של דבר פחות מ-7% מהכמות הזאת מתגייסת, זה צריך להדליק לנו נורה אדומה.

יעקב שבתאי: אנחנו רוצים את מיטב בנינו בארגון הזה, ואני מדבר פה מדם לבי ומדם לבם של כל השוטרים עם תלושי המשכורת האלה.

יעקב שבתאי: יש רוח, יש הקרבה, יש ציונות, אבל בסוף שוטר צריך גם להביא לחם הביתה.

יעקב שבתאי: כשאני מסתכל לשוטרים שלי בעיניים ביחידות צבאיות, שוטרים שבאים עם כל הרוח והמוטיבציה ושירתו ביחידות צבאיות, אומרים לי: אדוני, אני מקבל 7,400 שקל בסוף החודש, לי קשה להסתכל לו בעיניים איך הוא גומר את החודש, איך הוא משלם שכר דירה – וזה כשהוא עוד לא נשוי, כן?

יעקב שבתאי: – כי לא כולם מקבלים, וכל ההוצאות הנלוות.

יעקב שבתאי: לא ביקשנו חיי מותרות, אני מבקש שהשוטרים יחיו בכבוד.

יעקב שבתאי: אני רוצה ששוטר יבוא עם חיוך, ימשיך להיות גאה במדים ובסמלי מדינת ישראל שהוא נושא על גופו, נמשיך לעשות את העבודה, נמשיך להשקיע בכל המקומות שאנחנו משקיעים, וככל שנתחזק, אנחנו גם נחזק את המדינה.

יעקב שבתאי: גברתי, בשנה שעברה משטרת ישראל בתקיפה כלכלית כנגד כל ארגוני הפשיעה חילטה קרוב למיליארד וחצי שקל, זה כסף שחלקו חוזר לקופת המדינה.

יעקב שבתאי: תחזקו אותנו יותר, אני אוכל לתקוף יותר.

יעקב שבתאי: החלטנו להקים עוד שתי יחידות כלכליות כרגע, שיתקפו את אותו level של הפשיעה.

יעקב שבתאי: אני לא מצליח לאייש את היחידות האלה, לאותן יחידות כדי לתקוף כלכלית ולהחזיר כסף למדינה, ולא ביקשנו פה עכשיו, באנו ומיצבנו את זה אני לא מצליח לגייס שוטרים לאותן יחידות, כדי לתקוף כלכלית ולהחזיר כסף למדינה.

יעקב שבתאי: מיצבנו את זה לקבוצה מאוד מאוד ספציפית של שוטרים, שנוכל לאפשר לה לחיות בכבוד וכדי שנוכל להביא את מיטב הבנים לשירות משטרת ישראל על מנת שיתנו שירות לכל אחד ואחד ממי שיושב פה ובני משפחתו.

יעקב שבתאי: זאת ההזדמנות שלי להגיד תודה, אני מתחיל במשפחות של השוטרים, באלה שעומדים ואמורים לספוג את כל הלחץ, את כל הקללות, הגידופים, שהשוטר או השוטרת חוזרים איתם הביתה, את חוסר הסבלנות והקשב, כשאתה מגיע כבר מותש.

יעקב שבתאי: פה זאת מילה לכל נשות או הבעלים והילדים והמשפחות של השוטרים.

יעקב שבתאי: תאמינו לי, אני יודע מה זאת הקרבה של משפחה, מה המשפחה מקריבה על מה שאנחנו עושים כדי לתרום לכל אחד ואחד מאזרחי ישראל, ואנחנו עושים את זה בכבוד, בגאווה, אבל תנו לנו את האפשרות לתת לשוטרים לחזור בכבוד הביתה.

יעקב שבתאי: לגבי הסכם גג השכר, אני אומר עוד פעם חתמנו על ההסכם.

יעקב שבתאי: אנחנו מאוד מאוד רוצים לעמוד – ועמדנו – בכל התנאים, למעט סוגיה אחת של פיטורים.

יעקב שבתאי: אני לא רואה מצב שאני מחר מפטר שוטר אחד במשטרת ישראל כדי לעמוד במכסות, ומחזיקים אותי כרגע בן ערובה עם כסף של מענקים, שאנחנו מחויבים לשוטרים.

יעקב שבתאי: רוצים להתווכח?

יעקב שבתאי: אפשר להתווכח, אבל אל תפגעו בשוטרים.

יעקב שבתאי: תודה רבה גברתי, ותודה לך אדוני חבר הכנסת, גם על התמיכה והגיבוי לאורך השנה, אני מודה לך.

מירב בן ארי: כמה דברים לסיכום הדיון.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה אדוני המפכ"ל, שהגעת לדיון החשוב הזה, ובאמת על הדברים הברורים.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לבועז, ראש אמ"ש.

מירב בן ארי: מהיום שאני בוועדה הזאת, יש לנו שיח טוב מאוד על כל הנושא, שבעיניי הוא דרמטי.

מירב בן ארי: אני גם אמרתי להם לפני שהגענו, שאני לא זוכרת מתי היה אירוע כזה מטלטל במשטרה.

מירב בן ארי: אמיר היה בעמדה הזו, אני לא חושבת שגם אתה נתקלת באירוע כזה מטלטל.

מירב בן ארי: ברור לי שכמו שאמר אמיר רשף, יש לנו גם אירוע בין-לאומי, אנחנו רואים את זה משדות התעופה, אנחנו רואים את זה במגזר הציבורי.

מירב בן ארי: אין עובדים, זה לא חדש, ואם יש עובדים, הם מתפטרים, הרבה יותר קל לעבוד מהבית, הרבה יותר קל להיות שליח של וולט, אף אחד לא יקלל אותך, אף אחד לא יצעק עליך, וכנראה תביא הביתה 15,000 שקל נטו.

מירב בן ארי: אלה החיים שאנחנו חיים מאז הקורונה.

מירב בן ארי: אנחנו רואים את זה כל יום בחדשות.

מירב בן ארי: כל יום בחדשות רואים את השירות הציבורי, את המגזר הציבורי ב-over משימות ועם מינימום עובדים.

מירב בן ארי: עם זאת, ואחרי שאמרנו את זה – אני לא אומרת אבל, כי זה פשוט נכון – אין מה להשוות עובד מגזר ציבורי לשוטר, אין מה להשוות, כי בסוף הוא האדם שנמצא בניידת.

מירב בן ארי: אני הייתי בלילה בתחנות של נתניה, פתח תקווה, לוד ותל אביב.

מירב בן ארי: תחנות, לא מפקדי מחוז.

מירב בן ארי: תחנות, עם שוטר שאני מתעקשת גם שלא יבוא המת"ח, אני רוצה שמפקד המשמרת יישב אתי בניידת ואני רוצה לראות עם מה הוא מתמודד.

מירב בן ארי: כשאני רואה את המשימות הפתוחות על הטאבלט בניידת, ובמקביל אנחנו כבר ב-small talk, כי אלה שעות קטנות ואני שואלת אותו כמה הוא מרוויח ומה אשתו עושה, אין לי הגדרה אחרת מלבד ציונות ואידיאולוגיה, לא יודעת מה מחזיק אותו, ואהבה לעבודה הזאת, שזאת גם הרבה עבודה שלכם לגבות.

מירב בן ארי: אמרת בועז שאתם עושים הרבה דברים כדי להשאיר בארגון.

מירב בן ארי: ביקשתי את התלושים לאורך כל הדיון.

מירב בן ארי: בסוף, אם שוטר סיור מתחיל עם 6,400 ואחרי שנים הוא מרוויח 8,600 - - -

תמר לוי בונה: נטו.

מירב בן ארי: נטו, סליחה, בוא נלך לברוטו, באוצר אוהבים ברוטו.

מירב בן ארי: 8,000 ברוטו בשלוש שנים הראשונות, 11,000 ברוטו בחמש שנים הראשונות, ואחרי 11 שנים 12,500 ברוטו.

מירב בן ארי: ועם 12,500 ברוטו להביא 8,600 הביתה, עם שבתות, עם כוננויות ועם השלמות – אני רואה אותם משלימים שעות במגרשי הכדורגל על חשבון המשפחה, אני רואה אותם משלימים שעות במשאיות על רכבים כבדים של התנועה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים שהשוטר גם יהיה בבית.

מירב בן ארי: השבוע היתה כתבה של יוסי מזרחי, שאומרת אשתו של השוטר: סוף סוף קיבלתי את הבעל שלי בחזרה.

מירב בן ארי: עומדת כאן אימא ואומרת: אני חד-הורית.

אמיר אוחנה: יש מי שחושב שהשוטרים מקבלים שעות נוספות, אז אולי כדאי להדגיש שלא.

מירב בן ארי: כן, בואו נדגיש שלא, במקום ללכת הביתה ולהיות עם המשפחה ולעזור, הם משלימים שעות.

מוריה רצאבי: זה לא רק זה, זה שאם עכשיו יש עצור בתחנה ובעלי התחייב לילד שהוא יבוא למסיבת סידור שלו, הוא לא יגיע ואני אצטרך לתת את התירוץ למה אבא לא נמצא ועדיין תמשיך לחייך וגם אני.

מירב בן ארי: אני יודעת, ולכן אני חושבת שהסיטואציה הזאת שאליה נקלענו, מצריכה פתרון.

מירב בן ארי: אמיר רשף, אני אגיד לך, לתמר ולאביה, שאנחנו מלווים אתכם לאורך כל השנה והיינו בדיונים לא פשוטים, ועם כל הכבוד תמיד שמרנו על הזכות שלכם לדבר וגם כשנאמרה כאן מילה לא לעניין, גם היתה התנצלות וגם עצרתי את זה.

מירב בן ארי: אבל צריך לזכור שאנחנו חיים במדינה הזאת, ואנחנו יכולים להמשיך להגיד: הכול בסדר, הכול טוב, אין בעיה, ובמקביל השוטרים ימשיכו לעזוב – הם ימשיכו לעזוב.

מירב בן ארי: לא סתם אמרתי לאמיר אוחנה, הוא היה שר לביטחון פנים.

מירב בן ארי: שאלתי אותו גם לפני הדיון.

מירב בן ארי: מהיום שנכנסתי להיות יו"ר ועדה, התיישבתי מול אמיר וביקשתי שיספר לי על האתגרים.

מירב בן ארי: לא דיברנו על שכר שוטרים.

מירב בן ארי: קיבלתי ועדה, הדבר הכי טריוויאלי בעיניי היה לשבת עם השר לשעבר ולשמוע מה האתגרים של המשטרה, של השב"ס, של הכבאות.

מירב בן ארי: לא דיברנו על השכר.

מירב בן ארי: יש לנו בעיה אמיתית.

מירב בן ארי: אנחנו יכולים להמשיך להגיד: הכול בסדר, יש מלא כסף אצל המפקדים הבכירים.

מירב בן ארי: זה לא משנה את העובדה, שהם קמים והולכים, ובסוף אנחנו נשארים בלי שוטרים.

מירב בן ארי: אם בכתבה כל כך אוטנטית, לא משנה שגם הייתי בתחנה הזאת בנתניה וראיתי, שעומד מפקד תחנה ואומר לכתב: תראה, יש לי 18 אירועים פתוחים, הוא לא בא.

מירב בן ארי: הוא לא בא, ובשומר חומות התקשרו 100 ואף אחד לא בא, כי על שישה, 10 שוטרים בעכו גומרים את כל העיר העתיקה.

מירב בן ארי: חברה שלי שהיה לה דוכן בבזאר, אמרה לי: כבר שלוש פעמים כל לילה שרפו לי את הדוכן מחדש, אף אחד לא בא.

מירב בן ארי: כשבלוד מתקשרת אלי מנהלת כפר הסטודנטים שלי ואומרת לי: יש לנו בקבוק תבערה, אף אחד לא בא – עם כל הכבוד, זה לא עוד עובד במגזר הציבורי, זה מציל חיים.

מירב בן ארי: אני קוראת לכם לחזור לשולחן, לשבת ביחד ולבחון איך כן אפשר להגיע בסיטואציה שנכנסנו אליה בשנה האחרונה, שבה יש קושי לפטר שוטרים, אבל למצוא איזשהו מנגנון ביניים.

מירב בן ארי: עם זאת, אני מבינה שהמענקים כאן עומדים ותלויים.

מירב בן ארי: כן להגיע לשולחן ולנסות לפתור, ובוודאי לתת לשוטרים האלה כסף שכבר אושר, 34.5 מיליון שקל, לתת להם את המענק.

מירב בן ארי: גם אני אפנה לראש הממשלה, לראש המפלגה שלי, שגם הוא יתכנס לתוך האירוע, כי אנחנו חייבים לדאוג להם לפחות למינימום של המענק הזה באחד באוגוסט.

מירב בן ארי: עם זאת, אני כן קוראת לכם לחזור לשולחן, לשבת עם נציגי האוצר ולמצוא פתרון.

מירב בן ארי: אבל אנחנו לא יכולים להמשיך את האירוע הזה, שבו שוטרים נוטשים בתקופה כל כך מאתגרת למדינה.

מירב בן ארי: מישהו פה דיבר על חטיבה של הצבא, מישהו פה דיבר על אתגרים.

מירב בן ארי: ברור לי לגמרי שעם מה שאתם מתמודדים עכשיו, לא התמודדתם כבר הרבה שנים.

מירב בן ארי: מכיוון שזה כנראה הדיון האחרון של הוועדה, בשבוע הבא יהיה דיון גם עם נציב הכבאות וגם עם נציבת שב"ס, אני רוצה בהזדמנות הזאת גם להגיד לך יעקב שבתאי תודה על כל העבודה המשותפת, לצוות שלך, גם לולדמן שעכשיו כבר פחות כועס עלי, ולברוך – הצוות שלך וכל צוות הלשכה שלך שהיה אתנו בקשר כל השנה הזאת.

מירב בן ארי: זאת פעם ראשונה שהוועדה הזאת הוקמה בכנסת – היא עשתה כאן עבודה מאוד מאוד מורכבת בשנה מורכבת, גם מיד אחרי שומר חומות.

מירב בן ארי: ניסינו לגעת בנושאים הכי חשובים למשטרת ישראל, מצד אחד לבקר ומצד שני לגבות.

מירב בן ארי: במהלך הדיונים השנה היו כל מיני כוחות, שהגדירו אותי כדוברת המשטרה.

מירב בן ארי: אני אומרת לכם בלי להתבלבל, היה לי הכבוד והזכות להיות בשביל משטרת ישראל, בשביל השב"ס ובשביל לוחמי האש.

מירב בן ארי: היה לי הכבוד להיות פה עבורכם – כן, גם מדי פעם למתוח ביקורת, זה התפקיד שלי, אבל לא לחבוט במשטרה.

מירב בן ארי: שמעתי על שוטרים שהיו מגיעים לוועדות כנסת ויצאו מצולקים, למה?

מירב בן ארי: אין בעיה למתוח ביקורת, למה צריך להפוך את המשטרה לשק חבטות?

מירב בן ארי: אין לנו משטרה אחרת.

מירב בן ארי: זאת זכות עבורי להיות בוועדה הזאת.

מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שנמשיך, אמיר רוצה פחות, להיות כאן עבורכם.

אמיר אוחנה: תמשיכו, אבל בספסלים אחרים.

אמיר אוחנה: ..

מירב בן ארי: אני בטוחה שנלמד לשתף פעולה בכל מקום ולהיות כאן עבורכם.

מירב בן ארי: בכל מקרה אני ממשיכה כיו"ר הוועדה לקדם את כל נושא השכר.

מירב בן ארי: מי שאמר פה, שלא יהיו רק דיבורים, גל לדעתי, אני מבטיחה לך שאנחנו ממשיכים בנושא הזה ואנחנו לא מתכוונים להרפות.

מירב בן ארי: ננסה לעשות כל מה שאפשר במסגרת המשא ומתן הפוליטי שאנחנו נמצאים בו.

אביגיל שררה: תודה רבה על כל מה שאת עושה.

אמיר אוחנה: לפני שאת נועלת את הדיון, מותר להגיד מילה טובה בתקופת בחירות גם על חברות ממפלגה אחרת?

אמיר אוחנה: מותר?

מירב בן ארי: שלא יפגע לך בפריימריז.

מירב בן ארי: ..

אמיר אוחנה: בי זה לא יפגע, ברוך השם.

אמיר אוחנה: מירב, אני חושב שהוכחת בשנה הזאת כמה הוועדה הזו היתה נחוצה, למרות שהיא מעולם לא היתה קיימת, בשורה של דיונים וסיורים שהתעקשת לבצע, גם כשזה היה קשה, גם כשזה היה כמעט בלתי אפשרי.

אמיר אוחנה: חשפת לדעתי את חברי הכנסת, ורותי בהחלט אחת מהקבועות שהגיעו כמעט לכל הדיונים, אולי אפילו לכל הדיונים, ויש נוספים, לעבודה הכול כך חשובה הזאת של משטרת ישראל, של שירות בתי הסוהר, דברים שהציבור פחות רואה, וגם חברי הכנסת כחלק מהציבור פחות רואים.

אמיר אוחנה: בזכות העבודה שלך והחריצות שלך זכינו לראות, ישר כוחך.

רות וסרמן לנדה: אני גם מצטרפת.

מירב בן ארי: תודה רבה אמיר, תודה רבה לרות וסרמן לנדה, שהיתה אחת מיוזמות הדיון הזה וגם נמצאת פה לאורך כל הדיון.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך לעבוד יחד.

מירב בן ארי: אני מודה לכולם, לכל מי שהגיע, כולל לארגונים.

מירב בן ארי: תודה רבה, הישיבה נעולה.