ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 157, 2022-05-31 12:50

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

שרן השכל: אני רוצה לברך את חברי הכנסת שנמצאים כאן איתנו ואת ראשי הרשויות המקומיות שהגיעו לקחת חלק בדיון החשוב הזה.

שרן השכל: גיבשנו מספר דיונים של היערכות לקראת פתיחת שנת הלימודים שאמורה להיפתח בספטמבר.

שרן השכל: אחד הנושאים החשובים ביותר למיטב הבנתנו, לאחר לפחות שני דיונים שכבר התקיימו בתוך הוועדה, הוא אתגר ומשבר בכל הקשור לבינוי ולכיסוי מספר הכיתות שצריך אותן בצורה דחופה ושיפור של מבנים קיימים בתוך רשויות מקומיות.

שרן השכל: קודם כול אתן ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי, חיים ביבס, הזדמנות לפתוח ולספר על המצוקות ועל האתגרים שקיימים בעניין הבינוי, לתת לנו סקירה, גם לחברי הוועדה, כדי שנבין איפה הדברים עומדים.

שרן השכל: נמצאים איתנו כאן מספר ראשי רשויות מקומיות שאתן להם גם כן את רשות הדיבור, האחד אחר השני, כדי לתאר בפנינו את המצב הקיים היום.

שרן השכל: לאחר מכן נעבור למשרד החינוך שיציג בפנינו את הנתונים, דברים שהוועדה למעשה הביאה ואיפה אנחנו נמצאים היום, וכמובן גם להגיב לדברים שייאמרו.

חיים ביבס: צוהריים טובים לכולם.

חיים ביבס: אנחנו רוצים ממש בתמצית לראות את הדברים ולהבין אותם.

חיים ביבס: אני מכיר את התחום 25 שנים.

חיים ביבס: לפני 25 שנים הייתי מנהל פרויקטים בתחום הבינוי של השלטון המקומי, כל בניית מוסדות החינוך והציבור בארץ.

חיים ביבס: שיטת התקצוב והאופי שלה לא השתנו כבר 25 שנים.

חיים ביבס: כל העולם השתנה, הכול זז קדימה, כל יום מוכרים לנו אנשי האוצר את נתוני ה-OECD, רק שאנחנו וה-OECD רחוקים כל כך בגלל שיטה מובנית, שהתכלית שלה לקחת כל הזמן אלפי כיתות ולגלגל אותן משנה לשנה ולא להעביר אותן.

חיים ביבס: בתוכנית החומש הקודמת היו 17,000 יחידות דיור אחרי שנלחמנו מלחמה גדולה להעלות מ-12,000 ל-17,000 יחידות דיור.

חיים ביבס: התוספת הייתה 5,000 יחידות דיור בנוסף לתוכנית החומש שקדמה לתוכנית הקודמת.

חיים ביבס: בעצם היום באים עם תוכנית חומש עם אותן 17,000 יחידות דיור.

חיים ביבס: לא הוסיפו ולו יחידה אחת.

חיים ביבס: במסגרת ההסכמים הוסיפו רק 1,000 כיתות לימוד בתוכנית החומש למגזר הערבי, 200 כיתות בשנה, שגם זה לעג לרש.

חיים ביבס: כלומר 18,000 כיתות שייבנו על פני חומש, כאשר אנחנו נמצאים כבר - - -

שרן השכל: זה 18,000 כיתות לאורך חמש שנים?

חיים ביבס: לאורך חמש שנים.

חיים ביבס: בתוכנית החומש הקודמת היה 17,000 ובתוכנית החומש שלפניה היה 12,000.

חיים ביבס: זה למעשה 17,000 יחידות דיור, וה-1,000 הנוספות נמצאות תחת ההסכם של רע"מ, בינוי למגזר הערבי.

שרן השכל: מה המחסור הקיים כיום?

שרן השכל: << דובר >> חיים ביטון (ש"ס): << דובר >> המחסור הקיים כיום הוא כ-7,000 כיתות באופן מידי, בהכרה מידית, ועם התוכנית שמשרד החינוך היום כבר מציג אותה אנחנו מגיעים לסדר גודל של 9,000 כיתות.

שרן השכל: אבל פחות מעניין אותי הדבר הזה מכיוון שיש כמה דברים שאם ייפתרו יהיה אפשר להתקדם.

שרן השכל: ברור לי שמדינת ישראל לא יודעת להביא את כל 7,000 הכיתות במכה אחת, אבל במשך שנים היה דבר ברור מאוד – השלטון המקומי לקח על עצמו בהתחייבות בכל שנה 1,000 כיתות לימוד שאנחנו קידמנו ובנינו על בסיס מכתב שקיבלנו מאגף הפיתוח במשרד החינוך.

שרן השכל: על הבסיס הזה אנחנו מימנו למדינה בכל שנה 1,000 כיתות, אנחנו בעצמנו.

שרן השכל: עד שיום אחד החליט גאון אחד לזרוק אבן לבור, וגם מאה חכמים לא הצליחו להוציא אותה.

שרן השכל: החשב הכללי הקודם החליט בעצת היועץ המשפטי של משרד האוצר לא לאשר יותר מכתבים.

שרן השכל: המשמעות היא מה שאתם רואים היום, הנזק.

שרן השכל: תוסיפו על זה שנתיים שאין ממשלה ואין תקציב ונערכות מערכות בחירות ואנחנו נמצאים במצב שבשנתיים האלה נתנו הלוואה למדינה כדי לבנות כיתות לימוד.

שרן השכל: דרך מפעל הפיס נתנו להם הלוואה על מנת לבנות.

שרן השכל: היום אנחנו בתוך הדפיציט הזה כאשר יש 100,000 ילדים שיושבים היום במבנים יבילים, שזה בושה וחרפה ב-2022.

שרן השכל: יש מחסור של 7,000 כיתות, ואנחנו עוד במסגרת של סוף השנה הבאנו 1,500 כיתות ועוד 3,400 כיתות במסגרת ההסדר כדי לצמצם פערים.

שרן השכל: ועדיין אנחנו נמצאים במצב שהפערים גדולים.

שרן השכל: אקח אתכם מעבר לזה.

שרן השכל: מדברים כל הזמן על פתרון לבעיות הדיור במדינת ישראל.

שרן השכל: אנחנו מראש בחתימת הסכמי הגג – הייתי מהראשונים שחתמו – אמרנו: רבותי, דעו לכם שהמשמעות אם לא יכניסו כיתות לימוד מראש היא אחת, בסופו של דבר הדיור ייעצר כי אי אפשר לבנות רק דירות בלי לתת להורים גני ילדים ובתי ספר ואת כל הדברים מסביב.

שרן השכל: חלק גדול מן הפערים נובעים מכך שאוצר מדינת ישראל למד לעשות קופה על הגב שלנו.

שרן השכל: לדוגמה, כשהוא משווק שכונה במודיעין הוא מרוויח מאות מיליוני שקלים.

שרן השכל: במקום שבמעמד זה שהוא שיווק, כשהכסף כבר אצלו בכיס – אתן לכם דוגמה, ב-2015 שיווקתי שלוש שכונות, הכסף יושב באוצר.

שרן השכל: היום אני נמצא בשני-שליש מוסדות חינוך.

שרן השכל: זה בושה וחרפה למדינת ישראל ב-2022 שכך אוצר מדינת ישראל מתנהל, זה בושה וחרפה כי בסופו של דבר אנחנו מדברים על חינוך, חינוך חינם.

שרן השכל: איזה חינוך חינם?

שרן השכל: אתם יודעים שאנחנו מביאים באופן מובנה 30% מהתקציב מן הבית?

שרן השכל: מה עושות רשויות שאין להן כסף?

שרן השכל: באלעד בניתי בזמנו, בתחילה באו ואמרו: מהר, מהר.

שרן השכל: רוב בתי הספר הם בקרוואנים בכלל.

שרן השכל: למה שלילד באלעד לא יהיה בית ספר, מבנה מסודר, עם כל מה שצריך?

שרן השכל: למה שבמקומות אחרים לא יהיה בית ספר מסודר?

שרן השכל: למה ילדים ב-2022 צריכים ללמוד במבנים יבילים?

שרן השכל: למה יש לנו היום כל כך הרבה ילדים בלי פתרון?

שרן השכל: אם לא נסדיר את הדברים נמצא את עצמנו עם 300,000 ילדים שאין להם מבנה בנוי בתום התוכנית הזאת, זה המשמעות של הדברים.

שרן השכל: תוסיפו עוד דבר – בכל העולם יש התייקרויות.

שרן השכל: כל אחד מרגיש את זה בכיס שלו.

שרן השכל: בא האוצר, כמו אחרוני הגנבים בלילה, ב-30 בדצמבר הוציאו הרשאות כדי להרוויח את ה-60 ומשהו מיליון שקל, את ההצמדות של 1 בינואר 2022.

שרן השכל: זה בושה וחרפה למדינת ישראל שמבלבלים במוח.

שרן השכל: אני כל הזמן אומר:

שרן השכל: אם רוצים ב-OECD לשאול מה דעתי על כך שיבואו לשאול אותי ואגיד להם.

שרן השכל: אגיד להם שיש לנו שנות דור כדי להגיע אל מה שמדברים.

שרן השכל: אנחנו בהשקעות בסך הכול 8%, כאשר מדינות ה-OECD ב-23% ברשויות מקומיות, בחינוך ובשאר הדברים.

שרן השכל: לכן כשאתה מסתכל על הכול, אם לא תהיה פה צעקה אמיתית, שמישהו יבין – דרך אגב, נתתי להם גם פתרון.

שרן השכל: אמרתי להם: רבותי, אתם טוענים כל הזמן, אנשי האוצר הרי גאונים, מציגים כל הזמן מודלים, תיאוריות.

שרן השכל: מהאוניברסיטה ישר הגיעו לאוצר, הם לא עברו דרך איזו רשות מקומית, דרך ניהול איזו חברה כדי להבין את הפרקטיקה ולכן הם כל הזמן במודלים ובתיאוריות.

שרן השכל: אני אומר: יש לכם 17,000 כיתות.

שרן השכל: קודם כול כדי לגמור את המחסור קחו מתוכנית החומש את 7,000 הכיתות שכולם יודעים שחסרות, השלטון המקומי ומשרד החינוך.

שרן השכל: גם משרד החינוך התעשת, שלא תטעו.

שרן השכל: עד דצמבר משרד החינוך הציג לנו מחסור של 4,157 כיתות, אחרי מלחמת עולם שניהלנו איתם.

שרן השכל: בסוף אחרי שעשו עבודה כפי שצריך הגיעו למספר האמיתי.

שרן השכל: אנחנו בשלטון המקומי הכי מחוברים ויודעים את המספר האמיתי ומציגים אותו.

שרן השכל: הם חושבים שאנחנו הזויים.

שרן השכל: היום כולם מבינים ורצים אחרי זה.

שרן השכל: היום אנחנו נמצאים עם פערים כאלה, גברתי היושבת-ראש, שאם לא יקום פה קול צעקה של הוועדה הזאת – אל תטעו, אם מישהו חושב שהוא יכניע, כבר הכניעו אותנו בנושא הזה.

שרן השכל: אבל יש לזה פתרון מידי.

שרן השכל: יספרו אנשי האוצר.

שרן השכל: התקציב, הכול.

שרן השכל: יש תוכנית חומש שמאושרת כבר, על 17,000 כיתות.

שרן השכל: קחו 7,000 כיתות, תקדימו אותן, קודם כול תוציאו את האנשים לבנות.

שרן השכל: האבסורד הכי גדול – ובזה אסיים – מבקר המדינה לינדנשטראוס עליו השלום ביקש להגיע ב-1 בספטמבר למודיעין ורצה להבין, כי הוא ידע שיש בעיה של בינוי מוסדות חינוך, והוא הגיע.

שרן השכל: יצא שבאותו יום בבוקר קיבלתי ממשרד החינוך אישור חתימת חוזה לגבי הגן שאליו אני לוקח אותו.

שרן השכל: הבאתי אותו לגן, הוא ראה את הילדים, הוא ראה את השכונה החדשה.

שרן השכל: הוא שאל אותי: למה כזה צפוף?

שרן השכל: אמרתי: מה לעשות, שכונה חדשה, מטבע הדברים יש זוגות צעירים, ילדים צעירים מגיעים.

שרן השכל: אמרתי לו: אתה מבין?

שרן השכל: תראה את האבסורד הגדול של מדינת ישראל.

שרן השכל: אנחנו בתוכנית, במקום שהמדינה תשחרר את כל 17,000 כיתות הלימוד כדי שעד שרשות תעשה את כל התהליכים ותבנה תסתיים כבר תוכנית החומש, מה שקורה הוא שאתה נמצא בתוך גן.

שרן השכל: אתה יודע מתי קיבלתי את ההרשאה?

שרן השכל: הוא אמר לי: לפני שלושה חודשים, ארבעה חודשים?

שרן השכל: הראיתי לו: היום בבוקר, ב-1 בספטמבר קיבלתי אישור חתימת חוזה לגן.

שרן השכל: בושה וחרפה למדינת ישראל שלגבי מוסדות חינוך כך היא מתנהלת.

שרן השכל: זה מתנהל כך שנים, גברתי היושבת-ראש, כולל הצמדות.

שרן השכל: 4,725 שקלים מחיר למטר מרובע, כולל תוספות, קיים כבר כל כך הרבה שנים.

שרן השכל: אף אחד לא מעדכן.

שרן השכל: כל העולם מתעדכן, כל תשומות הבנייה התעדכנו.

שרן השכל: הדבר היחיד שלא מתעדכן – אני תמיד אומר לכולם, זה כמו מוזיאון מרצדס בשטוטגרט, שאתה מתחיל מהעגלה דרך המשאית הישנה ואז מגיע לחדש.

שרן השכל: כך זה משרד החינוך – אתה מתחיל פחות או יותר משר החינוך הראשון בהקמת המדינה, דרך זבולון המר, דרך אורלב, דרך כולם, ובסוף שם אף אחד לא מתחלף.

שרן השכל: אנחנו כל הזמן מתחלפים אבל בסוף הילדים – אנחנו צריכים לדאוג להם.

שרן השכל: לילדים האלה אין כיתות לימוד כי אין אף אחד שידאג להם.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, יושב-ראש השלטון המקומי, חיים ביבס.

שרן השכל: אשלב ראשי רשויות מקומיות וחברי כנסת אחד אחרי השני כדי להביע את עמדתם.

שרן השכל: נתחיל עם איתן פטיגרו, ראש מועצת שוהם, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך ארבע דקות כדי להציג את הדברים.

איתן פטיגרו: חיים ביבס הציג את רוב הדברים.

איתן פטיגרו: אני רוצה לומר כאן לנכבדים, בסוף אנחנו נותנים כתף למדינה, לסייע למדינה בנושא של משבר הדיור.

איתן פטיגרו: אני כראש רשות לא ממליץ לראשי הרשויות שאומרים להם להרחיב את הישוב לעשות הרחבה, מסיבה פשוטה מאוד: לא יכול להיות שאנחנו נמהר, נזרז, ניתן היתרים, נבנה, ובסופו של דבר אנחנו כמו עניים, מקוששים, מתחננים לפתוח מוסדות חינוך.

איתן פטיגרו: האמירות שלפעמים נאמרות: לא נורא, מקסימום תסיעו אותם, קודם כול שיתאכלסו, אחר כך תסיעו אותם לצפון הישוב, תשימו קרוואנים, שבסוף זה יעלה יותר גם למדינה וגם לרשות – איך אנחנו כך רוצים לעודד משפחות צעירות לעבור לדירות חדשות, לישובים חדשים, לשכונות חדשות ונותנים להן מענה לא נכון?

איתן פטיגרו: לפני כמה שנים אפשרו לקחת הלוואות, לבנות ללא אישור, והיינו מתחילים לבנות.

איתן פטיגרו: מה לעשות, אנחנו בתוך הרשות יודעים את הצרכים.

איתן פטיגרו: בסוף אנחנו יודעים שבתי הספר יהיו מלאים, שהגנים יהיו מלאים, שהמעונות יהיו מלאים, כי אנחנו עושים תחזיות לא פחות טוב ממשרד האוצר וממשרד החינוך.

איתן פטיגרו: אנחנו מגיעים לנקודות הקצה עד שאנחנו מקבלים את האישור.

איתן פטיגרו: קיבלתי עכשיו אישור למספר גנים לא מספיק לשכונה חדשה, ממש בסוף חודש מרץ.

איתן פטיגרו: תבינו שאנחנו צריכים לטוס במהירות ואנחנו על הקשקש, אולי נצליח לסיים עד 1 בספטמבר.

איתן פטיגרו: אני לא מדבר על מעונות, אני לא מדבר על דברים אחרים, יש אין ספור צרכים שכרגע לא מקבלים מענה ואנחנו לא יכולים לקבל כתף קרה.

איתן פטיגרו: לצערי, עוד פעם, אני לא מאשים את משרד החינוך.

איתן פטיגרו: יש את משרד האוצר שמתקצב אותו ולא מעביר את התקציב כפי שצריך ולא נותן לו יכולת לעבודה, וזה אחת הבעיות.

איתן פטיגרו: משרד החינוך מקבל מספר כיתות ולפי זה הוא מחלק בין כל הצרכנים שיושבים כאן.

איתן פטיגרו: אני פונה לוועדה בבקשה לסייע לנו.

איתן פטיגרו: אנחנו לא יכולים בכל שנה ב-1 בספטמבר להגיע לדבר הזה, שאנחנו לא נותנים מענה.

איתן פטיגרו: קרוב מאוד לכאן, בבנייני האומה יש תערוכה מקסימה של ביאנלה, של תוכניות לחדשנות.

איתן פטיגרו: אבל איזו חדשנות זאת אם בסוף אנחנו נותנים לילדים ללמוד בתוך קרוואן או להיות בצפיפות אין סופית?

איתן פטיגרו: החדשנות מגיעה קודם כול מכך שיהיה לנו מוסד חינוכי לתת לכל ילד במדינת ישראל, ולא כשאנחנו מאלתרים.

איתן פטיגרו: בפועל כמובן מי שבאים אליו בטענות זה אנחנו, שלא מספקים לתושב את הצרכים המינימליים.

איתן פטיגרו: אשמח לסיוע שלך, יושבת-ראש הוועדה, ושל חברי הכנסת שנמצאים כאן, כי זה אצל כולם אותו דבר.

שרן השכל: תודה רבה לך על הדברים, ראש מועצת שוהם, איתן פטיגרו.

שרן השכל: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: תודה רבה, ותודה על הדיון ותודה לקודמיי.

עופר כסיף: אני רוצה להתחבר אל מה שאמר חיים ביבס לגבי ההתנהלות של משרד האוצר בהקשר הזה.

עופר כסיף: לא יכול להיות שתהיה הסתכלות על התלמידים שלנו ועל המורים שלנו – והכול קשור – דרך החור של הגרוש.

עופר כסיף: לא יכול להיות דבר כזה.

עופר כסיף: מי שמסת

עופר כסיף: כל דרך החור של הגרוש יוצר חור גדול מאוד בחינוך.

עופר כסיף: הוזכרו קודם החוסרים שיש.

עופר כסיף: צריך להוסיף על החוסרים בכיתות לימוד גם את הפערים שיש בין רשויות חלשות לחזקות.

עופר כסיף: הרשויות החלשות – שם המצב הוא לאין שיעור גרוע יותר בתנאי הלימוד של התלמידים, בחוסרים של מבנים ושל כיתות לימוד הולמות.

עופר כסיף: לא סתם כיתות לימוד אלא כיתות לימוד הולמות.

עופר כסיף: לא יכול להיות שתלמידים, בוודאי הצעירים שבהם אבל בכלל, ייאלצו ללמוד בקרוואנים או בצריפים.

עופר כסיף: מעבר לכך שיש גם ענייני בריאות, יש לזה גם השפעה מכרעת על עצם הלימוד.

עופר כסיף: אי אפשר להתעלם מן הדברים הללו.

עופר כסיף: המצב בישראל, למי שמשווה אותו למדינות ה-OECD, של מספר תלמידים בכיתה הוא בלתי נסבל מלכתחילה.

עופר כסיף: לא רק שיש חוסרים כשמדובר על כיתות גדולות.

עופר כסיף: קל וחומר אם אנחנו רוצים – אנחנו צריכים לרצות – לצמצם באופן משמעותי את מספר התלמידים בכיתה.

עופר כסיף: אם אנחנו באמת חושבים על זה ורוצים לקדם את זה, תחשבו על כך שלמעשה החוסר הרבה יותר גדול.

עופר כסיף: אני מבקש מן היושבת-ראש ופונה לכל חברי הוועדה ולכל המכובדים שנמצאים כאן, צריך מיד לנהל דיון ולראות איך מקדמים את הפתרון לבעיה שעומדת בפנינו, וגם לחבר את זה לבעיה של כיתות גדולות מדי.

עופר כסיף: ראינו בשנתיים האחרונות, לא רק שזה משפיע על הריכוז, על היכולת של המורים לתת את תשומת הלב הראויה וכן הלאה, אלא גם משפיע בעתות משבר של מגפות, משפיע לרעה על ההדבקה.

עופר כסיף: יש היום כמה וכמה סיבות לצמצום הכיתות, וכאמור זה מתחבר, זה קשור לנושא החוסרים.

עופר כסיף: זה דבר שלדעתי צריך להיות בראש סדר העדיפויות של הוועדה ממש באופן בהול.

עופר כסיף: אנחנו כבר ביוני.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את רשות הדיבור ללין קפלן, ראש מועצת תל מונד.

שרן השכל: את רוצה להוסיף עוד על הדברים שנאמרו פה?

לין קפלן: צוהריים טובים לכולם.

לין קפלן: אני מברכת על הדיון החשוב הזה.

לין קפלן: אני מקווה מאוד שבעזרתכם יהיו לדיון הזה גם תוצאות אופרטיביות, כי הנושא הזה הוא על סדר יומו של מרכז השלטון המקומי ושל הממשלה כבר זמן רב מאוד.

לין קפלן: אני רוצה לתאר כאן את המצב הספציפי של תל מונד.

לין קפלן: תל מונד הוא ישוב בתנופת פיתוח אדירה.

לין קפלן: בתוך שלוש שנים אנחנו הולכים לגדול ב-33%, מספר התושבים יגדל בשלוש השנים הקרובות בתל מונד.

לין קפלן: כראש רשות ברור שאני מחויבת לדאוג לתשתיות לתושבים הללו, אני מחויבת לדאוג להם למדרכות, לכבישים, אני מחויבת לדאוג להם לכיתות לימוד.

לין קפלן: כל מה שתלוי בי כראש רשות אני עושה, אבל לצערי הרב בכיתות לימוד אני תלויה במדינה.

לין קפלן: ברור לכולנו, כפי שכבר נאמר כאן, שאנחנו מברכים על כל חדשנות פדגוגית ועל כל מהלך פורץ דרך בחינוך, אבל כיתות לימוד זה התנאי הבסיסי שאנחנו מחויבים לתת לאזרחים ולתושבים במדינה שלנו.

לין קפלן: האבסורד הוא שכראש רשות הידיים שלי ממש קשורות כי אם אין לי הרשאה תקציבית אז אני לא יכולה לבנות בית הספר שכבר קיבל את ההכרה בצורך לפני ארבע שנים ממשרד החינוך, בית ספר שכבר סיים תכנון, בית ספר שיש לו היתר, ואני לא יכולה לבנות אותו כי אין לי הרשאה תקציבית בגלל תמונת המצב שיושב-ראש מרכז השלטון המקומי הציג כאן.

לין קפלן: מצד אחד המדינה רוצה, ובצדק, ברמה הלאומית ודוחפת לעוד ועוד יחידות דיור, אבל מצד שני לא נותנת את התנאים הבסיסיים לאותם תושבים.

לין קפלן: משרד החינוך מפנה לאוצר, ומשרד האוצר מפנה לחינוך ומפנה לקריטריונים.

לין קפלן: אנחנו מנסים לראות את הניקוד שקיבלנו ולהבין אותו.

לין קפלן: אבל מצד שני, אני רוצה להגיד שהניקוד הזה לא מעניין אותי כי אני יודעת בדיוק מה המחסור שהולך להיות לי בכיתות לימוד ואני יודעת שאני צריכה לתת את זה.

לין קפלן: אותי ואת התושבים שלי הקריטריונים האלה לא מעניינים כי אנחנו צריכים כיתות לימוד.

לין קפלן: פשוט לא מתקבל על הדעת שאומר לי משרד החינוך: מקסימום תבני קרוואנים.

לין קפלן: האם באמת בשנת 2022 זאת התשובה שאנחנו מקבלים?

לין קפלן: הרי ברור לכולנו שאנחנו הולכים לשפוך כסף גם של המדינה, גם של הרשות, על מבנים יבילים, על התאמה שלהם לשטח נתון, אחר כך הולכים לזרוק את המבנים היבילים האלה, שהם בכל מקרה לא פתרון מיטבי לתלמידים, והולכים לבזבז עוד כסף על בניית בית ספר.

לין קפלן: ברור לכולנו שבסופו של יום ההרשאה התקציבית לבניית בתי הספר באשר הם תינתן.

לין קפלן: אז למה לא לעשות את זה בזמן הנכון, שנוכל לעשות את זה ביעילות תקציבית, בשביל לתת פתרון ראוי ובסיסי לתלמידים שלנו?

לין קפלן: זה פשוט לא יעלה על הדעת.

לין קפלן: כפי שחיים ביבס אמר, אם בשום פנים ואופן אין פתרון תקציבי אני מוכנה לקחת את המימון על עצמי כמימון ביניים, אני מוכנה לקחת גם הלוואה לשם זה, אבל אני חייבת את בית הספר הזה.

לין קפלן: אי אפשר להשאיר את הידיים שלנו קשורות.

לין קפלן: כפי שראשי הרשויות אומרים בהרבה הזדמנויות, הוכחנו את עצמנו גם בתקופת הקורונה, ולא רק.

לין קפלן: אנחנו מכירים את השטח, אנחנו מכירים את הצרכים, אנחנו יודעים היטב מה נדרש בישוב שלנו, אבל תנו לנו את הסמכות.

לין קפלן: בנושא הזה, שהוא כל כך בסיסי, של בניית כיתות לימוד, כרגע אין לי את היכולת הזאת.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, ראש מועצת תל מונד, לין קפלן.

שרן השכל: חבר הכנסת חיים ביטון, בבקשה.

חיים ביטון: שלום וברכה לכולם, יושבת-ראש הוועדה, כל החברים, יושב-ראש השלטון המקומי.

חיים ביטון: למי שלא יודע, ב-20 השנים האחרונות הייתי עסוק בעיקר בחינוך.

חיים ביטון: לפני הגעתי לכנסת הייתי מנכ"ל רשת החינוך התורנית במשך שש שנים ואני מכיר היטב לעומק את כל בעיית הכיתות.

חיים ביטון: מה שאמר יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, בהחלט אני חושב שזה דבר שצריך לעמוד בראש סדר העדיפות במדינה, ובוודאי של החינוך.

חיים ביטון: אני לא יודע אם אתם יודעים אבל בירושלים ראש העיר לשעבר, שהיום הוא חבר הכנסת ניר ברקת, עשה מהלך של הלוואה של מיליארד שקל ובנה כיתות בעצמו.

איתן פטיגרו: קונסים אותנו על כך ב-15%.

חיים ביטון: תנסו ללמוד מן הרעיון כי לדעתי זה היה דבר אבסורדי אבל בסוף הוא אושר על ידי משרד הפנים.

חיים ביטון: דווקא אז שר הפנים הרב אריה דרעי אישר את זה.

חיים ביטון: הסיפור מוכר, אבל זה היה פתרון רציני.

חיים ביטון: אני רוצה להאיר זרקור מיוחד דווקא לנושא המגזר החרדי והמוכר שאינו רשמי בתוך התהליך.

חיים ביטון: יש תהליך מובנה חוקתי, שגורם לכך שכל מערך התכנון וכל אישור המבנים נעשים דרך השערים.

חיים ביטון: זה בסדר גמור, זה דבר תקין והעצמה של המוניציפלי היא דבר שנעשה ב-20 השנים האחרונות והוביל למקומות טובים.

חיים ביטון: הבעיה היא שלא בערים חרדיות, כשמגיעים למצב שראש עיר – וזה צדקת דרכו, אני חייב לומר שהם צודקים, כי ברגע שראש עיר הוא הבעלות של בית הספר הוא מחויב לבית הספר שלו, ויש בעלות אחרת בתוך העיר, והוא צריך לקבל החלטה על תעדוף, איזה בית ספר הולך להיבנות, אז אי השוויון פה מובנה חוקית.

חיים ביטון: כלומר יש פה מהלך שהוא לא תקני מלכתחילה, שבאים למישהו ואומרים לו: אתה מראש תדע שההחלטה של ראש העיר לגביך היא לא תקנית חוקתית.

חיים ביטון: ולכן אני פה כדי להאיר את העניין הזה בפני הוועדה.

חיים ביטון: אני מתכוון לשים את זה בכמה נקודות.

חיים ביטון: דיברנו על זה בעבר אבל צריך לשים על זה דגש ולהבין איך פותרים את הבעיה הזאת, כי בסוף זה מתבטא במספרים.

חיים ביטון: שוויון אין, בוודאי, לא מצפים גם לשוויון.

חיים ביבס: למה לא?

חיים ביטון: המרחק הוא כל כך גדול שאומרים: תן לי להתקדם.

חיים ביטון: אני מתכוון לומר, לא שלא מצפים לשוויון, אנחנו אנשים שרוצים לדעת שיש שוויון, אבל המרחק כל כך גדול מן השוויון.

חיים ביטון: אני רוצה לצמצם קצת את הפער כדי להגיע לשוויון.

חיים ביטון: אני לא יודע מה הפתרון האמיתי בעניין הזה.

חיים ביטון: קודם כול אני קורא כאן לראשי הערים, זה עניין של החלטה שלכם.

חיים ביטון: לא כל ראש עיר מתמודד עם קבוצות אוכלוסייה או בתי ספר במוכר שאינו רשמי בעיר – זה לאו דווקא חרדים – אבל ההחלטה שלו תלויה במה שהוא מגיש במסמכים למשרד החינוך.

חיים ביטון: יושבת כאן גברת שושני שעושה עבודת קודש, כאן המקום להחמיא לה במצב שהיא נמצאת בו בכל השנים האחרונות.

חיים ביטון: גברתי יושבת-ראש הוועדה, זו הנקודה שצריך לטפל בה בצורה מפוקסת מאוד, למצוא פתרון לדבר הזה.

חיים ביטון: אם יבדקו את האחוזים – לא בדקתי ואני לא יודע אם ניתן כל כך לבדוק – אחוז הקרוואנים במוכר שאינו רשמי, בחרדי, בדתי, גם בערבי, הוא לאין ערוך גדול יותר מאשר בציבור הכללי, וזה לא מקטין לרגע את הבעיה של החוסר בציבור הכללי.

חיים ביטון: תודה.

שרן השכל: בישיבה הקודמת שוחחנו כאן ספציפית על שתי ערים, בית שמש ועפולה, שהייתה שם תנופת פיתוח אדירה ונכנסו המון משפחות חרדיות.

שרן השכל: כמות הכיתות שנדרשה הייתה כזו אדירה שלא היה שום סיכוי, למשרד החינוך פשוט לא הייתה יכולת לקדם את הבינוי בישובים הללו.

שרן השכל: ניסינו למצוא פתרונות, אבל אין ספק שאתה צודק.

שרן השכל: עפר בן אליעזר, ראש מועצת רמת ישי, בבקשה, רשות הדיבור שלך.

עפר בן אליעזר: צוהריים טובים, חברת הכנסת שרן השכל, תודה על ההזדמנות להיות כאן.

עפר בן אליעזר: אני רוצה להתחיל ולהגיד קודם כול תודה לאילנית שושני ורימון סאבא שנמצאים כאן.

עפר בן אליעזר: אני רוצה להגיד לכם תודה.

עפר בן אליעזר: כפי שאמרו עמיתי, המורכבות שלנו היא מול משרד האוצר ולדעתי לא מול משרד החינוך.

עפר בן אליעזר: אני רוצה להגיד שני דברים שאני מאמין בהם.

עפר בן אליעזר: אחד, שביטחון שווה חינוך, וחינוך שווה ביטחון.

עפר בן אליעזר: עלינו להבין שאם החינוך לא יהיה כפי שצריך – ואני מצטרף פה אל מה שאמרו כל עמיתיי, ואקח גם קצת מדבריו של חבר הכנסת עופר כסיף – בסוף אנחנו צריכים להיות בחינוך מיטבי כדי שהחברה שלנו תהיה בריאה יותר, טובה יותר, איכותית יותר, תורמת יותר וכולי.

עפר בן אליעזר: לצערי הרב במקום שנדבר על איך אנחנו לוקחים את החברה לשם ואת החינוך לשם אנחנו מדברים כבר הרבה שנים על הבסיס.

עפר בן אליעזר: אנחנו לא מדברים איך אנחנו מקטינים את הכיתות, אנחנו לא מדברים איך אנחנו משדרגים את הכיתות, אנחנו לא מדברים איך אנחנו לוקחים את הכיתות הישנות ומתאימים אותן לשנת 2030, אלא אנחנו בבייס, שאין לנו כיתות וחדרי לימוד.

עפר בן אליעזר: לכן אני מצטרף לעמיתיי, שאנחנו חייבים לתת במדינה עדיפות ראשונה – אני מתחבר אל מה שאמר יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, חיים ביבס – משרד האוצר צריך מיד לשחרר כסף.

עפר בן אליעזר: אני בטוח שמשרד החינוך יידע להתיר את החסמים, למשל של הכרה בצורך וכל הדברים האלה.

עפר בן אליעזר: אלה תהליכים שאני יודע שנעשים בצורה מקצועית וטובה.

עפר בן אליעזר: אבל אני פונה כאן גם לחברי הכנסת וליושבת-ראש הוועדה, חייבים לנקוט פעולה מידית שתשחרר את הפקק שעליו דיבר יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

חיים ביבס: דרך אגב, גברתי היושבת-ראש, גם אם אנחנו לצורך העניין טועים, גם אנחנו וגם הם, אז שחררתם 7,000 כיתות.

חיים ביבס: יכול להיות שבטווח חמש השנים תגלו שכולנו טעינו והכול בסדר גמור, אבל לפחות נצא לדרך, כדי שיבינו אנשים שאנחנו בונים כיתות, שיש כיתות.

חיים ביבס: אם בתום חמש השנים נישאר עם אותו מספר שהיינו אז המדינה הרוויחה, ואם לא אז המדינה לפחות מביאה את מה שצריך מלכתחילה ולא מייצרת פה דבר לא מתאים.

שרן השכל: כל פעם אותו גירעון של כיתות.

שרן השכל: בסדר גמור.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, עפר בן אליעזר, ראש מועצת רמת ישי.

שרן השכל: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר עליזה בלוך – היא לא נמצאת כאן.

שרן השכל: סרג' קורשיא, ראש מועצת כפר שמריהו, בבקשה.

סרג' קורשיא: שלום רב.

סרג' קורשיא: אני רוצה להודות לך, יושבת-ראש הוועדה, על ההזדמנות שניתנה לי להגיע לפה ביחד עם עמיתיי, ובהזדמנות זו גם להודות לחיים ביבס שמוביל אותנו במהלך הזה ובמהלכים אחרים.

סרג' קורשיא: אני בא מישוב במעמד סוציו-אקונומי 10, כאשר הקשר בין החוסן של התושבים לבין הרשות הוא מקרי.

סרג' קורשיא: אנחנו כמועצה מצליחים לעמוד עצמאיים כי אנחנו עובדים בצורה יעילה וחסכונית, אבל יש לנו פערים.

סרג' קורשיא: הצלחתי להרים תקציב לבית ספר חדש, למבנה של 12 כיתות, אבל חסר לנו תקציב כדי לשפץ חלק מן המבנים הישנים של בית הספר.

סרג' קורשיא: מכיוון שאני לא עומד בתוכנית תמ"א 38 לחידוש בתי ספר או שיפוצים, כי הכיתות אצלנו הן בצביון כפרי, מבנה של קומה אחת, אני לא יכול לקבל סיוע מן המדינה.

סרג' קורשיא: הכיתות שאני רוצה לשפץ הן כיתות עתידיות, להגדלת הישוב, כי אני לא עובר עדיין לשלב א' לפרוגרמה.

סרג' קורשיא: אני רחוק משלב ב' אבל אני איפשהו בדרך.

סרג' קורשיא: אני צריך לתת כיתות כדי לתת מענה לחינוך בישוב.

סרג' קורשיא: משרד האוצר צריך להבין שככל שנשקיע בחינוך – ואמר את זה עפר בצדק: חינוך שווה ביטחון.

סרג' קורשיא: אם הילדים מקבלים חינוך נכון הם גם ידעו לתרום את חלקם למדינה, שזה חשוב מאוד.

סרג' קורשיא: ואותו דבר, בהזדמנות חגיגית זו צריך לציין, וזה לא כל כך קשור, את נושא המורים.

סרג' קורשיא: אני מצטער שאני גולש קצת אבל אני חייב להם, כי מה שהם עשו בשנתיים האחרונות – מגיע להם שאפו גדול וצריך להבין אותם.

סרג' קורשיא: תודה.

שרן השכל: אני מזדעזעת שאין פה נציג של משרד האוצר, שטרחו לא להגיע לדיון.

שרן השכל: נמסר לנו כרגע ש"נושא הדיון נמצא באחריות מקצועית של משרד החינוך ואין לנציגי האוצר, לאגף התקציבים, תרומה לדיון".

שרן השכל: אני חושבת שזה ביזיון.

קריאה: זה בדיחות של בזוקה.

שרן השכל: אנחנו יודעים איך להתמודד עם הדברים האלה.

שרן השכל: אני דורשת שעכשיו הם יגיעו לדיון, פיזית שיחצו את הכביש, ואם לא אז שיביאו את ראש אגף התקציבים לפה, שישמעו את ראשי הרשויות.

שרן השכל: נשמע אם באמת אין להם שום תועלת בדיון כזה.

שרן השכל: אם לא, תגידי להם שאזמן אותם אחרי שהמליאה נסגרת, בשעה 7 בערב, אמתין פה לראש אגף התקציבים.

שרן השכל: קודם כול, תודה רבה לך סרג' קורשיא, ראש מועצת כפר שמריהו.

שרן השכל: יש פה נושא חשוב, שזה לא רק בינוי המבנים אלא גם נושא מבנים ישנים, שבהיעדר תקציב הם נדרשים לסיוע בשיפוץ המבנים.

שרן השכל: מאיזו שנה מבנה בית הספר שלך?

סרג' קורשיא: משנות החמישים.

שרן השכל: משנות החמישים הוא לא שופץ.

חיים ביבס: הדבר הנכון הוא להרוס ולבנות מחדש, זה יותר זול.

עופר כסיף: היה צריך להעביר את זה לרשות לשימור עתיקות, אולי שם אפשר יהיה לקדם משהו ...

חיים ביטון: גברתי היושבת-ראש, פעם היה תקציב שיפוצים, בכל שנה 200–250 מיליון שקל.

חיים ביטון: גם זה נעלם, הוא לא קיים יותר.

אילנית שושני: בגדול, התקציב בבסיס הוא 126 מיליון שקל, אבל זה כולל גם את המבנים יבילים, שרק הם נגזרת של 40 מיליון שקל בערך, אז נשאר 60 מיליון שקל.

חיים ביבס: כלומר 58 מיליון שקל לשיפוצים לכל מדינת ישראל.

חיים ביבס: לשפץ בית ספר ברמה נורמלית זה בין 7–8 מיליון שקל.

שרן השכל: איך אתם מחלקים את זה?

אילנית שושני: יש קריטריונים של חידוש מבנים.

שרן השכל: זה באמת רק לפי תמ"א 38?

אילנית שושני: בגדול, מה שהציג ראש עיריית כפר שמריהו, בנושא חידוש מבנים קיימים הפתרונות במערכת הם: ראשית, אנחנו כן מטפלים במבנים שנבנו לפני 1980, זאת תוכנית ייחודית שקשורה בחיזוק מבנים לקראת רעידות אדמה, ומעל קומה, ולכן הצגת בצדק את אותם מבנים חד-קומתיים.

אילנית שושני: מבנים חד-קומתיים אנחנו כן מפנים לנוהל פסילת מבנים.

אילנית שושני: באמת אין כדאיות לשדרג אותם, לכן אנחנו משדרגים רק מעל קומה, אבל כן אפשר להיכנס לתוך תוכנית השיפוצים.

אילנית שושני: בחידוש מבנים יש קריטריונים, 58 מיליון שקל, אז סדרי העדיפויות שלנו קודם כל זה מבנים גדולים, בתי ספר גדולים.

שרן השכל: כלומר לגבי כפר שמריהו, בית ספר שמשרת שם את כל האזור, אין שום יכולת למשרד החינוך להעביר תקציב בשביל שיפוץ המבנה?

אילנית שושני: כפי שאמרתי, יש שתי תוכניות שיכולות לטפל לו במבנים.

אילנית שושני: הוא לא עומד בזה משום שאין קומה שנייה.

אילנית שושני: אז הוא יכול לבקש לפסול את המבנה הזה.

סרג' קורשיא: ואז תעבירו לי תקציבים לבנות מבנים חדשים?

אילנית שושני: כן.

אילנית שושני: ברגע שנוהל פסילת מבנים מאשר את הפסילה של המבנה ואין כדאיות לטפל בו אז המשרד מתקצב את הבינוי החדש כנגד זה, זה אחד כנגד אחד.

קריאה: אבל אז אתה תיפול בגלל המעמד הסוציו-אקונומי.

אילנית שושני: לא, זה לא קשור למעמד סוציו-אקונומי.

שרן השכל: סרג', תגיש את הבקשה ואני אעקוב אחריה מקרוב כדי לראות מה התשובות.

סרג' קורשיא: מאה אחוז, תודה רבה לך.

אילנית שושני: נוהל פסילת מבנים נמצא באתר.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חבר מועצה, שי אדרי.

שי אדרי: שלום.

שי אדרי: אני חבר מועצה לשעבר מבית אריה-עופרים, ישוב בשומרון.

שי אדרי: אדבר על הישוב שלנו.

שי אדרי: היום קיימים שני בתי ספר, אחד ישן עם נזילות, כפי שתיארו פה החברים קודם, ובית ספר נוסף.

שי אדרי: כרגע יש תב"ע מאושרת ל-1,100 יחידות דיור.

שי אדרי: פרט לכך בחמש השנים הקרובות יש תוכנית ל-10,000 יחידות דיור.

שי אדרי: בית ספר שכבר בנוי אמור להיות מוקם בשלושה שלבים.

שי אדרי: בשלב ראשון בנויות שש כיתות.

שי אדרי: בית הספר צומח, כרגע נמצא במבנים יבילים, שש כיתות בדונם וחצי, כאשר הכיתה הרביעית והחמישית – האחת בבית כנסת והשנייה במועדון נוער.

שי אדרי: כלומר כשצריך להגיע מבית הספר לכיתה חוצים כביש.

שי אדרי: בתנאים לא תנאים, צפוף מאוד, אין חצר, אין למורים איפה להיות, אין חדר מורים.

שרן השכל: את הבקשה למבנה לא אישרו לכם?

שי אדרי: המבנה כבר אושר וקיים.

שי אדרי: היינו צריכים להיכנס אליו כבר בתחילת השנה.

שי אדרי: בגלל חוסר של 2 מיליון שקלים למרכיבי ביטחון, חצר וחיבור לתשתיות הילדים לומדים בתנאים קשים.

שרן השכל: בכמה תלמידים מדובר?

שי אדרי: יותר מ-100 תלמידים היום.

שי אדרי: זה בית ספר צומח.

שרן השכל: אז יש בית ספר, הוקם מבנה וחסרים 2 מיליון שקלים כדי לקבל אישור לפתיחה?

שי אדרי: כדי לפתוח אותו.

שי אדרי: יש ריצוף, יש מזגנים, הכול קיים, רק זה תקוע ועומד והילדים נעים בין מקומות שונים, אללה איסטר.

שי אדרי: אני מזמין אתכם לראות.

חיים ביבס: אני יכול לומר באופן אישי שחלק מהתושבים שם דיברו איתי, והעבירו גם צילומים, ואני יודע בדיוק על מה מדובר.

שי אדרי: מבנה חדש ומדהים עומד.

חיים ביבס: לראות את זה, זה באמת כאב לב.

חיים ביבס: משרד החינוך צריך להיכנס פה.

חיים ביבס: היא רשות בקשיים.

חיים ביבס: אפשר לספר סיפורים עד מחר אבל בסוף – זה כמו שפעם היו חסרים 150 מטרים לחיבור שבין מודיעין על הכביש הפנימי לכביש מספר 1.

חיים ביבס: למה?

חיים ביבס: כי הוא היה בשטחי נפקדים.

חיים ביבס: אף אחד לא רצה להשלים את זה.

חיים ביבס: משרד הבינוי והשיכון פיתח את העיר, לא השלים את ה-150 מטרים, מן הצד השני מע"צ לא משלים את ה-150 מטרים.

חיים ביבס: עד שיום אחד באנו כל התושבים, הבאנו טרקטורים, הבאנו את הכול, עשינו בלגן גדול ואז פתחו.

חיים ביבס: גם פה בסוף מישהו צריך להיכנס לבית הספר כדי שהמדינה תרוץ כדי להשלים את מה שצריך.

שי אדרי: אנחנו גרים בישוב ביהודה ושומרון.

שי אדרי: העלויות של ההסעות, להוציא את הילדים מן הישוב, והסכנה בדרך – אלה כל מיני שיקולים שלא נלקחים בחשבון.

שי אדרי: באמת בזבוז כסף במקום להשלים פה את הפער הזה ולתת תנאים מינימליים לילדים.

שי אדרי: אף אחד לא מבקש פה אקסטרות ולוקסוס.

שי אדרי: חבל מאוד שזה נתקע.

שי אדרי: היינו צריכים להיכנס כבר בתחילת השנה.

שרן השכל: אילנית, יש תשובה על הדבר הזה?

אילנית שושני: כן.

אילנית שושני: אשתף אתכם בכל הדיון.

אילנית שושני: התמונה קצת יותר רחבה.

אילנית שושני: אנשי בית אריה היו אצלי ונערכו שני דיונים.

אילנית שושני: זה לא מוצג בדיוק בדיוק.

אילנית שושני: בית הספר תוקצב במלואו, כולל הפיתוח.

אילנית שושני: היו שם כשלים תכנוניים שהתגלו תוך כדי ביצוע ולא קיבלו אישור ממשרד החינוך.

אילנית שושני: זה הוביל אותם לפערים תקציביים, שעליהם דנו בשתי ישיבות עם מהנדסים שלנו.

שרן השכל: זה חלק מן הפערים שדיבר עליהם יושב-ראש השלטון המקומי?

אילנית שושני: כן.

שרן השכל: אז איך הם יעמדו בזה?

שרן השכל: תשומות הבנייה מתייקרות.

אילנית שושני: למשרד החינוך יש מפתחות עלות ויש פתרונות בתוך המערכת, אבל כשיש תכנון לקוי שגורם להוצאות יתר בפרויקט, מה שלא היה אמור להיות – אני רוצה להדגיש שהפרויקט הזה לא היה אמור להיות גירעוני.

אילנית שושני: הפרויקט הזה היה אמור לעמוד במפתחות העלות שלנו, כולל כל התוספות שלנו.

אילנית שושני: לכן הגענו עד הלום.

אילנית שושני: גם בית הספר בבית אריה נמצא בדיונים אצלי עם מהנדסים שלנו והוצע פתרון חלקי לדבר הזה.

אילנית שושני: המשרד או המדינה לא יכולה לקחת אחריות גם על כשלים תכנוניים.

אילנית שושני: יש ביטוחים מקצועיים לאנשים.

אילנית שושני: גם דוח יועץ הקרקע שם נכשל בתפקידו, גם הקבלן נכשל בתפקידו, שהמשיך לפתח מגרש בשלב שלא אושר על ידי המשרד.

אילנית שושני: אפשר לדון על הפרויקט הזה לפרטי פרטים אבל אני לא חושבת שכל הוועדה הזאת צריכה.

אילנית שושני: אני רק רוצה לומר שהתמונה רחבה יותר והנושא בדיון.

שרן השכל: האם ניתן למצוא לזה פתרון עד ספטמבר כדי שהתלמידים יוכלו להגיע?

אילנית שושני: אני עובדת על זה כמעט יום-יום.

אילנית שושני: רק היום דיברתי עם מהנדס, כדי לנסות לסייע לחלץ אותם לפתיחת אותן שש כיתות.

אילנית שושני: אבל היו כאן כשלים פנים-רשותיים שאיתם אני צריכה להתמודד.

שי אדרי: גברתי היושבת-ראש, קודם כול תודה רבה על ההזדמנות להגיע ולהגיד את מה שאני אומר.

שי אדרי: אני מתחבר אל מה שהיא אומרת, אבל בשורה התחתונה יש יותר מ-100 תלמידים שימשיכו – ואני מקווה שלא – ללמוד בתנאים-לא-תנאים.

שרן השכל: אני מבקשת מהעוזרים שלי לרשום את זה.

שרן השכל: אעקוב אחרי זה מקרוב, אהיה בקשר גם עם אילנית כדי לראות שאנחנו מוצאים לזה פתרון.

שי אדרי: תודה רבה.

שרן השכל: יצחק רביץ, ראש מועצת קריית יערים – לא נמצא.

שרן השכל: ישראל פרוש, ראש עיריית אלעד, בבקשה.

ישראל פרוש: בוקר טוב.

ישראל פרוש: ברשות יושבת-הראש – נמצא כאן חיים ביבס, באמת הוא חבר לדרך שרוצה לעזור.

ישראל פרוש: הייתי בטוח שאגיע לכאן ולא יהיה מקום להיכנס.

ישראל פרוש: הסיפור של חינוך – כל עירייה מתמודדת עם זה.

ישראל פרוש: אלפי ילדים נמצאים במכולות.

ישראל פרוש: היה צריך להיות פה טור עד החוץ.

ישראל פרוש: אבל כנראה שכולם כבר מיואשים ואמרו: אין לנו מה לבוא.

ישראל פרוש: אבל בכל זאת בחרתי לבטל את היומן ולהגיע לכאן כי אני חושב שאם אין חינוך אין כלום.

ישראל פרוש: כתוב: "אם אין קמח אין תורה" ואני אומר "אם אין תורה אין קמח", "אם יש תורה יש קמח".

ישראל פרוש: כאשר יש בתי ספר בצורה מסודרת יכולים לעבוד.

ישראל פרוש: אני בעיר במעמד סוציו-אקונומי 2.

ישראל פרוש: אני רוצה ב-15 שניות לספר לך משהו ואז תביני למה אני מתכוון.

ישראל פרוש: הייתה מגפה ביער, כולם התחילו למות.

ישראל פרוש: האריה דרש לעשות פסגה, לא יכול להיות שכולם מתים.

ישראל פרוש: ואז עשו פסגה, אמרו: עכשיו במשך שלושה חודשים אף אחד לא טורף אף אחד, כולם שומרים על השדה שלהם.

ישראל פרוש: עברו שלושה חודשים, כולם ממשיכים למות.

ישראל פרוש: האריה אומר: עושים עוד פעם פסגה.

ישראל פרוש: מגיעים לפסגה, שואלים את האריה: טרפת?

ישראל פרוש: הוא אמר: שניים–שלושה.

ישראל פרוש: אמרו: בסדר, אתה אריה, לא נורא.

ישראל פרוש: שאלו את הדוב: אתה טרפת?

ישראל פרוש: אמר: שניים–שלושה.

ישראל פרוש: לא נורא.

ישראל פרוש: בסוף במקום העשירי הגיעו לכבשה.

ישראל פרוש: אמרו: עשית משהו?

ישראל פרוש: היא אמרה: עבר פה איזה אדם עם כרכרה, נפלו לו כמה עשבים, הייתי רעבה, אכלתי.

ישראל פרוש: אמרו: בגללך כל המגפה.

ישראל פרוש: טרפו אותה ונגמר הסיפור.

ישראל פרוש: למה אני מספר את זה?

ישראל פרוש: אני רואה מכתב, חיים ביבס כותב: נותנים לנו 4,000 ומשהו שקל למטר ויש לנו בעיה גדולה מאוד.

ישראל פרוש: אני אומר לעצמי: עאלק בעיה.

ישראל פרוש: הלוואי ונגיע למצב הזה או נגיע למצב של בית אריה עם 100 ומשהו ילדים כשרוב הבניין מסודר.

ישראל פרוש: אני נכנסתי להיות ראש עיר לפני שמונה ומשהו שנים.

ישראל פרוש: 17,000 ומשהו ילדים היו במכולות, היו בקרוואנים.

ישראל פרוש: תבינו מה זה קרוואן – כשאתה לוקח קרוואן אתה נכנס לגירעונות, אתה כובש שטחים, אתה לוקח מקומות שאחרי כן כשמגיע התקצוב לבניינים אתה לא יכול לבנות אותם.

ישראל פרוש: הייתי במצב שהיה לי חשב מלווה כי בכל שנה לקחו הלוואות של 7 מיליון, 9 מיליון שקל כדי לקנות קרוואנים.

ישראל פרוש: העיר שלי מייצרת בכל שנה עשרות כיתות חדשות, 80–90 כיתות חדשות.

ישראל פרוש: ייאמר לשבחו של משרד החינוך, הוא התחיל להזרים כיתות.

ישראל פרוש: כאשר באתי למשרד החינוך מצאתי שלוש תיקיות: רעידות אדמה, מגזר ערבי ואלעד.

ישראל פרוש: זה היה אצל יגאל צרפתי שהיה לפני תמיר.

ישראל פרוש: שאלתי למה.

ישראל פרוש: אמרו: יש לי ממ"דים, לציבור הדתי-לאומי, 10% מהם עדיין לא מסודרים.

ישראל פרוש: כל זמן ש-100% לא מסודר, מה שביטון אמר קודם, אתה לא יכול להמשיך קדימה.

ישראל פרוש: אמרתי: אין בעיה, יגאל צרפתי, אני מוריד את הראש.

ישראל פרוש: בניתי מיד את הכיתות לממ"דים ואז המשכנו למוסדות פטור ולמוכר שאינו רשמי.

ישראל פרוש: מה, מגיע להם משהו אחר מן הילדים של הממ"ד?

ישראל פרוש: אבל לא משנה, דינא דמלכותא דינא, צריך ללכת קדימה.

ישראל פרוש: תקשיבי לי טוב, גברתי היושבת-ראש, אני מתקדם קדימה, בונה נניח 400 כיתות, אבל יש חוסר של מאות כיתות, 17,000 ילדים נמצאים בקרוואנים או במכולות.

ישראל פרוש: ככל שאני מתקדם, יום אחד מוצא אותי מלאך בשם ריימונד.

ישראל פרוש: ריימונד אומר לי: אתם עיר צפופה מאוד.

ישראל פרוש: למה אתה בונה גנים לבד וכיתות לבד?

ישראל פרוש: אמרתי לו: כי בגן יש 127 מטרים וכאשר אתה בונה את הגן בתוך בית הספר זה רק 60 מטרים.

ישראל פרוש: הוא אמר לי: אבל זה כדאי לך.

ישראל פרוש: אמרתי לו: ריימונד, וואלה אתה צודק.

ישראל פרוש: היו לי אז הרשאות ב-60 מיליון שקל, משהו כזה, אמרתי לו: ריימונד, עוצרים את כל ההרשאות, אני משנה תוכניות – משרד החינוך לא שילם, הבאתי הלוואה – ואני מכניס את הגנים בתוך בית הספר.

ישראל פרוש: אבל מה קרה?

ישראל פרוש: באותה תקופה היה בחור ששמו גדי מארק.

ישראל פרוש: גדי מארק לא היה מודע לריימונד.

ישראל פרוש: גדי מארק עבר ממשרד הבינוי והשיכון למשרד החינוך, יאללה בלגן.

ישראל פרוש: הוא בדק בהרשאות, שינו קריטריונים, ואז גילו שיש לי כסף לא מנוצל.

ישראל פרוש: כסף לא מנוצל זה נחיתת בנג'י, אתה לא מקבל כיתות יותר.

ישראל פרוש: אמרתי לגדי מארק: איך אתה עושה לי את זה?

ישראל פרוש: ריימונד נתן לי הצעה חכמה, אני משנה תוכניות, יש עכשיו שישה–שבעה פרויקטים, אני רוצה לבנות.

ישראל פרוש: אמר לי גדי מארק: תשמע טוב, תבנה את זה השנה, בשנה הבאה תקבל חוסר.

ישראל פרוש: 200 כיתות היו חסרות לי אז.

ישראל פרוש: קרה עוד באג, גדי מארק באמצע חזר למשרד הבינוי והשיכון ואז נשארתי לבד.

ישראל פרוש: למה אני אומר את הדבר הזה?

ישראל פרוש: הרבנית אילנית שושני היא באמת צדיקה.

ישראל פרוש: אני לא מבין בקריטריונים.

ישראל פרוש: עוד משהו, גברתי היושבת-ראש, באמצע הגיעו הסכמי גג.

ישראל פרוש: חתמתי על הסכם גג.

ישראל פרוש: לי יש חוסר ב-300 כיתות בעיר הקיימת, הכרה בצורך.

ישראל פרוש: חתמתי על הסכם גג, 5,000 דירות, הכול זמין.

ישראל פרוש: אני הולך לבנות 5,000 דירות לתפארת מדינת ישראל.

ישראל פרוש: עבור 5,000 דירות אני צריך עוד קרוב ל-1,000 כיתות כי אצלנו בכל משפחה יש בין חמישה לשבעה ילדים.

ישראל פרוש: יש תקצוב במשרד החינוך, 5,000 כיתות, ואין שם מספיק, אז אמרו: אלעד חתמה על הסכם גג, בואו נתפוס את כל החבילה ונעביר אותם להסכם גג.

ישראל פרוש: במשך שנתיים, על אף שניצלתי את התקציבים, אני כבר לא מקבל כיתות ממשרד החינוך.

ישראל פרוש: את יודעת למה?

ישראל פרוש: כי אני השתדרגתי, אני בהסכמי גג.

ישראל פרוש: אני בא להסכמי הגג, את יודעת מה אומרים לי?

ישראל פרוש: החוברות שלך עוד לא בשיווק.

ישראל פרוש: את יודעת למה זה לא בשיווק?

ישראל פרוש: כי המשרד לאיכות הסביבה עוד לא נתן את האישור האחרון להוריד את המחצבה למטה.

ישראל פרוש: אמרתי לו: אבל בעוד חודש נגמר אצלי הסיפור של הניטור, היד השמאלית שלי הולכת לחתום על 5,000 יחידות דיור.

ישראל פרוש: זאת אומרת אצטרך עוד 700–800 כיתות לימוד בשלוש השנים הקרובות כי אני לא עוצר, המגזר החרדי חייב דירות.

ישראל פרוש: את לא רוצה אותנו בנתניה.

ישראל פרוש: תגידו לביבס שמעבירים אליו 10,000 משפחות חרדיות, הוא יצעק הצילו.

ישראל פרוש: יש עיר, אנחנו רוצים לגמור את זה.

ישראל פרוש: אני בשיחות עם גברת אילנית שושני כמעט בכל יום.

ישראל פרוש: אין לי טלפון סלולרי אז אני מתקשר אליה, היא בסיור ואז חוזרת אליי.

ישראל פרוש: באמת ייאמר לשבחה, היא בסדר גמור.

ישראל פרוש: רק שהיא אומרת: אתה לא בקריטריון של הכיתות, אתה עברת להסכמי גג.

ישראל פרוש: בהסכמי גג אומרים לי: עדיין אין חוברות.

ישראל פרוש: אני אומר להם: פרסמתם את זה במינהל ובמשרד השיכון, רק מחכים לאישור.

ישראל פרוש: מיום שיוציאו את האישורים לשיווקים ייקח שלוש שנים עד שיהיו מפתחות של 5,000 יחידות דיור.

ישראל פרוש: ואז אילנית קראה לי לפגישה ואמרה לי: יהודה כץ עשה חשבון, אין לכם חוסר ב-300 כיתות.

ישראל פרוש: שאלתי אותה: למה?

ישראל פרוש: היא אמרה: כי לקחנו את כל הילדים שיש לכם בעיר, ספרנו בממוצע 30 ילדים בכיתה, הופ, לא חסרות לכם כמעט כיתות, רק כמה עשרות.

ישראל פרוש: אמרתי לה: אילנית, בדקת חינוך מיוחד, שזה רק עשרה ילדים בכיתה?

ישראל פרוש: בדקת אולי שבדתי-לאומי יש שתי כיתות ריקות פה ושתיים שם?

ישראל פרוש: מה אני אעשה עם הכיתות הללו?

ישראל פרוש: אני לא בונה את העירייה.

ישראל פרוש: רוב העיריות בארץ נמצאות בכלל בבתי ספר, חלק גדול מהן.

ישראל פרוש: אני לא שם בכלל.

ישראל פרוש: ואז אמרה לי אילנית: טוב, אנחנו נעשה מערך מחדש ונבדוק את זה.

ישראל פרוש: אבל מה הבעיה?

ישראל פרוש: אתם בהסכמי גג.

ישראל פרוש: עכשיו אני הולך לסגור עם סוסן ודרום השרון על עוד 5,000 יחידות דיור מערבית לעיר, כלומר תוך שש שנים יהיו באלעד עוד 10,000 יחידות דיור, חוסר של 2,000 כיתות לימוד.

ישראל פרוש: ואומרים לי במשרד החינוך, וצחי דוד ממשרד האוצר שאין לו כוח לבוא אליך אומר: תראה, ביום שתחתום ויעלו החוברות אני מיד משחרר לך כיתות.

ישראל פרוש: תספרי להם איך הם ישחררו.

ישראל פרוש: במוצאי שבת היה משחק כדורגל בצרפת ואיחרו ב-36 דקות.

ישראל פרוש: בכדורגל יש סיפור כזה: יש מגרש, על המגרש יש שחקנים, בשני הצדדים יש שוערים.

ישראל פרוש: יש 90 דקות משחק, פעמיים הארכות ואחרי כן פנדלים.

ישראל פרוש: למה אני אומר את זה, גברתי היושבת-ראש?

ישראל פרוש: אנחנו ראשי הערים, אנחנו השחקנים על המגרש.

ישראל פרוש: לנו יש קדנציה.

ישראל פרוש: אם הבקענו גול עוברים לעוד קדנציה.

ישראל פרוש: כל הפקידים, לא אילנית וריימונד, כולם הם השוערים.

ישראל פרוש: הם צריכים לדאוג שישתנו כל הזמן הקריטריונים ואז אנחנו לא נהיה תקפים, כי אחרת איך הם יגיעו לבוסים ויגידו: נתנו את הכיתות לכולם?

ישראל פרוש: לכן כל הזמן משנים קריטריונים.

ישראל פרוש: אנחנו ראשי הערים בדקה מסוימת נקרע את השערים.

ישראל פרוש: עוד דקה ואין לנו מדינה.

ישראל פרוש: אני אומר את זה כי אצלנו במגזר גרים ב-70 מטר עשרה ילדים, 8–9 שעות ביום הם נמצאים בבית הספר.

ישראל פרוש: איך אנחנו מצפים שלא תהיה נשירה?

ישראל פרוש: איך אנחנו מצפים שלא יהיו סמים?

ישראל פרוש: איך אנחנו מצפים שלא יהיה גרוע מכך, אם אימא לעשרה ילדים משחררת את הילד בבוקר למוסדות החינוך והוא מגיע למוסד חינוך שאין לו שם שירותים, שאין לו שם חצרות, שאין להם בכלל כיתות, שאין להם כיתות ספח, שלא יכולים לעשות להם העשרה.

ישראל פרוש: ואחרי כן שואלים אותנו:

ישראל פרוש: אתם יודעים כמה כסף מוציאים על ילדים שנושרים?

ישראל פרוש: אתם יודעים כמה כסף מוציאים אחרי הנשירה בשביל להחזיר אותם?

ישראל פרוש: ולא תמיד מצליחים.

ישראל פרוש: למה אנחנו לא מטפלים בזה בצורה נכונה ומתחילים לעשות לנו קריטריונים: זה הגיל הרך, זה הממ"ד, זה הממ"ח, זה מוכר שאינו רשמי.

ישראל פרוש: כולנו תושבי מדינת ישראל.

ישראל פרוש: אמרתי לפני שבוע: חבל שלא קוראים לי מוחמד ולעיר שלי לא קוראים אלעדה ואז הייתי מקבל את כל מה שהייתי צריך לקבל עכשיו.

שרן השכל: תודה רבה לך, ישראל פרוש, ראש עיריית אלעד.

שרן השכל: אני לא הייתי מרחיקה לכת עד כדי כך.

ישראל פרוש: 200 מיליון שקל יסדרו לי את פתיחת השנה הקרובה.

שרן השכל: בסופו של דבר אנחנו כאן כדי לסייע לכולם, אין לגבי זה שאלה.

שרן השכל: בואו נשאיר את הדיון בתחום של מה שצריך לעשות.

שרן השכל: חובב צברי, ראש מועצת קריית עקרון, שלום.

חובב צברי: שלום, תודה על ההזדמנות, כבוד היושבת-ראש ושלום גם לחברי הכנסת שנמצאים פה.

חובב צברי: אני מבקש לברך את אילנית ואת הצוות שלה, שעושים את המקסימום שהם יכולים, אבל זה לא מספיק.

חובב צברי: יש כמה דברים.

חובב צברי: אני לדוגמה הולך להכיל בתוכנית ותמ"לית 3,900 יחידות דיור ועוד 400 יחידות לדיור מוגן, ואומרים לי: אתה תהיה בהסכם גג.

חובב צברי: אני אומר לך בצורה ברורה: אני לא אתקדם מטר עד שלא אדע שיש לי את כל התשתיות, כולל כיתות לימוד, כי בסופו של דבר החינוך הוא בראש סדר העדיפויות של כולנו, אומרים את זה כולם.

חובב צברי: דרך אגב, גם על מה שקיים.

חובב צברי: היום כדי לדון על תוכניות תקצוב והרשאות יש להם דיונים פעמיים בשנה.

חובב צברי: לדעתי צריך לצמצם את זה כדי שאפשר יהיה יותר, כי הפער שנוצר – ואמר את זה חיים ביבס, יושב-ראש השלטון המקומי – יש פער ענק.

חובב צברי: לכן הישיבות שהם צריכים לעשות בעניין זה, כמובן זה תלוי גם במשרד האוצר, צריכות להיות הרבה יותר מצומצמות.

חובב צברי: אותו דבר לגבי מבנים ישנים שקיימים, כל מה שקשור בנושא פדיון מבנים.

חובב צברי: בגלל הפערים שקיימים צריך להוריד את הבירוקרטיה שקיימת בכל הסוגיות הללו כדי להגיע למצב שנוכל באמת לסגור את הפערים שקיימים.

חובב צברי: ליבי ליבי על נושא הקרוואנים.

חובב צברי: אני יודע שיש פתרונות שמנסים לתת לנו.

חובב צברי: אני בעיקרון לא מסכים לקרוואנים.

חובב צברי: אני יודע מה קורה בבני ברק.

חובב צברי: הייתי במשך שבע שנים במשרד החינוך במחוז תל אביב, ראיתי מה קורה שם בכל הסוגיות האלה.

חובב צברי: נכון, בסופו של דבר משקיעים פעמיים.

חובב צברי: אמרה את זה גם לין קפלן.

חובב צברי: אני אומר בצורה ברורה: זאת שעת משבר, גם על הסיפור של המורים, וכולנו איתם, אבל גם על הסיפור של המבנים.

חובב צברי: אני מקווה שבאמת משרד האוצר יפתח את הראש שלו ויבין שזו שעת משבר ואנחנו לא נפתור את הסוגיה הזאת, בטח לא עכשיו.

חובב צברי: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, חובב צברי, ראש מועצת קריית עקרון.

שרן השכל: טל גורקי, ראש מועצת פרדסיה, בבקשה.

טל גורקי: תודה רבה.

טל גורקי: אדבר בקצרה ואנסה גם להציע פתרון.

טל גורקי: אני ראש מועצה עוד מעט תשע שנים, כל הזמן בונה, בונה, מכניס תושבים, גדל ובונה מוסדות חינוך.

טל גורקי: עד לפני שנתיים–שלוש לא הייתה שום בעיה, הכול עבד.

טל גורקי: המשבר התחיל בתקופת הקורונה ובתקופה שלא הייתה ממשלה, אז התחילו להצטבר כיתות לימוד חסרות.

טל גורקי: זה מה שחיים תיאר וכולנו תיארנו – יש מחסור של כמה אלפי כיתות לימוד, זה ברור לגמרי, מעבר למה שנותנים.

טל גורקי: כפי שהמשבר הזה נוצר, ומשרד האוצר חסך כסף, המשבר גם נוצר כשהחשב הכללי שם ברקס בתקופה של הקורונה.

טל גורקי: לא ידעו מה יהיה, לא ידעו מה יהיה כלכלית, הייתה אי-ודאות – הוא שם ברקס על כל הדברים האלה.

טל גורקי: עכשיו צריך לשחרר.

טל גורקי: יש כסף למדינת ישראל.

טל גורקי: צריך לעשות כמו שהיה אז, היום לעשות קופסה.

טל גורקי: בקורונה עשו קופסאות – צריך קופסה אחת, זה חד-פעמי, לא צריך בכל שנה קופסה.

טל גורקי: קופסה חד-פעמית, 3–4 מיליארד שקל לדבר הזה.

טל גורקי: הרי בין השלב שרוצים בית ספר ועד שמקבלים הכרה בצורך יש תהליך של שנתיים–שלוש, ואחר כך עד שבונים זה עוד שנתיים–שלוש – זה חמש שנים מרגע שאתה אומר משהו ועד שיש בית ספר, חמש–שש שנים לפחות עד שאתה מקבל את הכסף.

טל גורקי: זאת אומרת, צריך להגדיר קופסה, מעבר לתקציב הרגיל, להגיד ששמים 3, 4, 5 מיליארד שקל עכשיו, לבדוק בדיוק כמה חסר וללכת עם זה באופן חד-פעמי, ואז זה לא נכנס לתקציב השוטף, זה לא מגדיל את סך התקציב, זה לא פוגע במסגרות ולא בדברים האלה.

טל גורקי: זאת ההצעה שלי.

טל גורקי: המצוקה שאת שומעת כאן היא אמיתית.

טל גורקי: אני לא רוצה לספר לך סיפורים שאני מכיר, שקורים גם אצלי בהקשרים הללו, אבל המצוקה היא אמיתית וקשה.

טל גורקי: ילדים לומדים בקרוואנים.

טל גורקי: הבזבוז הכספי הוא מטורף.

טל גורקי: אצל השכנה שלי בכפר יונה בנו שכונות ענקיות, היא צריכה חטיבת ביניים.

טל גורקי: לא נתנו לה כסף אז היא שמה 7, 8, 10 קרוואנים כדי לפתוח חטיבת ביניים, משקיעה בזה 5 מיליון שקל.

טל גורקי: בעוד שנתיים–שלוש היא הרי תקבל את הכסף והכול ייזרק לפח.

טל גורקי: זה חבל, זה כסף ציבורי, זה כסף של האוצר וכסף של הרשויות, זה חבל.

טל גורקי: זו הדרך הנכונה לפתור את המצוקה בצורה רציונלית וכלכלית נכונה ביותר.

טל גורקי: תודה רבה.

חיים ביטון: רק תיקון אחד.

חיים ביטון: אני מסכים לחלוטין עם מה שהוא אומר.

חיים ביטון: זה התחיל לפני קצת יותר משלוש שנים, מאז ביטול מכתבי ההתחייבות של החשב.

חיים ביטון: 1,000 כיתות שאנחנו כל הזמן מימנו את המדינה נגרעו.

טל גורקי: זה שלוש שנים, זה כשהתחילה הקורונה.

חיים ביטון: הביטול של החשב התחיל לפני הקורונה.

חיים ביטון: נוצר פער של 3,500 כיתות שאנחנו בנינו והקדמנו.

חיים ביטון: ביחד עם האגף אנחנו הרשויות לקחנו על עצמנו, ובכך בעצם פינינו להם את היכולת לפתור בעיות במקומות אחרים.

חיים ביטון: בעצם הדבר הזה הלך לאיבוד.

קריאה 1: הרי מפעל הפיס מממן חלק גדול מן הכיתות.

קריאה 1: כולנו ראשי הרשויות יכולים לסדר את זה עם מפעל הפיס, שהם יתנו לכם הלוואה לעשור הקרוב בשביל לפתור עכשיו את הבעיה.

קריאה 2: נתנו כבר הלוואה למדינה של 3 מיליארד שקל.

קריאה 1: אז מה, אם זה ילך עבור כיתות.

קריאה 2: המדינה לוקחת ממך הלוואה ולא מחזירה לך.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: שמעון יורם, ראש מועצת מבשרת ציון, בבקשה.

שמעון יורם: תודה, גברתי היושבת-ראש.

שמעון יורם: אני רוצה להגיד לך תודה על שאת מקיימת את הדיון החשוב הזה, ולהגיד תודה מיוחדת לגברת אילנית שושני, שעושה עבודה מצוינת ונמצאת כאן איתנו.

שמעון יורם: חבל שצחי דוד לא נמצא.

שמעון יורם: אציג פרטים על מבשרת.

שמעון יורם: אנחנו 31,000 תושבים, הולכים לגדול בחמש השנים הקרובות ל-42,000 תושבים.

שמעון יורם: עשינו את כל מה שביקש משרד החינוך.

שמעון יורם: הבאנו את חברת ויאפלן, הכנו תוכנית כדי לקבל הכרה בצורך.

שמעון יורם: קיבלנו הכרה בצורך לשני בתי ספר יסודיים, חטיבה ותיכון.

שמעון יורם: עד היום, מתוך 73 מיליון שקל רק לשני בתי הספר היסודיים אישרה לי אילנית 16.5 מיליון שקל לשני-שליש בית ספר.

שמעון יורם: היא אמרה לי: תתחיל לבנות שני-שליש מכונית.

שמעון יורם: איך אני יכול לבנות שני-שליש בית ספר?

שמעון יורם: ב-1 ביוני, מחר אני מתחיל לבנות שני-שליש בית ספר, ואולי בפברואר יתנו לי את השליש הנוסף.

שרן השכל: למתי אתה צריך?

שרן השכל: אתה צריך את זה לספטמבר?

שמעון יורם: אני צריך את זה ל-1 בספטמבר הקרוב.

שמעון יורם: מה עשינו?

שמעון יורם: פתחנו קרוואנים, לקחנו מועדון נוער והפכנו אותו לכיתות לימוד.

שרן השכל: כמה זה עלה?

שמעון יורם: דחסנו את כל כיתות א' מ-27 ל-34 תלמידים, שזה המקסימום.

שרן השכל: והנה השליש השלישי.

שמעון יורם: בדיוק.

שרן השכל: תקשיבו, זה הזוי.

שמעון יורם: אתה חייב לייצר פתרונות יצירתיים לפעמים ולגרום נזק ועוול לתלמידים, גם בגנים.

שמעון יורם: בכל הגנים יש 35 תלמידים כי אסור לך להביא 36 כי הגננת לא תבוא ללמד, כנ"ל גם לגבי המורים – 34 תלמידים בכיתה א' בכל בתי הספר שלי.

שמעון יורם: למה?

שמעון יורם: כי אין לי מספיק כיתות, כי לא אישרו לי כיתות.

שמעון יורם: זה דבר אחד.

שמעון יורם: לא אחזור על הדברים האחרים הנכונים שאמרו כל עמיתיי והיושב-ראש הנכבד שלנו חיים ביבס.

שמעון יורם: חשוב לזכור שגם אם אתה מקבל את הכסף הזה, אתה מקבל רק חלק.

שמעון יורם: למה חלק?

שמעון יורם: אומרים לך שיש תוספות הנדסיות.

שמעון יורם: אבל חכי, זה לא הסוף, יש גם דברים נוספים, כמו אוורור, מיזוג.

שמעון יורם: מדברים על בתי ספר בבנייה ירוקה – אין את זה במשרד החינוך.

שמעון יורם: חיים ביבס דיבר על 25 שנים אחורה, מה היו הקריטריונים.

שמעון יורם: כלומר כל העידן החדש של בנייה ירוקה – מיזוג זה מותרות בבתי ספר.

שמעון יורם: כלומר היום הרשות המקומית צריכה להשלים מיזוג.

שמעון יורם: עוד דבר, בשלב הראשון אם אני אקבל זה יהיה 30, רק לשלב הראשון מיליון שקל מתוך 73 מיליון שקל.

שמעון יורם: אומרים לי: אתה תוסיף 6 מיליון שקל.

שמעון יורם: אחרי שנותנים את התוספות ההנדסיות אולי יתנו לנו את הכסף הזה.

שמעון יורם: כלומר היום אומרים לך: אם אתה לא רשות עשירה במעמד סוציו-אקונומי 10 כמו כפר שמריהו או אין לך כסף כמו למודיעין אז אין לך אפשרות לבנות בתי ספר גם אם אתה מקבל מאילנית שושני, שכפי שאמרתי עושה עבודה נהדרת, את כל 100% התקציב.

שמעון יורם: אתה לא יכול לבנות בתי ספר.

שמעון יורם: חשוב לזכור שמעונות היום עברו למשרד החינוך.

שמעון יורם: הם צריכים לתקצב את מעונות היום.

שמעון יורם: אומרים לנו: תנצלו את תאי השטח.

שמעון יורם: במבשרת אני בונה גן ילדים ומעליו מעון יום.

שמעון יורם: אילנית נתנה לי גן ילדים אבל אמרה לי: את מעון היום אתה לא יכול לבנות, חכה, אין לך עדיין תקציב.

שמעון יורם: אומרים לי: יש לך תקציב לגן ילדים, תחכה שיהיה לך תקציב למעון היום, אם אתה רוצה לנצל את השטח בצורה חכמה אז תעצור.

שמעון יורם: בירוקרטיה.

שמעון יורם: כלומר גם מעונות היום שעברו למשרד החינוך, ולי חסרים כמה מעונות יום – אני לא יכול לבנות מעון יום אחד.

שמעון יורם: בניתי במבשרת כבר 1,400 יחידות דיור, עוד 1,200 ממתינות כרגע לאישור.

שמעון יורם: כפי שאמרו פה חבריי איתן ואחרים, אני לא אתן היתר אחד.

שמעון יורם: אומרים לנו: ראשי הרשויות, תפתרו את משבר הדיור הלאומי.

שמעון יורם: ובאותה נשימה שמים לנו מקלות בגלגלים ואומרים לנו: אל תיבנו.

שמעון יורם: למה?

שמעון יורם: כי אין תשתיות.

שמעון יורם: זה לא רק תשתיות של מוסדות חינוך, אין תשתיות של כבישים.

שמעון יורם: בעבר היה שר מצוין, משה כחלון, שהיה מתכלל של כל מערך הדיור.

שמעון יורם: הוא לקח את רמ"י תחת חסותו, את מינהל התכנון תחת חסותו, את כל הגורמים והוא זה שדחף לפתור את משבר הדיור הלאומי.

שמעון יורם: מה עשתה ממשלת השינוי?

שמעון יורם: פיצלה את הכול – תחבורה לבד, משרד הפנים אחראי על מינהל התכנון, רמ"י תחת משרד הבינוי והשיכון, ומשרד החינוך אחראי על בתי ספר.

שמעון יורם: היום ראש רשות צריך לנדוד בין כל המשרדים ולהביא תקציבים לכבישים, תקציבים לחינוך, לטפל בהיתרים, לטפל בכל דבר.

שמעון יורם: חלם בהתגלמותו.

שמעון יורם: כל שאנחנו מבקשים הוא לקבל את התקציבים מאילנית שושני כדי להשלים את הבנייה.

שמעון יורם: עוד דבר חשוב, דיברו כאן על הלוואות גישור.

שמעון יורם: אמרתי שאני מוכן כדי לבנות את השליש לקחת הלוואת גישור.

שמעון יורם: אילנית אמרה לי: בפברואר תתקשר אליי, אתן לך את השליש.

שמעון יורם: אבל אני מתחיל ב-1 ביוני כדי שלפחות בשנה הבאה יהיה לי בית ספר.

שמעון יורם: היא אמרה: אני לא יודעת, אני לא בטוחה.

שמעון יורם: אני אומר לה: אני אקח הלוואה, אני אממן את השליש הנוסף של בית הספר, אני חייב אותו.

שמעון יורם: היא אמרה: אתה לא יכול.

שמעון יורם: אתה רוצה לקחת הלוואה?

שמעון יורם: תשלם 15% קנס.

שמעון יורם: למה קנס?

שמעון יורם: אני משלם לכם את הוצאות המימון ואני צריך לשלם לכם גם קנס.

שמעון יורם: על מה?

שמעון יורם: דיבר פה חבר הכנסת על הלוואה של מיליארד שקל שניר ברקת לקח בירושלים.

שמעון יורם: אם אני לוקח מיליארד שקל, או אפילו רק את החלק היחסי, אני צריך לשלם על זה קנס מקופת המועצה, שזה נלקח מסל השירותים של המועצה לטובת רווחה, חינוך, קייטנות, ספורט, כדי לשלם קנס למשרד החינוך על כך שאני רוצה לעזור לו.

שמעון יורם: זה שוב חלם.

שמעון יורם: כל שאנו מבקשים בדיון החשוב הזה הוא שיינתנו לנו פתרונות כדי לבנות את מוסדות החינוך, כדי לאכלס את הילדים שהסכמנו לתת להם מענה במסגרת פתרון משבר הדיור הלאומי.

שמעון יורם: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, יורם שמעון, ראש מועצת מבשרת ציון.

שרן השכל: יש לכם פה חזית אחידה של עשרות ראשי רשויות, ויש עוד, שחלקם לא הגיעו או שהיו צריכים לצאת בגלל שהתחלנו מאוחר, וחברי כנסת שהיו פה – אני יכולה לומר לכם שזה כל חברי ועדת החינוך – בדיון שני בעניין המבנים.

שרן השכל: יש פה חזית אחידה בהבנה שניהול היכולת לצמצם את הפער של מספר הכיתות החסרות במדינת ישראל לא עובד כפי שצריך.

שרן השכל: אם היינו רוצים לשמוע סיפורי חלם היינו מביאים לכאן כמה ילדים לשבת בוועדה והם היו הולכים סיפור אחרי סיפור.

שרן השכל: חלק מן הדברים שנאמרו פה עלו גם בדיון הקודם שערכנו כאן.

שרן השכל: הממ"מ הראה את הנתונים האלה, את חוסר היכולת לצמצם את הפערים בכיתות, מה מוסיפים בכל שנה.

שרן השכל: היו גם מספר מסקנות של הוועדה.

שרן השכל: לא קיבלנו התייחסות ספציפית לעניין אותן מסקנות.

שרן השכל: אני יכולה לומר לכם שחלק מהן, לדוגמה הצענו שרשויות מקומיות חזקות תקציבית או איתנות יוכלו להתחיל בבניית כיתות הלימוד, לקבל אישור מראש ולמעשה להחזיר להן את הכסף לאחר מכן בלי הקנס, בלי 15%, בלי כל הדברים הללו.

שרן השכל: זו הייתה בקשה של הוועדה, להתחייב להחזיר להם את התקציב הזה.

שרן השכל: לא קיבלנו תשובה.

שרן השכל: האם יש לכם תשובה על העניין הזה?

אילנית שושני: א

אילנית שושני: בקש את רשות הדיבור לכמה דקות כדי לומר מה נעשה, גם בהסכמת המנכ"לית כמובן.

אילנית שושני: אני כאן שליחה גם של מנכ"לית המשרד וגם של שרת החינוך.

אילנית שושני: הזעקה שהושמעה כאן ידועה ומוכרת.

אילנית שושני: משרד החינוך הציג חוסר ותוכנית חומש ל-2022–2026, שכוללת הסכמי גג, כוללת גידול טבעי, כוללת החלפת מבנים שכורים ויבילים, 28,000 כיתות.

אילנית שושני: תוכנית החומש נחתמה על 17,000 כיתות.

אילנית שושני: המנכ"לית והשרה ביקשו לעדכן שהן ביקשו לפתוח דיון בתקציב החומש מחדש כדי להגדיל אותו.

אילנית שושני: בדרך כלל אין דיונים כאלה.

אילנית שושני: כולכם מכירים שכאשר החלטת ממשלה מתקבלת אז אין דיון כזה.

אילנית שושני: נתבקשתי לעדכן שהדבר הזה קיבל אישור ראשוני.

שרן השכל: מתי אמור להתקיים הדיון הזה?

אילנית שושני: עכשיו התחילו דיונים עם משרד האוצר לגבי פתיחת תוכנית החומש מחדש.

שרן השכל: כמה זמן להערכתך ייקח עד שיקבלו החלטה?

אילנית שושני: אלה עניינים של תקציב.

אילנית שושני: אני לא יכולה לענות בשם משרד האוצר.

שרן השכל: מה יהיה בספטמבר?

אילנית שושני: אגיע לספטמבר.

אילנית שושני: בכל מקרה, תוכנית חומש היא תוכנית העבודה המרכזית שלנו לגבי מה שהצביעו כאן כולם, ואני עם כולם כאן.

אילנית שושני: 17,000 מול 28,000 כיתות, כלומר רק 60% מן הבקשות שלנו מקבלות מענה, ונמצאים פה 40% שלצערי לא יכולים לקבל מענה, כולל הסכמי גג, אגב.

אילנית שושני: הנושא השני שהמשרד פועל בו הוא, סוגיית קידום המימון שהציגה היושבת-ראש נידונה מול משרד האוצר ומול החשב הכללי.

אילנית שושני: זו סוגיה חשבותית.

אילנית שושני: זה אפילו לא אגף התקציבים אלא זה החשב הכללי.

אילנית שושני: בדיון הראשון הוא סירב לאופציה הזאת, אבל הובטח שיהיה דיון נוסף.

אילנית שושני: את זה אני יודעת לומר.

אילנית שושני: האם הדבר הזה אכן יבשיל לכדי אישור?

חיים ביבס: לא יהיה.

חיים ביבס: אין מה לדון בזה.

אילנית שושני: זו סוגיה שאנחנו כן מעלים כל הזמן והייתי חייבת לעדכן אותך.

שרן השכל: קודם כול, העדכון של אנשי משרד האוצר הוא שהם נמצאים כרגע אצל שרת החינוך.

שרן השכל: הנציג שלהם יגיע לכאן הערב, אני אמתין לו פה הערב, אנחנו נפתח את דיון הוועדה ונקיים דיון איתו בדיוק בעניין הזה.

אילנית שושני: פעולה נוספת שהמשרד רוצה לעשות, למרות שהייתה הקדמת כיתות, וכולנו יודעים את סיפור הקדמת הכיתות האחרונה שהייתה בסוף שנת 2021, כן יש אישור לבקש לפחות לנסות להקדים כיתות נוספות משנים הבאות.

אילנית שושני: אנחנו כבר מגיעים ל-2023-2024, כי מ-2022 כבר לקחנו.

אילנית שושני: זה אופציה שעומדת על השולחן.

שרן השכל: לתת להם את ההרשאה?

שרן השכל: כלומר את החתימה לצאת עכשיו לבנייה.

אילנית שושני: כן.

טל גורקי: זה לוקח גם כך שלוש–ארבע שנים.

אילנית שושני: הרעיון הוא שלמשרד יש 17,000 כיתות בחומש.

אילנית שושני: ככל שהצרכים כרגע, יש "פיק" גדול מאוד של חוסר, שהוא היום על פי זמינים כ-3,000 כיתות, כלומר אם היה תקציב היום ל-3,000 כיתות היינו יכולים להוציא הרשאות.

אילנית שושני: כולן כבר אחרי פרוגרמה ואחרי הכרה בצורך ואחרי תוכניות, 3,134 כיתות שממתינות לתקצוב.

אילנית שושני: אפשר לבקש בתוך המסגרת של ה-17,000 להקדים.

אילנית שושני: אני חייבת לומר שהייתה כבר הקדמה אחת והמנכ"לית והשרה ביקשו לעדכן שפועלים לבקש עוד הקדמת כיתות כבר השנה כדי שאפשר יהיה לתת מענה לעוד כיתות.

ישראל פרוש: הקדמת הכיתות האלה חולקה מקצועית?

ישראל פרוש: אילנית, היות ואת אישה הגונה את לא צריכה לענות.

ישראל פרוש: כולם יודעים.

ישראל פרוש: את רוב הכיתות קיבל המגזר הערבי.

אילנית שושני: כל הכיתות במשרד החינוך מחולקות על פי הקריטריונים, כולל הסכמי גג.

אילנית שושני: זה שתי ועדות.

שרן השכל: אני שואלת את הממ"מ, אנחנו הצגנו נתונים מן הפעם הקודמת, שנכון ל-2020 היה מחסור של 10,000 כיתות.

שרן השכל: נכון?

יובל וורגן: אצל מבקר המדינה.

אילנית שושני: 10,000 זה הכרה בצורך.

אילנית שושני: רציתי לדייק, אבל פשוט לא רציתי להלאות כאן את כולם בנהלי עבודה.

אילנית שושני: בכל שנה רשויות מציפות את כל הצרכים, אבל לא בהכרח לכולן יש קרקע והן זמינות לתקצוב.

אילנית שושני: את צודקת.

שרן השכל: בסופו של דבר אנחנו מסתכלים על ילדים שלא יהיה להם לאן להגיע ב-1 בספטמבר.

אילנית שושני: לא לכולם.

איתן פטיגרו: גם בתוך ה-10,000, אנחנו מכירים שלפעמים אתם לא מכירים בצורך כי אתם יודעים שאין תקצוב, אז גם זה לפעמים נלקח בחשבון.

אילנית שושני: לא להטעות, הכרה בצורך לא קשורה בתקצוב.

אילנית שושני: הכרה בצורך היא בדיקת מיפוי.

שרן השכל: אחת המסקנות מן הדיון הקודם של הוועדה היא, ראשי רשויות אמרו שהם מפתחים את השכונות החדשות, ולמשרד החינוך יש תבחין לאכלוס כיתות לימוד.

שרן השכל: ביקשנו שבמקרים חריגים, בערים שנמצאות בתנופת פיתוח תמצאו תבחין אחר לאכלוס של כיתות, משום שעד שהם לא מקבלים את אישור הכניסה לתוך הדירה אתם לא נותנים להם אישור להתחלת בנייה.

שרן השכל: ייקח להם כמה שנים לבנות את בית הספר הזה.

שרן השכל: בינתיים עד שהם מקבלים את זה המשפחות כבר מתחילות לאכלס את אותן דירות ואין להם בתי ספר ואנחנו מייצרים שוב פעם פער.

שרן השכל: פה ביקשנו מכם למצוא תבחינים אחרים לשכונות ענקיות שנבנות כרגע, כפי שנאמר לפני כן באלעד, עוד שכונה של 5,000 יחידות דיור.

שרן השכל: אנחנו יודעים שזה יהיה מוכן עוד שנה, עדיין אין להם פרוגרמה.

שרן השכל: לדעתי גם בשוהם בשכונה שנבנית כרגע יש מחסור בעשרות גני ילדים.

שרן השכל: ביקשנו מכם כבר בדיון הקודם למצוא תבחין אחר כדי להכין כבר את הקרקע.

שרן השכל: אנחנו יכולים להתעלם, לעצום עיניים ולהגיד שזה לא 10,000, זה אולי 3,000, אבל יש מציאות בשטח.

שרן השכל: בסוף מגיעים ילדים.

שרן השכל: זה חלם, לבנות להם עכשיו קרוואנים ומבנים חד-פעמיים בעלויות של מיליוני שקלים, כאשר הכסף הזה יכול ללכת לגן.

אילנית שושני: אני רוצה לומר כמה נתונים על הסכמי גג.

אילנית שושני: נושא של הסכמי גג לגבי השכונות החדשות והגדולות נמצא בחלוקה תקציבית של שליש מהכיתות בכל שנה לטובת הסכמי גג ושני-שלישים לטובת אותן שכונות שהן לא הסכמי גג.

אילנית שושני: לפחות על הסכמי גג אני יכולה לומר לך די באחריות, הוועדה האחרונה שהייתה, כמעט 80% מהכיתות הזמינות לתקצוב של הסכמי גג – זה אמירה חשובה מאוד – תוקצבו.

אילנית שושני: אני לא יודעת על מה אומרים כאן שכן מדביקים את הפער או לא.

אילנית שושני: הכיתות שהיו זמינות לתקצוב בהסכמי גג – כמעט ואין לנו פערים.

אילנית שושני: עכשיו יש ועדה נוספת על יתרת כיתות של עוד 171 כיתות, אליה הגיעו 360 כיתות.

ישראל פרוש: זה לא נכון.

אילנית שושני: אני מציגה את נתוני משרד החינוך.

אילנית שושני: אני עובדת במשרד עם נתוני המשרד.

שרן השכל: עומדים כאן לא ראש רשות אחד אלא עשרות ראשי רשויות שאומרים לך שהנתונים שאתם מביאים לא מדויקים, הם לא מחשבים את הצורך שיש בשטח.

שרן השכל: אם זה היה אחד עוד מילא, אבל כולם פה בעמדה אחידה.

אילנית שושני: כולם בעמדה אחידה על חוסר בכיתות ואין לי מחלוקת איתם.

אילנית שושני: אמרתי: כיתות זמינות לתקצוב – חסרות היום במערכת 3,134.

אילנית שושני: אין לי ויכוח לגבי כיתות זמינות.

אילנית שושני: לין קפלן אומרת בצדק על כיתות בתל מונד.

אילנית שושני: זה אותן 3,000, שאם משרד האוצר היה נותן אותן הייתי מתקצבת אותן.

אילנית שושני: השלמת 18 כיתות של מבשרת נמצאת ב-3,000.

אילנית שושני: אבל בתהליכי העבודה של הסכמי הגג ככלל רוב הכיתות הזמינות שהיו להסכמי גג תוקצבו.

אילנית שושני: בנושא המיזוג – אני לא יכולה להישאר חייבת כי פשוט נזרקו כאן דברים ואני צריכה לדייק אותם.

אילנית שושני: המשרד כן נותן מענה למיזוג.

אילנית שושני: יש תוספת של 2% למפתח עלות שלנו.

אילנית שושני: כל המהנדסים שעברו על התוספת הזאת אמרו שזה מכסה את תוספת המיזוג.

אילנית שושני: נושא של בנייה ירוקה – המשרד מתקצב בתי ספר חדשניים בבנייה ירוקה בתקציב של בין 5%–7% תוספת למפתח עלות.

אילנית שושני: גם לזה אנחנו נותנים מענה.

אילנית שושני: אנחנו נמצאים ביחד באותו קו.

אילנית שושני: המחסור קיים ותוכנית החומש לא נתנה מענה לצרכים של המדינה.

אילנית שושני: 28,000 כיתות מול 17,000 זה צורך.

שרן השכל: מה עם ההצעה לתת להם אישור בנייה ולהחזיר לרשויות האיתנות את הכסף מאוחר יותר בלי קנס של 15%?

אילנית שושני: אנחנו יותר מאשר בעד הנושא הזה והצגנו אותו.

אילנית שושני: הבאנו את הדרישה הזאת גם לחשב הכללי וגם למשרד האוצר.

אילנית שושני: לצערי לא היה מענה חיובי לדבר הזה.

אילנית שושני: הם השיבו בשלילה.

ישראל פרוש: אילנית, לפי מה שאת אומרת אין הסכמי גג.

ישראל פרוש: אני לא קיבלתי על 5,000 דירות.

אילנית שושני: הנתונים שנזרקים כאן צריכים להיות מיושרי קו עם תהליכי העבודה שלנו.

אילנית שושני: להגיד: עכשיו יש לי 5,000 דירות – אז בואו נראה איפה זה נמצא, באיזה תהליך זה.

אילנית שושני: אמרת שנכון שכאשר אנחנו משווקים אנחנו יודעים לומר איך.

אילנית שושני: מצד שני, אנחנו גם לא רוצים לבנות כיתות ריקות.

אילנית שושני: נכון, תגיד לי: אילנית, אצלי באלעד לא יהיו כיתות ריקות.

אילנית שושני: אני מסכימה איתך, באלעד לא יהיו כיתות ריקות, אבל יכול להיות שבישובים אחרים אותן 5,000 דירות – לא כולם תלמידים ולא כל הצרכים שהוגדרו בתחילת הדרך קיימים.

אילנית שושני: אנחנו עובדים תוך כדי דיוק.

אילנית שושני: אף אחד לא רוצה לבנות כאן כיתות ריקות.

אילנית שושני: גם נושא השלביות, חלקו נמצא בתקצוב של שלבים כי אנחנו רוצים לבדוק את עצמנו ולדייק את עצמנו תוך כדי אכלוס.

אילנית שושני: אין לי את הלוקסוס לתת כיתות ריקות.

שרן השכל: השאלה היא אם תוכנית השלבים היא בנייה של בית ספר אחד ואחר כך עוד בית ספר, או בנייה של שני-שלישים בית ספר, שאחר כך חסר תקציב ואי אפשר בכלל לסיים אותו, אז אי אפשר גם לאכלס את המעט שצריך להיות שם, או דברים כאלה.

אילנית שושני: לשלביות אצלנו יש שני עקרונות מנחים.

אילנית שושני: הראשון הוא בדרך כלל הצמחה של בית ספר.

אילנית שושני: ישב כאן ראש מועצת בית אריה.

אילנית שושני: המשרד אמר: יכול להיות שיהיה צפי לבית ספר של 12 כיתות, אבל מה לעשות, אני במקרה יודעת את הנתונים, בית הספר לא מוכיח את עצמו ליותר משש כיתות.

אילנית שושני: לא אעבור לתקצב את השלב השני אם אין נתוני בסיס להשלמת בית הספר ואכלוסו המלא.

אילנית שושני: דבר שני, יש בעיה תקציבית, עיין ערך מבשרת.

אילנית שושני: אני לא מתווכחת עם הדבר הזה.

אילנית שושני: אבל לשלביות יש גם היגיון, שמערכת שלמה בוחנת את עצמה תוך כדי שיווק, אחרי אכלוס, כדי לצמצם כמה שיותר בזבוז כיתות שיעמדו ריקות.

אילנית שושני: עם זה אנחנו עובדים.

אילנית שושני: אבל על החוסר אין לי מחלוקת עם אף אחד מכם.

שרן השכל: בדיון הקודם ביקשנו סוג של מנגנון לעירוב מבנים או לבנייה של מבנים נוספים.

שרן השכל: דרשנו מכם לקיים דיון פנימי כדי לאשר לרשויות מקומיות לערב את המבנה למשל עם שטח מסחרי, שהיום זה נעשה בכל העולם, מספר קומות.

שרן השכל: כפי שאמר אחד מראשי הרשויות, בנייה של גן ילדים למטה ומעון יום למעלה.

שרן השכל: אם אתם לא מתקצבים את מעון היום למעלה איך הם יתחילו את הבנייה?

שרן השכל: מה, תוך כדי השנה יהיו שם פועלים ומנופים ויתחילו לבנות מעל הגן?

שרן השכל: איך אתם מוצאים לזה פתרון?

שרן השכל: אנחנו דרשנו מכם לערוך דיון על העניין הזה.

שרן השכל: אשמח לדעת אם התקיים דיון ומה הפתרונות שאתם מציעים.

אילנית שושני: בנושא עירוב שימושים – קודם כול, נכון שמעונות יום עברו למשרד החינוך.

אילנית שושני: אנחנו כרגע מיישרים קווים עם בקשות שהיו במערכת במשרד הכלכלה.

אילנית שושני: הקול קורא של 2022 ייתן תעדוף לבקשות קיימות במערכת שם, זו החלטת השרה, אבל יהיו גם בקשות חדשות.

אילנית שושני: לנושא עירוב שימושים אנחנו מקיימים ועדה.

אילנית שושני: יש לזה המון היבטים.

אילנית שושני: רק לפני שבועיים הייתי בדיון על בית ספר כזה שנמצא בתוך מגדל מגורים בתל אביב.

אילנית שושני: יש גם עניינים פדגוגיים.

אילנית שושני: כולנו רוצים לצמצם בשטחי ציבור.

אילנית שושני: יש מסמך הבנות עקרוני.

אילנית שושני: פיצלנו אותו לבקשת

אילנית שושני: כם למסלול המהיר יותר, שזה גנים בבנייני מגורים, שזה קצת יותר פשוט לקבל הסכמות מן הלשכה המשפטית, מן החשבות, כי יש כאן מורכבויות.

אילנית שושני: זה כן הולך לקראת אישור, נושא של גנים בתוך בנייני מגורים, כדי לשחרר לא מעט תוכניות של רמ"י שממתינות לדבר הזה.

אילנית שושני: עירוב שימושים ככלל – על נושא הפדגוגיה היה דיון ראשוני.

אילנית שושני: לא כולם משוכנעים בתועלות וביתרונות.

אילנית שושני: לגבי בית הספר בתל אביב כעסו עלי איך אנחנו מאשרים בית ספר שבו ילדים לא ירדו למטה ולא ירגישו את הקרקע.

אילנית שושני: יש גם צדדים אחרים לדבר הזה, אבל אנחנו כן עובדים על המסמך הזה ורוצים לפרסם אותו.

שרן השכל: מתי המסמך הזה יהיה מוכן?

אילנית שושני: אני בהגהות משפטיות של המסמך הזה, זה תלוי לא רק בנו.

אילנית שושני: להערכתי הוא יהיה מוכן עד סוף שנת 2022.

שרן השכל: כלומר עד ספטמבר הוא לא יהיה.

אילנית שושני: זה מסמך הבנות להבא לתוכניות שמוגשות היום, לתוכניות שהיום יופקדו.

שרן השכל: זה בדיוק הבעיה.

שרן השכל: תחשבי כמה אותן רשויות יכולות לחסוך ואיך הן יכולות עכשיו לתקצב את זה גם בלי המימון שלכם.

שרן השכל: הם יקימו את המרכז המסחרי הזה, יהיה להם גם שטח של ארנונה, הם ימצאו קבלן שיוכל להשקיע בזה, ותוך כדי בניית המרכז יבנו גם שני גני ילדים למטה.

שרן השכל: את יודעת מה, הוא אפילו לא ייגע בסכומים שלכם של 20 מיליון שקל לשיפוץ מבנים.

שרן השכל: זה יכול להתחיל עכשיו.

שרן השכל: אם אתם בתוך כמה שבועות תסיימו את זה תאמיני לי שהקבלנים יתחילו לזרז עניינים, לספטמבר כבר תמצאו פתרון למחסור בגני ילדים.

שרן השכל: למה לעכב את זה?

אילנית שושני: יש גם צדדים אחרים לכל ההליך של עירוב שימושים, מה הסחיר שיהיה.

אילנית שושני: היה דיון שלם על אילו סחירים אנחנו נאשר ואילו לא.

אילנית שושני: לא כל סחיר נאשר, כדי שכולנו לא נמצא את עצמנו אחר כך במבוכה גדולה מול תוכניות שלא רצינו להגיע לשם.

שרן השכל: ברוך ה' אנחנו לא המדינה הראשונה שמתנסה בדברים האלה.

שרן השכל: יש כמה מדינות וערים גדולות ומפוארות, ניו יורק, לוס אנג'לס, ברלין, שאכן עושות שימוש במבנים מעורבים.

שרן השכל: אפשר ללמוד הרבה ממה שקיים שם.

שרן השכל: גם אם יש אתגרים וצריך פתרונות ספציפית לחברה הישראלית אז כמובן זה דורש זמן דיון.

שרן השכל: להאריך את זה יותר מדי – אנחנו מבקשים שתביאו סוג של מתווה בתוך מספר שבועות כי זה יכול לתת לנו פתרון אדיר למצוקה כבר בספטמבר הקרוב.

יורם שמעון: בספטמבר הקרוב זה לא יקרה.

אילנית שושני: אני לא רואה שהדבר הזה יכול לסייע במחסור של ספטמבר הקרוב אבל בתוכנית חומש – אני לא רוצה להתחייב על דברים שאני לא יכולה לקחת עליהם אחריות.

אילנית שושני: הצגתי שזה יוגש עד סוף השנה.

אילנית שושני: אלה נושאים שנמצאים לא רק אצלנו, זה גם פדגוגיה, זה גם הלשכה המשפטית, זה עוד גורמים, משרד הבינוי והשיכון, רמ"י – כולם מעורבים במסמך הזה.

אילנית שושני: אבל יש טיוטה ועובדים עליה.

שרן השכל: התבחין של אכלוס כיתות בערים בתנופת פיתוח, גם הסכמי גג והכול, התבחין על מתי אתם מאשרים את הבנייה – האם מצאתם פתרון לאפשרות להקדים את זה, בייחוד בערים שבהן אתם מבינים שזה בעיקר משפחות צעירות?

איתן פטיגרו: אנחנו מתחת ל-5,000, אנחנו לא בתוך ההסכם, אבל עדיין אנחנו בונים הרבה.

שרן השכל: כמה אלפי יחידות דיור בערים מסוימות כמו שוהם, מודיעין, תל מונד.

אילנית שושני: את מתכוונת לקיצור לוחות זמנים של תכנון?

שרן השכל: לא.

שרן השכל: יש לכם תבחין מתי אתם נותנים את ההרשאה להתחיל לבנות את כיתות הלימוד ואת גני הילדים.

שרן השכל: לין קפלן, אם את רוצה להתייחס.

לין קפלן: כן, אני אחדד.

לין קפלן: יש לכם בקריטריונים הרבה מאוד פרמטרים שמקבלים משקל כזה או אחר.

לין קפלן: למשל תל מונד לא אשמה בכך שהיא לא פריפריה ולא אשמה בכך שהמעמד הסוציו-אקונומי שלה הוא כזה וכזה.

לין קפלן: יושבת-ראש הוועדה מדברת על מתן משקל לתנופת הפיתוח, לקצב הצמיחה וליחידות שמתאכלסות.

לין קפלן: פה צריך לתת מענה כי אם אותן שכונות מתאכלסות יתר הפרמטרים לא משנים.

לין קפלן: מה שמשנה הוא שצריך שם כיתות לימוד, אם הבנתי את כוונתך.

רימון סאבא: אם הבנתי אותך נכון אז כן, יש משקל שם.

לין קפלן: לא שאלתי אם יש משקל.

לין קפלן: העניין הוא לשים את זה בחזית, שאותם ישובים שיש בהם קצב פיתוח גבוה שדורש כיתות לימוד, שיהיו שם כיתות לימוד, מעבר ליתר הפרמטרים.

שרן השכל: למשל לאשר את כיתות הלימוד לפני שיוצאת החוברת או לפני שמתחיל האכלוס עצמו.

שרן השכל: ראש העיר יודע שהשכונה נבנית, המבנים עדיין לא קיבלו טופס 4, אבל בספטמבר יתחילו להיכנס משפחות חדשות.

אילנית שושני: לדעתי זה נוגע בחוסר.

אילנית שושני: אם לא היה חוסר של כיתות אז לא הייתה הבעיה הזאת.

טל גורקי: הם לא נותנים הכרה בצורך.

אילנית שושני: אנחנו נותנים את ההכרה.

טל גורקי: קריטריונים למי שיש לו הכרה בצורך הם אחרים, אבל זה נותן את ההכרה בצורך.

טל גורקי: אני קיבלתי הכרה בצורך לפני שבניתי כי ידעו שיש תוכניות.

שרן השכל: השאלה מתי מאשרים בכלל להתחיל לבנות את גני הילדים.

טל גורקי: זה תלוי בתקצוב.

טל גורקי: אם יקבלו את 3,000 הכיתות שהיא מדברת עליהן עכשיו לא תהיה בעיה לאף אחד.

טל גורקי: אני לא הייתי בדיון כזה בחמש השנים הראשונות שלי בקדנציה, לא הייתה שום בעיה.

אילנית שושני: זה קשור לחוסר, לצערי.

טל גורקי: יש פה פער של 3,000 כיתות, מזה נובעת כל הבעיה.

טל גורקי: אם יפתרו את זה בצורה של קופסה וייתנו את המענה אז לא תהיה בעיה, ולא משנה אם היא בונה עכשיו או אחר כך.

טל גורקי: יש לה כבר הכרה בצורך, היא לא צריכה את זה.

לין קפלן: אנחנו מדברים על התקצוב.

שרן השכל: אנחנו מדברים על התחלת בנייה.

איתן פטיגרו: אנחנו גוררים רגליים כי כבר שלוש שנים, בעקבות חוסר התקצוב, אנחנו מכירים את ההכרה בצורך אבל התקצוב נדחה כי היא לא יכולה לתת לכולם.

שרן השכל: אם יש לך עכשיו שכונה חדשה, מתי אתה מקבל את התקצוב לכיתות הלימוד?

איתן פטיגרו: כרגע זה נגרר.

איתן פטיגרו: יש מחסור ב-3,000 כיתות, כך שכרגע לא משנה מתי אני אאכלס, כי אין לה, כי קודם היא צריכה להדביק את הפער של הקודמים שהיא עדיין לא נתנה.

איתן פטיגרו: כרגע כל הזמן אנחנו מדביקים את הפער, במקום פעם אחת לסגור את הפער ואז להתחיל את הכול מאפס.

איתן פטיגרו: אנחנו כבר שלוש שנים באותו דיון, שמדביקים פער, מדביקים פער.

איתן פטיגרו: תסגרו פעם אחת את הפערים.

איתן פטיגרו: יושבת כאן תושבת ראש העין.

איתן פטיגרו: כולנו באותה צרה.

איתן פטיגרו: זה לא קשור לעיר כזאת או אחרת.

איתן פטיגרו: 3,000 כיתות שחסרות גורמות לכל התלמידים נזק כי אין מספיק גנים באף שכונה חדשה שנבנית, ולא יהיו מספיק גנים כל עוד לא יסגרו את הפער, כי מה לעשות, אילנית יכולה לעשות שמיניות באוויר אבל עדיין יש לה מספר מוגבל של כיתות בשנה והיא תיתן למי שאצלו כרגע הילדים כבר יושבים בחוץ.

לין קפלן: יש שני פתרונות פרקטיים לעניין הזה.

לין קפלן: אחד הוא הקדמת תוכנית החומש לעכשיו, שזה פתרון פרקטי.

לין קפלן: אם יקדימו את הרשאות התקצוב מתוכנית החומש יהיה פתרון ל-3,000 כיתות.

לין קפלן: הפתרון הפרקטי השני הוא מתן אפשרות למימון ביניים.

לין קפלן: נושא של רשות איתנה, שאצלנו הוא מורכב כי הייתה ועדה קרואה, היו כל מיני דברים, אני מבקשת שזה לא יהיה אחד הפרמטרים אלא היכולת של הרשות לתת את מימון הביניים הזה.

לין קפלן: יש פה שני פתרונות פרקטיים אפשריים.

לין קפלן: השילוב של שניהם אולי יהיה הכי טוב.

לין קפלן: אני חושבת שכל אחד מהם יכול לתת מענה.

לין קפלן: אני מבקשת מאוד, בואו נתמקד בפתרונות הפרקטיים הללו.

אילנית שושני: לצלע הזאת צריך גם את משרד האוצר כי המנכ"לית והשרה כן מובילות את שני הדברים הללו, גם פתיחת תוכנית החומש וגם הקדמת כיתות.

יורם שמעון: המפתח הוא הישיבה שלך ב-7 בערב, אם תצליחי להביא תוצאות חיוביות.

שרן השכל: לא רק זה, אני גם אתקשר עכשיו למנכ"לית ולשרה כדי שהן ייגעו בנקודה הזאת כאשר הוא יושב אצלן במשרד, אל תדאג.

יורם שמעון: למנכ"ל רם בלינקוב.

יורם שמעון: לא למנכ"לית.

יורם שמעון: מנכ"לית משרד החינוך לא תוכל לעזור.

יורם שמעון: מי שצריך לעזור זה רם בלינקוב.

שרן השכל: מעבר לפניות הפרטניות של מספר רשויות מקומיות, שאני אעקוב אחריהן מקרוב כדי לראות שבאמת ניתן מענה, אנחנו נקדם עכשיו, ואני מבקשת את הסיוע ואת ההירתמות שלכם כדי לנסות לפתור את המצוקה הזו לראשי הרשויות.

שרן השכל: דבר ראשון, הקדמה של ההרשאות לבנייה לחמש השנים הקרובות לערים איתנות.

שרן השכל: דבר שני, אנחנו מבקשים שרשויות שיש להן יכולת תקצוב, אני מניחה שכולן מוגדרות כרשות איתנה, מי שמסוגל לתקצב את זה - - -

יורם שמעון: זה לא קשור לרשות איתנה.

אילנית שושני: אנחנו לא קבענו את התנאי הזה.

אילנית שושני: זו הצעה כללית בלי קשר לרשות איתנה.

שרן השכל: בואו נגיד אולי: רשות שלא נמצאת בגירעון, או שמסוגלת לעמוד בהלוואה.

שרן השכל: יקבלו אישור לתחילת בנייה של אותן כיתות, מבחינתנו כבר ממחר.

שרן השכל: אני מבינה שגם פניתם למשרד האוצר בעניין זה.

שרן השכל: אנחנו נקבל מהם תשובות.

אילנית שושני: זה החשב הכללי.

שרן השכל: אנחנו נדאג לזה גם כן מטעם הוועדה.

שרן השכל: הדבר השלישי, אנחנו מבקשים מכם תוך 60 ימים להביא לוועדה קריטריונים לנושא עירוב מבנים, שלפחות ייצאו בצורה סופית ממשרד החינוך.

שרן השכל: תנו לי לטפל בזה מול המשרדים האחרים.

שרן השכל: אני מבקשת להקציב לכם זמן, 60 ימים כדי להביא את זה בפנינו, כדי שנוכל להתקדם ביחד עם כל העולם.

שרן השכל: מה לעשות, קרקעות נמצאות במחסור ואם אנחנו יכולים גם להיות ירוקים יותר וגם לסייע וגם כך לפתור את המשבר הזה אז אני מבקשת ללחוץ על זה עם רגל על הגז.

שרן השכל: אם יש בעיות מול משרדים אחרים – מיד לעדכן אותי, תאמינו לי שאני אדע איך לטפל בזה שם.

שרן השכל: אלה שלושת הדברים.

שרן השכל: ואחרי הפניות הפרטניות אם יש עוד רשויות שצריכות - - -

אילנית שושני: אני מבינה שזה בית אריה ואלעד.

קריאה: וכפר שמריהו.

אילנית שושני: לגבי כפר שמריהו הנחיתי, פשוט הכדור אצלם.

אילנית שושני: אם אתה רוצה פסילה אז אתה מוזמן.

שרן השכל: הוא יעביר את זה ואני אעקוב אחרי הדברים מקרוב.

שרן השכל: וכמובן אם יש לראשי רשויות מקומיות מקרים פרטניים שדורשים טיפול נקודתי, תפנו את זה אלינו לוועדה.

שרן השכל: אני אעשה אחרי כן מעקב אישי כדי לוודא שאולי נצליח לפתוח את שנת הלימודים עם כמה שיותר כיתות.

שרן השכל: קשה לי להאמין שעכשיו זה יקרה, אבל ככל שנצליח לצמצם השנה את הפערים הללו ואולי נצליח לסייע בצמצום המחסור של 3,000 כיתות לא ייווצרו פערים בשנים הבאות.

שרן השכל: אני רוצה להודות לכולם, גם לרשויות המקומיות ולראשי הרשויות הנהדרים שמגיעים לוועדה כדי להילחם על מה שמגיע לתושבים שלהם, ותודה רבה למשרד החינוך.

אילנית שושני: עוד נקודה אחת שנוגעת למשרד האוצר היא נושא פתיחת תוכנית החומש בעניין 17,000 כיתות.

שרן השכל: זה הרשאות לחמש השנים הקרובות, שהם פשוט ייתנו את זה מיד, מבחינתי.

אילנית שושני: לא רק הקדמה אלא לפתוח את המסגרת שנקבעה ל-17,000 כיתות לדיון מחדש לפי צרכי המערכת.

שרן השכל: דיון ההמשך יתקיים היום לאחר סגירת המליאה, לדעתי בשעה 7 בערב, אל מול משרד האוצר.

שרן השכל: אני רוצה להודות לכולכם שהגעתם.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: הישיבה נעולה.