ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 163, 2022-07-04 10:10

וליד טאהא: בוקר טוב, משתתפות ומשתתפים.

וליד טאהא: אנחנו דנים היום למעשה בשתי הצעות חוק שיתמזגו כנראה: הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022, מ/1556, הכנה לקריאה השנייה והקריאה השלישית והצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הארכת רישיון לישיבת ביקור לעובד זר המועסק במתן טיפול סיעודי), התשפ"ב–2022, פ/3194/24, של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, הכנה לקריאה הראשונה.

וליד טאהא: תומר רוזנר, היועץ המשפטי של הוועדה, ספר לנו על התהליך הטכני של המיזוג, כדי שנתקדם הלאה.

וליד טאהא: בבקשה.

תומר רוזנר: בוקר טוב, אדוני.

תומר רוזנר: שתי הצעות החוק שמונחות בפניכם עוסקות באותו נושא של רישיונות ישיבה של עובדים זרים בענף הסיעוד.

תומר רוזנר: ההצעות מציעות נוסחים שונים ותיקונים שונים בהקשר הזה, אבל למיטב הבנתי חברת הכנסת שמציעה את הצעת החוק הפרטית הסכימה להתאים את הצעתה להצעה הממשלתית, ולכן אפשר להציע לוועדת הכנסת למזג את שתי ההצעות.

תומר רוזנר: לאחר שוועדת הכנסת תאשר - - -

וליד טאהא: אתה אומר שאם אנחנו מאשרים את המיזוג כאן, אפשר לעבור הלאה לוועדת הכנסת כדי לאשר.

תומר רוזנר: הדיון בוועדה לפי התקנון הוא לפי נוסח ההצעה הממשלתית שעברה בקריאה הראשונה.

וליד טאהא: אנחנו ממשיכים עם הדיון של ההצעה הממשלתית עד שוועדת הכנסת תחליט מה שהיא תחליט?

תומר רוזנר: בלי קשר, גם אם ועדת הכנסת מאשרת, לפי התקנון הדיון בהצעה לאחר שתמוזג, בין אם בדיון עכשיו ובין לאחר שתמוזג, הוא על בסיס הנוסח שיאושר בקריאה הראשונה.

תומר רוזנר: כמובן אפשר להמשיך בדיון כאן גם לפני שוועדת הכנסת תקבל את החלטתה, ובכפוף להחלטה של ועדת הכנסת, כך שאם ועדת הכנסת תחליט שלא למזג את שתי ההצעות, אז תועלה להצבעה רק ההצעה הממשלתית.

תומר רוזנר: לכן אפשר להציע לוועדה לקבל החלטה שהיא מבקשת למזג את שתי ההצעות, בכפוף לאישור של ועדת הכנסת.

וליד טאהא: אתה מציע לעשות את זה עכשיו?

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: כדי שנוכל לפנות לוועדת הכנסת.

תומר רוזנר: אני גם מציע שבאותה החלטה הוועדה גם תבקש פטור מחובת הנחה של הצעת החוק לאחר אישורה.

וליד טאהא: זה לא קשור להצבעה של בקשת המיזוג.

תומר רוזנר: ביחד.

תומר רוזנר: לא צריך להצביע על זה, אבל שהפנייה לוועדת הכנסת תהיה בשני הנושאים.

תומר רוזנר: רק על המיזוג צריך להצביע.

תומר רוזנר: המיזוג הוא לפי סעיף 84(ד) לתקנון הכנסת.

אורי מקלב: רק בגלל שהנוסח שונה צריך להגיע לוועדת הכנסת?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: על פי התקנון, מכיוון שההצעה השנייה היא הצעה שעברה רק קריאה טרומית, אז היא "מדלגת שלב", כי היא לא תעבור קריאה ראשונה.

תומר רוזנר: כדי לאפשר את דילוג השלב הזה צריך אישור של ועדת הכנסת.

אורי מקלב: הניסוח דומה?

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: הניסוח שונה, אבל לפי התקנון ברגע שמאשרים - - -

אורי מקלב: אני בעד המיזוג, אבל בכל אופן אני אטען נושא חדש כשזה יגיע לוועדת הכנסת, שהיא תאשר גם את זה.

תומר רוזנר: אני אסביר.

אורי מקלב: אני אומר נושא חדש.

גלעד קריב: הנוסח לא השתנה.

גלעד קריב: אתה לא יכול לטעון נושא חדש על נוסח שלא השתנה.

אורי מקלב: אני יכול לטעון נושא חדש בכל מקרה.

גלעד קריב: אם יש שינוי בנוסח מהקריאה ראשונה.

גלעד קריב: אם אין מילה שהשתנתה, אי-אפשר לטעון.

אורי מקלב: אתה יודע שטענת נושא חדש מתקבלת בכל מקרה דרך ועדת הכנסת.

תומר רוזנר: קודם כול, על פי התקנון הדיון הוא על בסיס הקריאה הראשונה.

תומר רוזנר: אם יוכנסו בו שינויים, כמובן אפשר יהיה לטעון טענת נושא חדש.

תומר רוזנר: אם לא יוכנסו כל שינויים בנוסח, והנוסח הזה יאושר בנוסח המדויק שהגישה הממשלה, אין טענת נושא חדש.

תומר רוזנר: בואו נראה מה יתקדם בדיון.

אורי מקלב: הרי הנוסח לא מדויק.

תומר רוזנר: אני מסביר שוב, גם לאחר החלטת המיזוג התקנון קובע שדנים בנוסח הממשלתי שעבר בקריאה ראשונה, זאת אומרת, הנוסח שימוזג בתוכו, אם ימוזג, הוא לפי הנוסח של הקריאה הראשונה במדויק, אלא אם כן הוועדה תחליט לשנות את הנוסח.

מוסי רז: למה אתה רוצה לטעון?

אורי מקלב: זה לא קשור.

אורי מקלב: אנחנו בעד המיזוג.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה.

תומר רוזנר: חברת הכנסת מראענה, בוקר טוב.

תומר רוזנר: גברתי מסכימה להתאים את הנוסח בקריאה הראשונה לפחות בתחילת הדרך?

אבתיסאם מראענה: כן.

אבתיסאם מראענה: לגמרי.

וליד טאהא: בהמשך לדברים של תומר, היועץ המשפטי של ועדת הפנים והגנת הסביבה, ולפי תקנון הכנסת, סעיף 84(ד), אנחנו מבקשים להצביע על מיזוג הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הארכת רישיון לישיבת ביקור לעובד זר המועסק במתן טיפול סיעודי), התשפ"ב–2022, פ/3194/24, של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, עם הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022, מ/1556, של הממשלה.

וליד טאהא: מי בעד המיזוג?

וליד טאהא: מי נגד המיזוג?

וליד טאהא: מי נמנע?

וליד טאהא: אושר.

וליד טאהא: הבקשה למזג בין שתי הצעות החוק התקבלה.

וליד טאהא: אפשר להמשיך הלאה מול ועדת הכנסת.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים לחוק הכניסה לישראל של הממשלה.

וליד טאהא: מי פה מטעם הממשלה שירצה להציג את ההצעה?

ענבל משש: שלום, אדוני.

ענבל משש: אני ראש מינהל עובדים זרים ברשות האוכלוסין וההגירה במשרד הפנים.

ענבל משש: אני מתנצלת בשם מנכ"ל הרשות, תומר מוסקוביץ', שביקש למסור לך - - -

וליד טאהא: בדרך כלל במשרד הפנים עושים את זה באופן כרוני, סדרתי.

ענבל משש: הוא לא נמצא בארץ.

וליד טאהא: הם לא צריכים להתנצל, הם כאלה.

וליד טאהא: הם לא מכבדים את הוועדה, ואנחנו כבר מכירים את זה.

ענבל משש: אנחנו מכבדים אותך מאוד.

וליד טאהא: תמסרי ד"ש לתומר מוסקוביץ'.

ענבל משש: הוא נמצא בחוץ לארץ, ואנחנו בהחלט מכבדים גם את הכנסת וגם אותך, אדוני.

וליד טאהא: תודה רבה.

ענבל משש: אדוני, במדינת ישראל יש כ-58,000 מטפלים זרים, שמועסקים בידי מטופלים סיעודיים, שזקוקים לסיוע הזה במרבית שעות היום.

ענבל משש: אנחנו נמצאים היום בהצעת חוק מיטיבה נוספת.

ענבל משש: הקודמת הייתה ביולי.

וליד טאהא: כולם נמצאים כאן לפי סדר שעשו מבעוד מועד?

וליד טאהא: הגיעו באופן מסודר?

ענבל משש: ודאי.

ענבל משש: אנחנו מדברים על 58,000 חוקיים, עובדים שוהים ועובדים באופן חוקי אצל מטופלים סיעודיים, שהגיעו למדינת ישראל ברישיון, עובדים אצל מטופלים ומסייעים להם מאוד.

ענבל משש: היום אנחנו פה בהצעת חוק מיטיבה נוספת, כפי שאמרתי.

ענבל משש: הייתה לנו הצעת חוק דומה ביולי 2021.

ענבל משש: מה שאנחנו מציעים פה זה לאפשר לשרת הפנים באופן זמני להאריך את רישיונם של עובדי סיעוד זרים, אף על פי שלא התקיימו לגביהם תנאי הסף שקבועים בחוק הכניסה.

ענבל משש: כמובן אנחנו קושרים את זה לשני דברים, האחד זה תקופת הקורונה הארוכה שהייתה בעולם ובמדינת ישראל, ולגבי אותם עובדים זרים שמועסקים אצל מטופלים, הגישו בקשות עבורם, לא עמדו בתנאי הסף הקבועים בחוק, נאלצנו לדחות אותם.

ענבל משש: מנגד היה צורך מאוד גדול בעובדים הזרים האלה, שימשיכו לתת מענה.

ענבל משש: הם היו פה במדינת ישראל, אומנם לא באופן חוקי, אבל בגלל האטה בכניסת עובדים זרים ומגבלות הכניסה למדינת ישראל, שהחלו מה-1 במרץ 2020, ובגללן לא נכנסה כמות מספקת של עובדים, פעלנו לתת תקופת היערכות לאותם עובדים זרים, ולבקש מהם להשתבץ אצל מטופלים סיעודיים.

ענבל משש: מטופלים סיעודיים הגישו בקשות לוועדה ההומניטרית.

ענבל משש: כפי שאמרתי, נאלצנו לסרב להם, בגלל שלא הייתה לנו סמכות חוקית לאשר, ונתנו תקופת היערכות שהיא הוארכה מפעם לפעם, החל מה-1 במרץ 2020.

ענבל משש: התקופה האחרונה הייתה עד ה-30 ביוני 2022.

ענבל משש: הארכנו אותה ממש לאחרונה עד 31 בדצמבר 2022, כי ראינו שאנחנו מתעכבים עם הוראת השעה.

ענבל משש: בהזדמנות הזאת אני גם מודה לך שנתת עדיפות מאוד מאוד גבוהה להוראת השעה ואנחנו דנים בה כעת.

ענבל משש: מה שאנחנו מבקשים פה זה לאשר את הוראת השעה.

ענבל משש: היא תעמוד בתוקפה במהלך של שלושה חודשים.

ענבל משש: במהלך שלושה החודשים האלה נבחן את הבקשות להארכת רישיונות של העובדים הזרים שנדחו במהלך התקופה שחלו בה הגבלות בשל נגיף הקורונה, ואנחנו נוכל לאשר אותם אף על פי שהם לא עומדים בתנאי הסף הקבועים בחוק.

ענבל משש: כפי שאמרתי, מדובר במהלך מיטיב, שבסופו של יום הוא גם איזה סיום לתקופת הקורונה ששיבשה פה גם את כניסת העובדים והיא גם נותנת מענה לצורך שיש אצל מטופלים סיעודיים, כשאנחנו מתייחסים גם אל האלמנט הזה שנוצר קשר טיפולי בין המטפל למטופל, ולכן הגדרנו את זה גם בהוראת השעה.

ענבל משש: אנחנו פה היום כדי לסייע לאותם מטופלים סיעודיים, שכרגע מעסיקים עובד זר אצלם בבית, שהגישו בקשות, שנדחו, שהסתמכו על אותה תקופת היערכות שנתנו להם.

ענבל משש: הם פעלו כדין, עשו מה שנדרש על פי חוק, חוסים תחת תקופת ההיערכות, ואנחנו מבקשים עכשיו לתת לנו אפשרות לבחון את הבקשות שלהם פעם נוספת ולאשר אותן מפאת כל הנסיבות החריגות שהתקיימו במשך השנתיים האחרונות.

אורי מקלב: אפשר לקבל דוגמה, אדוני היושב-ראש, במה מדובר?

אורי מקלב: על איזה מקרה?

וליד טאהא: יש הגבלה לתקופה שאתם רוצים לאשר?

וליד טאהא: עד מתי הוגשה הבקשה?

וליד טאהא: יש הגבלות או שזה פתוח?

ענבל משש: כן, אדוני.

ענבל משש: זה כתוב במפורש בהוראת השעה.

ענבל משש: ככלל עובדים זרים שמגיעים למדינת ישראל רשאים לשהות פה 63 חודשים, יש חריג מאוד מיוחד לענף הסיעוד הביתי, לאותם עובדים זרים שהגיעו לטפל אצל מטופלים סיעודיים.

ענבל משש: בתנאים של ועדה הומניטרית שקובעים בחוק הכניסה, יש שם עד שמונה שנים למטופלים סיעודיים רגילים ועד 13 שנים לטיפול במטופלים סיעודיים מורכבים.

ענבל משש: זה אותם נכים שהם מתחת לגיל פרישה והם יכולים להעסיק עובד זר, להתחיל העסקה כשעובד זר פחות מ-13 שנים במדינת ישראל.

וליד טאהא: הוא חייב לשנות?

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אם הוא אצל אותו מטופל, הוא לא צריך.

ענבל משש: סליחה.

ענבל משש: אדוני צודק.

ענבל משש: אני אדגיש.

ענבל משש: אם הוא אצל אותו מטופל, הוא יכול להמשיך איתו.

ענבל משש: אם הוא התחיל את ההעסקה לפני הוא יכול להמשיך איתו עד 120.

ענבל משש: לדוגמה, אם הוא מגיע לנכה צעיר, הוא יכול להמשיך איתו עד 120, להמשיך את ההעסקה.

ענבל משש: בתנאי הסף שקבועים בחוק יש מספר תנאים וכללים שאנחנו יכולים לאשר בגינם את אותן בקשות שמגיעות אלינו לוועדה ההומניטרית.

ענבל משש: בסופו של יום הכללים שנקבעו בוועדה ההומניטרית נועדו לתמרץ עובדים זרים לעבוד אצל מטופלים סיעודיים.

ענבל משש: בין היתר יש שם גם מגבלה לגבי מספר השנים שהם שוהים בארץ, יש גם היבטים של מדיניות הגירה.

ענבל משש: מצד שני, לדוגמה נקבע שהוא צריך רציפות העסקה של 24 חודשים אחרונים.

ענבל משש: זה נועד לתמרץ את אותם מטפלים סיעודיים לעבוד אצל המטופלים הסיעודיים ולהתמיד אצלם בעבודה.

אורי מקלב: אפשר לקבל דוגמה?

אורי מקלב: הרי אם הוא עבר לחולה בתוך ה-63 חודשים או בתוך שמונה שנים, הוא גם יכול להיות איתו עד הסוף.

משה נקש: אם הוא עומד בתנאים ויאושר בוועדה, כן.

אורי מקלב: המטופל שלו נפטר מסיבה כזאת או אחרת, הוא עבר למטופל אחר, הוא יכול גם איתו להמשיך עוד הרבה שנים.

משה נקש: נכון.

משה נקש: אני אתן דוגמה, לבקשתו של חבר הכנסת מקלב.

משה נקש: אם בקשה הוגשה אלינו לוועדה ההומניטרית כשהעובד הזר היה שבע שנים בישראל, והוגשה בקשה חריגה - - -

וליד טאהא: לכם יש גם ועדה הומניטרית?

וליד טאהא: יש מלא ועדות הומניטריות במשרד הפנים, ואף אחת מהן לא פועלת באופן הומניטרי.

ענבל משש: אדוני, יש לנו 97% אישורים בוועדה.

וליד טאהא: למה יש ניגוד בין ההומניטרי לבין תפקוד הוועדות?

משה נקש: אנחנו לא חושבים שיש ניגוד.

משה נקש: להפך, ענבל אמרה לפני שנייה, אנחנו מאשרים מעל 95% מהבקשות, וזה די הומניטרי, לפחות בעיניי.

משה נקש: מה שלא מאושר, זה בדרך כלל מה שלא עומד בתנאי הסף הקבועים בחוק.

וליד טאהא: אתה אומר שה-2.5% זה ממש לא היה הומניטרי, זה לא קשור.

משה נקש: סביר להניח.

משה נקש: או לא הומניטרי, או עובד זר שיש לו היסטוריה שהוא התעלל בקשיש סיעודי, ואנחנו לא רוצים לאשר אותו לקשיש סיעודי אחר.

אורי מקלב: מי מבקש איתו?

משה נקש: אנשים שלא יודעים, מבקשים.

וליד טאהא: לא צריך לאשר אותו, צריך להכניס אותו לכלא.

ענבל משש: אנחנו מסכימים איתך לגמרי שהוא לא צריך להישאר.

עינת קולמן: זו בדיוק הבעיה, שלא יודעים כלום על העובדים הזרים.

עינת קולמן: אם היינו יכולים לדעת איזה עובד זר מכה - - -

וליד טאהא: רבותיי, הפרוטוקול לא מכיר אותנו.

וליד טאהא: אם לא מזדהים לפרוטוקול, אמרתם דברים לא מעניינים.

וליד טאהא: ואתם בוועדה שצריכים לומר דברים מעניינים.

עינת קולמן: אני עובדת סוציאלית, אני מובילה מאבק להילחם בכל הנטישות והסחיטות של העובדים הזרים בסיעוד.

עינת קולמן: איך יודעים שמישהו היכה או מישהו רימה או מישהו שותה אלכוהול?

עינת קולמן: אין לנו שום מאגר שאנחנו יכולים לדעת מה קורה עם העובדים הזרים, וזה משהו שגם הכנסת צריכה לסדר, שתהיה לנו אפשרות לדעת מי העובד הזר שמגיע אלינו.

עינת קולמן: הוא יכול לשאול המון שאלות אותנו, אנחנו לא יודעים כלום עליו.

וליד טאהא: הם מדברים פה על מקרה שהיה, לא הגיע אלינו עכשיו חדש.

וליד טאהא: הם לא מאשרים אותו מכיוון שכבר יש לו היסטוריה, נגיד של התעללות.

עינת קולמן: אני חייבת לציין שיש הרבה מקרים.

וליד טאהא: את מדברת פה על משהו אחר.

עינת קולמן: יש הרבה מקרים שאנחנו כן מגישים ולא מאשרים.

עינת קולמן: זה בתכל'ס.

עינת קולמן: זה קורה.

וליד טאהא: כנראה אתם לא הולכים לוועדה הומניטרית.

אבתיסאם מראענה: הם נדחים על הסף.

וליד טאהא: לאיזה ועדה אתם הולכים?

עינת קולמן: אנשים מגישים לוועדה ההומינטרית, ויש הרבה קשיים.

תומר רוזנר: הגב' משש, האם תוכלי לתת נתונים לוועדה?

תומר רוזנר: נתחיל עם הוראת השעה הקודמת וגם עם הוראת השעה הנוכחית, על איזה אוכלוסייה אנחנו מדברים?

תומר רוזנר: כמה בקשות הוגשו בתקופה של הוראת השעה הקודמת?

תומר רוזנר: כמה בקשות תלויות ועומדות עשויות להיות בהוראת השעה הנוכחית?

תומר רוזנר: לפי מה שהבנתי יש הפרש גדול מאוד בין אלה שיכלו להגיש בקשות בפעם הקודמת ואלה שקיבלו.

תומר רוזנר: תפרטי בבקשה את הנתונים.

ענבל משש: אין בעיה.

אורי מקלב: אני רק אסיים את הדוגמה.

משה נקש: לדוגמה, עובד שהיה פה עשר שנים, וביקש אותו קשיש סיעודי בן 94, והחוק אומר שהוא מעל שמונה שנים אנחנו לא יכולים לאשר, אנחנו צריכים לדחות על הסף, אז דחינו אותו על הסף.

משה נקש: בהוראת השעה עכשיו, שאנחנו מבקשים להעביר, אותו קשיש שהבקשה שלו נדחתה על הסף והוא קיבל תקופת התארגנות, יוכל לפנות אלינו חזרה, ואנחנו נוכל לאשר את הבקשה.

משה נקש: זו דוגמה.

אורי מקלב: עד איזה גבול?

משה נקש: עד 13 שנה מיום 1 במרץ 2020.

מוסי רז: למה ההגבלה הזאת?

מוסי רז: מה ההיגיון שלה?

מוסי רז: אם בן 84 קיבל מטפל, אז בגיל 97 הוא צריך - - -

משה נקש: לא.

משה נקש: אם הוא אושר לו, אף אחד לא עוצר אותו, אין מגבלה.

משה נקש: הוא ממשיך איתו עד 120, כמו שענבל אמרה.

מוסי רז: אז מה ההגבלה של השוק?

משה נקש: תחילת העסקה חדשה.

אורי מקלב: אדם שעבד עשר שנים אצל זקן, והזקן נפטר, עכשיו המטפל צריך לעזוב את הארץ, אבל אם יש מישהו שדורש אותו, הוא יכול להמשיך כמה שנים?

משה נקש: ברגע שהוא יאושר, עד 120.

וליד טאהא: מה הפרוצדורה?

וליד טאהא: מה זה מישהו שדורש אותו?

וליד טאהא: מה הוא צריך לעשות אחרי שבן אדם שהוא טיפל בו מת?

וליד טאהא: הוא צריך ללכת לגוף ולומר שהוא בהמתנה, אם מישהו מחפש, אני כאן?

אבתיסאם מראענה: לשכה פרטית.

משה נקש: נעשה סדר.

וליד טאהא: תעשה סדר.

משה נקש: עובד זר שסיים חמש שנים, והסתיימה ההעסקה, לצורך העניין צריך לצאת מישראל.

משה נקש: זה הבסיס.

וליד טאהא: על כן אני שואל.

משה נקש: אז אני מסביר.

משה נקש: נגמרו חמש שנים, הסתיימה ההעסקה, הוא צריך לצאת.

משה נקש: עם זאת, החוק מאפשר - - -

וליד טאהא: המדינה מעדיפה שהוא יצא.

משה נקש: כן.

משה נקש: בסופו של דבר יש לנו גם את מדיניות ההגירה של מדינת ישראל.

משה נקש: כן, המדינה מעדיפה אחרי שהוא מסיים את העבודה, שיצא.

משה נקש: עם זאת, יש בחוק הכניסה לישראל את החריג שאומר שאם העובד לא סיים שמונה שנים, כל מטופל סיעודי יכול לנסות ולבקש אותו עוד פעם, בתנאי שהוא עומד ביתר התנאים של הוועדה ההומינטרית.

משה נקש: ובנוסף, אם הנכה הוא נכה קשה מתחת לגיל הפרישה, הוא יכול לבקש גם עובד שהוא פה עד 13 שנה.

וליד טאהא: אם הוא השלים שמונה שנים, בוודאות הוא יוצא.

משה נקש: לא.

משה נקש: אם הוא פה מעל שמונה ועד 13 שנה, נכה צעיר מתחת לגיל הפרישה, נכה מורכב, יכול להגיש בקשה עבורו גם לוועדה הומניטרית.

תומר רוזנר: ומעל 13 שנה הוא חייב לצאת.

וליד טאהא: תחזרו לשאלה הקודמת.

וליד טאהא: תביאו נתונים.

תומר רוזנר: אני רק אכוון אותך, מר נקש, קודם כול, אם תוכל להתייחס להוראת השעה הקודמת וגם לפוטנציאל של הוראת השעה הנוכחית.

משה נקש: בהוראת השעה הקודמת הוגשו אלינו בסביבות 750 בקשות ואושרו כ-500 בקשות.

תומר רוזנר: איך אתה מסביר את הדבר הזה.

תומר רוזנר: לפי הנתונים שמסרתם אז היו כ-2,500 פוטנציאלים.

משה נקש: גם עכשיו.

משה נקש: בסופו של דבר אנחנו לוקחים את הפוטנציאל הכי גבוה שיכול להיות, ואנחנו באים לפה כדי שלא נופתע, כדי שלא נגיד שאנחנו חושבים שצריכים להגיע 1,000, בסוף יגיעו 1,200 ולא נוכל לאשר.

משה נקש: לקחנו את הפוטנציאל הכי גבוה.

משה נקש: כשאנחנו לוקחים את הנתונים, יש בקשות של עובדים שנדחות בפעם הראשונה, אז הם נכנסים כבר אוטומטית לבנק הזה שזה מקרה שדחינו, ואנחנו באים ומציגים אותו פה, וגם עכשיו נעשה את זה להוראת השעה המוצעת כרגע.

משה נקש: ייתכן שמאז עובדים זרים יוצאים מישראל, מטופלים לא מבקשים את העובדים, מצאו עובד אחר, הביאו עובד חדש מחו"ל, מצאו עובד אחר שקיבל אישור הומניטרי.

משה נקש: יש הרבה סיבות שבגינן - - -

עינת קולמן: לא להתעלם מזה שיש מחסור של עובדים זרים.

עינת קולמן: קשה למצוא עובד זר.

תומר רוזנר: מר נקש, מה שאתה אומר זה השערות.

תומר רוזנר: אתם קרובים לשטח, אתם יודעים מה קורה.

תומר רוזנר: אתם בקשר עם הלשכות הפרטיות שמעסיקות את העובדים הזרים או מתווכות את העובדים הזרים האלה וכו'.

תומר רוזנר: תיתן לנו נתונים.

תומר רוזנר: לא מה ייתכן שקרה, אלא מה אתם יודעים שקרה.

תומר רוזנר: למה מתוך 2,500 בקשות שיכלו להיות מוגשות בהוראת השעה הקודמת הוגשו רק 750?

תומר רוזנר: זה מספר מאוד נמוך.

תומר רוזנר: וכפי שאנחנו יודעים המצב בשוק – אני ממש לא רוצה לקרוא לזה "שוק" – בתחום, בענף הזה של הסיעוד, הוא מצב של מחסור חמור, לפחות לפי המידע שמתפרסם.

תומר רוזנר: יש מחסור חמור בעובדים.

תומר רוזנר: יש פה איזה חידה שאתם צריכים לפתור.

תומר רוזנר: למה אותם אנשים שיכלו להגיש בקשות ולקבע את העובדים שלהם, מתוך 2,500 הוגשו רק 750?

תומר רוזנר: זה פחות משליש.

עינת קולמן: אני יכולה לנסות לעזור, כי אני בקשר עם המשפחות, הנכים והקשישים.

תומר רוזנר: מה תפקידך ומאיפה?

עינת קולמן: אני מובילת המאבק להילחם בכל הנטישות והסחיטות של העובדים הזרים בסיעוד.

עינת קולמן: אני גם עובדת סוציאלית שמסייעת לקשישים ולנכים ביום-יום.

וליד טאהא: את בעד העובדים או נגד העובדים?

וליד טאהא: לא הבנתי.

עינת קולמן: אני לא נגד העובדים, אני בעד לעשות הסדרה של חקיקה, שאנחנו, בני המשפחה המטפלים, נוכל לחיות בלי כל הסחיטות והנטישות, ושתהיה אכיפה ושתהיה לנו אפשרות לסנקציה, כי אין שום סנקציה.

עינת קולמן: אני רוצה לחזור לשאלה שלך.

וליד טאהא: תחזרי לשאלות שאנחנו נעלה.

וליד טאהא: את מניחה שכולם סחטנים?

עינת קולמן: אני לא מניחה שכולם.

עינת קולמן: מה שאני אומרת שאין לנו שום כלים למנוע סחטנות של עובדים היום.

אבתיסאם מראענה: זה לא הנושא.

עינת קולמן: רציתי להתייחס למשהו אחר.

עינת קולמן: הוא שואל אותי.

תומר רוזנר: אני לא שאלתי אותך.

תומר רוזנר: שאלתי את משרד הפנים.

וליד טאהא: מה הקשר לדיון?

עינת קולמן: הוא שאל למה - - -

וליד טאהא: את רוצה שלא נאשר להם?

וליד טאהא: שלא יהיו פה 58,000 עובדים?

עינת קולמן: לא, אני רוצה שיפסיקו כל הזמן עם הוראת השעה הזאת.

עינת קולמן: מבלבלים את כל הקשישים והנכים.

עינת קולמן: אנשים מעסיקים עובדים זרים לא חוקיים, מפחדים להגיש בקשה - - -

וליד טאהא: זה הבנו, אבל הדיון עכשיו על משהו אחר.

עינת קולמן: אני עונה לשאלה של תומר.

עינת קולמן: למה לא כולם מגישים?

עינת קולמן: הם מעסיקים לא חוקיים, הם לא יודעים שיאשרו להם, הם גמבלרים, הם אומרים: אם אני אגיד, ידעו שהוא לא חוקי, ואז אחרי שלושה חודשים פתאום רשות ההגירה והאוכלוסין נזכרת להגיד: אם הגשתם ודחינו אתכם, תבואו אלינו עוד פעם.

עינת קולמן: יש כאלה שלא הגישו, כי מלכתחילה - - -

תומר רוזנר: זו לא תשובה לשאלה שלנו.

שריי גבאי: זאת לא הייתה השאלה.

וליד טאהא: הנושא יכול להיות ראוי, אבל זה לא הנושא.

וליד טאהא: רבותיי, אף אחד לא מדבר ללא זכות דיבור.

וליד טאהא: עכשיו אף אחד לא מתפרץ לדיבור מבלי שאני נותן לו זכות דיבור.

וליד טאהא: מי היה צריך לענות?

וליד טאהא: בבקשה.

משה נקש: אני אמשיך.

משה נקש: מהנתונים שהוצאנו הבוקר.

משה נקש: בתקופה הזאת, התקופה הקובעת, מ-1 במרץ 2020 ועד 1 במרץ 2022, זו התקופה שמופיעה כרגע בנוסח של הוראת השעה, נדחו גם על הסף וגם לאחר דיון בוועדה 1,959 בקשות.

משה נקש: מתוך ה-1,959 רוב גדול הם עובדים שהם פחות מ-13 שנים.

ענבל משש: זה לאחר סינון.

משה נקש: כמובן.

משה נקש: לאחר שסיננו עובדים שיצאו מהארץ ומטופלים נפטרו.

תומר רוזנר: כמה מתוכם מעל 13 שנים?

משה נקש: מעל 13 שנים במועד הגשת הבקשה, כי אנחנו הולכים אחורה ליום שהוא הגיש את הבקשה, היו 286 עובדים.

תומר רוזנר: תסיר אותם מהרשימה.

משה נקש: אני עוד לא מסיר אותם, אני אסביר למה.

משה נקש: בהוראת השעה כתוב שנספור את ה-13 שנים נכון ל-1 במרץ 2020.

משה נקש: מדובר פה על 183 עובדים שהעובד היה מעל 13 שנה באותו תאריך.

משה נקש: הם לצורך העניין לא רלוונטיים, נכון לנוסח עכשיו הם לא רלוונטיים.

תומר רוזנר: אז תפחית אותם מהמספר שאמרת.

משה נקש: 1,959 פחות 183 זה המספר.

מוסי רז: 1,776.

תומר רוזנר: אני חוזר לשאלה ששאלתי קודם על שני הנושאים, כי זה גם משליך על הוראת השעה.

תומר רוזנר: אני לא מתעקש סתם, כי זה משליך על הוראת השעה הנוכחית.

תומר רוזנר: מדוע מתוך 2,500?

תומר רוזנר: עשיתם את הבדיקה ואתם יודעים להגיד, אתם צריכים לדעת לפחות.

שריי גבאי: אני יועצת משפטית באגף הסיעוד ברשות האוכלוסין, ואני אשיב.

שריי גבאי: אני מבינה לאן אתה חותר.

תומר רוזנר: אני לא חותר לשום מקום, אני רוצה להבין.

שריי גבאי: מה אתה שואל.

וליד טאהא: תגידי לי, למה את חותרת?

שריי גבאי: אני אשיב.

שריי גבאי: כמו שאמר נקש, לקחנו את הפוטנציאל, עובדתית אלה שהגישו בקשות ויכלו להגיע אלינו ולקבל אישור.

שריי גבאי: בפועל נכון, הגיעו פחות.

שריי גבאי: למה הגיעו פחות?

תומר רוזנר: הרבה פחות.

וליד טאהא: כמה הגיעו?

תומר רוזנר: 750.

שריי גבאי: הסיבה המרכזית, כמו שנקש אמר, ואת זה אין לנו דרך באמת באמת לאמוד, משום שיש נסיבות שלא בהכרח מגיעות לידיעתנו, כמו למשל שנקש אמר שהשטח הוא דינמי, למשל אנשים מתייאשים ולוקחים מטפל אחר, מטפל חוקי, מזמינים מחו"ל בסוף, עובדים זרים עוזבים את המטופלים שלהם במהלך הדרך.

שריי גבאי: ראינו את זה גם בהלבנות אגב, בכל ארבעת ההלבנות הקודמות ראינו את זה.

שריי גבאי: בפועל קורים כל מיני דברים שאנחנו לא בהכרח יכולים - - -

תומר רוזנר: האם פניתם לאנשים?

שריי גבאי: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת.

שריי גבאי: בהוראת השעה הקודמת האמצעי שלי לדעת נניח אם זה לא הגיע למספיק אנשים היה באמצעות הליכים.

שריי גבאי: אחרי התקופה הקובעת הגישו לנו הליכים ואמרו: תכללו גם אותי, שמעתי על זה באיחור.

שריי גבאי: כאלה לא היו המון, אז אני לא יכולה להגיד שהשטח לא ידע.

שריי גבאי: בכל מקרה, בהוראת השעה הנוכחית השטח כבר מכיר.

שריי גבאי: אנחנו כבר בגלגול שני, כבר חזרו אלינו אנשים, שמעו על הדברים.

שריי גבאי: אני לא יודעת אם זאת הייתה השאלה, אבל החשש שהיה בהוראת השעה הראשונה שהשטח לא בהכרח ידע בשביל לפנות אלינו, הוא כבר פחות מתקיים, משום שאנחנו כבר בסבב שני של אותה הוראת שעה, והציבור בהחלט מכיר הרבה יותר.

שריי גבאי: גם הבטחנו פה, במסגרת הוועדה לעובדים זרים, של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, שאנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים שהפעם זה יגיע לכמה שיותר אנשים.

ענבל משש: תומר, צריך גם לזכור בסופו של יום שמי שרשאי במדינת ישראל לתווך עובד זר למטופל סיעודי זה הלשכות הפרטיות.

ענבל משש: אז אתה לא אמור לקלוט עובד זר מכל מקור אחר, והלשכות הפרטיות ודאי שהכירו, כי הן היו אמורות לעשות את המצ'ינג הזה בין המטפל לבין המטופל.

תומר רוזנר: נכון, אבל יש שתי טענות בהקשר הזה.

תומר רוזנר: קודם כול, אני מבין שיש עכשיו איזה שביתה.

ענבל משש: אין שביתה.

תומר רוזנר: כך נטען.

קריאה: היא הסתיימה.

תומר רוזנר: טענה שנייה, שאני ממש לא יודע כמה היא נכונה או לא נכונה, יש טענה שהלשכות הפרטיות מטעות את המטופלים מסיבה כזאת או אחרת, ולא מוסרות להם את המידע.

תומר רוזנר: אנחנו לא מדברים על מספר גדול של אנשים, 1,800 לצורך העניין.

תומר רוזנר: מדוע יש מניעה שאתם תפנו באופן ישיר לאותם אנשים שפנו כבר בעבר?

תומר רוזנר: אתם כבר יודעים את הפרטים שלהם, זה לא שאתם צריכים לחפש אותם, ותודיעו להם שנתקבלה הוראת שעה כזאת או אחרת, שהם יכולים לפנות שוב.

אבתיסאם מראענה: הרבה אנשים לא ידעו, ועדיין אנחנו במקום שאנשים לא יודעות ויודעים.

אבתיסאם מראענה: אני חושבת שבכמה החודשים האחרונים מאז שהוועדה של עובדות ועובדים זרים, ואנחנו מקיימות דיונים בוועדה, הסוגיה של הסיעוד מאוד תוססת, ערה ומשמעותית ומאוד חשובה.

אבתיסאם מראענה: יש המון שאלות שנשאלות והמון דברים שצפים, אבל אין ספק שעדיין, למרות כל התקשורת, ואנחנו מתקשרים את הוועדה, ולמרות כל הוועדה של רשות האוכלוסין, אנשים עדיין גם אם הם יודעים, הם לא מקבלים את התשובות הברורות, והם עדיין מבולבלים.

אבתיסאם מראענה: צריך להביא את זה בחשבון את הסוגיה שאנשים לא ניגשים, כי אנשים פשוט מבולבלים, לא מבינים את כל הביורוקרטיה.

אבתיסאם מראענה: אני מקווה שאחרי הוראת השעה הזאת, הדבר הזה יהיה - - -

מוסי רז: אולי גם חוששים מתשובה שלילית.

אבתיסאם מראענה: גם.

אבתיסאם מראענה: הם אומרים: למה שאני אגיש?

אבתיסאם מראענה: אני יודע שאני לא עומד בתנאי הסף.

תומר רוזנר: לכן אני אומר שוועדת הפנים צריכה לבקש או לדרוש מרשות האוכלוסין שאותו מספר שהם מכירים, הם מכירים את האנשים, הם מכירים את הפוטנציאל, שיפנו אליהם באופן אקטיבי, ויגידו להם: התקבלה הוראת שעה בכנסת, אם אתם רוצים, תפנו שוב.

מוסי רז: אני מסכים לגמרי עם מה שתומר אמר, ננסח כך את הוראת השעה.

קריאה: חשוב לי להוסיף מהשטח - - -

וליד טאהא: סליחה.

וליד טאהא: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: אני מסכים לגמרי עם מה שתומר אמר, אני רק אומר:

מוסי רז: בואו ננסח כך את הוראת השעה.

וליד טאהא: אתה אומר לחייב אותם בסעיף.

מוסי רז: גם להאריך, אבל אלה שני דברים שונים.

מוסי רז: גם מי שלא פנה יהיה שווה למי שקיבל תשובה שלילית.

תומר רוזנר: אמרתי שמר נקש אמר שמדובר בקבוצה ידועה של 1,800 אנשים, ויכולים לפנות - - -

מוסי רז: לא הבנתי אותך נכון, אבל אני עדיין חושב שכך צריך להיות מנוסח.

מוסי רז: אחרת נעודד בעתיד אנשים לפנות בדברים שהם יודעים שהם יקבלו תשובה שלילית.

רענן שנהב: אני עובד סוציאלי בלשכה פרטית.

רענן שנהב: שאלה אחת להפנות למר נקש.

וליד טאהא: תפנה לוועדה.

וליד טאהא: דבר לוועדה, לא למר נקש.

רענן שנהב: בסדר גמור.

רענן שנהב: דבר אחד, לגבי העובדה שרק 750 בקשות הוגשו, צריך להביא בחשבון שההארכה של הוראת השעה ניתנה כמה ימים ממש לפני שהיא הסתיימה למעשה, והרבה אנשים שהיו בלחץ - - -

תומר רוזנר: לא הבנתי את האמירה.

רענן שנהב: רק ב-27 ביוני הוארכה הוראת השעה עד ה-31 בדצמבר.

רענן שנהב: אותו דבר היה גם בפעמים קודמות.

שריי גבאי: אתה עושה ערבוב בין תקופת ההתארגנות להוראת השעה.

רענן שנהב: בנקודת זמן מסוימת כשבן אדם מעסיק עובד זר ורואה שאין הארכה לתקופת ההתארגנות, וההארכה הייתה תמיד רק בשבוע-שבועיים האחרונים של התקופה, הבן אדם כבר נלחץ וסביר להניח פנה - - -

תומר רוזנר: ומוצא עובד חוקי אחר.

רענן שנהב: שאלה לוועדה, האם ב-1,800 הבקשות יכולות להיות גם בקשות שכרגע הן נמצאות בדיון של הוועדה ועדיין לא התקבלה לגביהן החלטה?

משה נקש: אם ה-1,800 זה 1,800 דחיות, אז לא.

רענן שנהב: איפה המקום של הבקשות שכרגע נמצאות בוועדה?

משה נקש: כרגע יש כמה בקשות בודדות.

משה נקש: בכל שבוע אנחנו מקיימים ועדה, אין לנו פערים בבקשות, תנוח דעתך.

משה נקש: חוץ מזה שזה בכלל לא בתקופה הקרובה.

משה נקש: כל הבקשות עד מרץ נידונו, אז זה לא רלוונטי.

וליד טאהא: עו"ד תומר ורשה, בבקשה.

תומר ורשה: אני במשרד להגירה, עוסק הרבה בתחום הסיעוד, 20 שנה, וליווינו כמובן את הצעת החוק, גם זאת וגם הקודמות.

תומר ורשה: הגשנו הערות.

תומר ורשה: יש לי שלוש הערות מאוד מאוד חשובות בעניין הזה.

תומר ורשה: דבר אחד, תיקון ההגדרה הקובעת בחוק.

תומר ורשה: אנחנו חושבים שלא ראוי שתהיה תחולה רטרואקטיבית בלבד.

תומר ורשה: לא יכול להיות מצב שהחוק יתוקן בעוד חודש, בעוד חודשיים, לא תהיה אפשרות לאותם מטופלים להגיש בקשות באותו זמן, לכל אותה קבוצה שלא הגישה.

תומר ורשה: אנחנו רוצים לתקן את זה, כך שזה יהיה עד 30 ימים מפרסום החוק ברשומות.

תומר ורשה: זה נראה לנו מתן הזדמנות נאותה למטופלים להגיש את הבקשות ולהיכנס להוראת השעה.

תומר ורשה: דבר שני, יש עניין עם חריגים.

תומר ורשה: יש הרבה מאוד מצבים חריגים.

תומר ורשה: למעשה פה משרד הפנים מגביל את הגשת הבקשות רק למטפלים שהם עד 13 שנה בארץ, אבל המטפלים זה לא העניין, העניין זה המטופלים.

תומר ורשה: אנחנו נמצאים בתקופה קשה, הרבה מאוד מטופלים כבר מחזיקים מטפלים שנה ושנתיים בתקופת ההתארגנות הזאת, לא הגיעו לפה חדשים, זה בכלל לא רלוונטי המכסה של 13 שנה.

תומר ורשה: היו הרבה מאוד מקרים חריגים שנתקלנו בהם, בין אם זה מישהו שהעסיק מטפל שהרגע טיפל בבן משפחה הרבה מאוד שנים, כל מיני מקרים כאלה ואחרים.

תומר ורשה: אם אנחנו שמים את טובת המטופל לפני הכול, אנחנו צריכים להבין שבזמן הוראת השעה, בסך הכול שלושה חודשים, אנחנו כן מאפשרים להגיש בקשות חריגות, ובלבד שנקשר קשר טיפולי משמעותי, שבחובת המטופל להוכיח לוועדה.

תומר ורשה: זה דבר אחד, או שפשוט מבטלים את המגבלה של 13 השנים שקבועה בסעיף קטן (ב).

תומר ורשה: אני רוצה להזכיר משהו.

תומר ורשה: משרד הפנים היום מאפשר לכל מטופל להעסיק מטפל סיעודי לנצח נצחים עד יומו האחרון.

תומר ורשה: זה אומר שגם משרד הפנים מבין שיש מקרים שבהם עניין ה"השתקעות" נסוג מפני טובת המטופל.

תומר ורשה: ולכן, אם אנחנו נמצאים באותה לוגיקה, גם היום במציאות הקשה שנוצרה צריך באופן חריג לבטל את מגבלת השנים ולאפשר את ההעסקה הזאת, כמו שאמרתי, ובלבד שנוצר קשר משמעותי.

תומר ורשה: דבר שלישי - - -

וליד טאהא: מי קובע מה זה קשר משמעותי?

תומר ורשה: כמו שיש הרבה מאוד סעיפי סל במשרד הפנים, לדוגמה מטעמים הומניטריים חריגים, לדוגמה בנסיבות מיוחדות, יש פה הגדרה שהיא יחסית רחבה כדי לאפשר שיקול דעת.

וליד טאהא: של מי?

וליד טאהא: של הוועדה?

תומר ורשה: של שרת הפנים.

תומר ורשה: תבינו, אנחנו נמצאים בחוק הכניסה לישראל בשיקול דעת רחב של השרה, למעט בעולם הסיעוד.

תומר ורשה: עולם הסיעוד זה התחום הכי רלוונטי לאזרחי ישראל הקשישים והחלשים.

תומר ורשה: דווקא כאן בא המחוקק ומגביל את שיקול דעת השרה.

תומר ורשה: זה דבר שהוא לא ראוי.

תומר ורשה: כל הדחיות על הסף שאנחנו רואים זה בדיוק מהסיבה הזאת.

תומר ורשה: ולכן צריך להיות אחת משתיים בזמן שהוראת השעה הזאת בתוקף – ושוב, זה אירוע חריג לשלושה חודשים – או שמאפשרים לבטל את ה-13 שנה, או שקובעים סעיף סל, שאני יכול כרגע למסור את הניסוח שלו, סעיף סל שמקנה לשרה שיקול דעת רחב לדון בנסיבות חריגות שהוכח קשר טיפולי משמעותי.

תומר ורשה: זה קריטי, כי אם זה לא קורה, אנחנו נמצאים במצב שכל אותם מטופלים פשוט נדחים על הסף.

תומר רוזנר: אדוני, בכמה עובדים אתה מעריך שמדובר?

תומר ורשה: משה נקש דיבר על 286.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: אדוני מדבר על ביטול המגבלות.

תומר רוזנר: בהנחה שיבוטלו המגבלות לפי בקשתו של אדוני וכל רצונו יתקבל, בכמה אנשים מדובר?

תומר ורשה: לדעתי בעשרות עד מאות בלבד, ומדובר בכל מקרה שהוא עולם ומלואו עבור המטופל והמשפחה.

תומר ורשה: אנחנו רואים את זה בשטח.

תומר ורשה: דבר אחד אחרון.

תומר ורשה: בסעיף קטן "(ב)(1) במהלך התקופה הקובעת התקיים אחד מאלה: (א) ניתנה החלטה לדחות את הבקשה", זה צריך להשתנות.

תומר ורשה: לא "ניתנה החלטה" אלא "הוגשה בקשה".

תומר ורשה: ואני רוצה להסביר.

תומר ורשה: בהוראת השעה הקודמת היו לנו מקרים שהלקוחות הגישו את הבקשה במועד, ומשרד הפנים דחה את הבקשה לא עד ה-30 במרץ, אלא ב-7 באפריל.

תומר ורשה: הבקשה הוגשה בזמן, משרד הפנים לא התכנס בזמן, דחה שבוע לאחר מכן.

תומר ורשה: הם לא נכנסו להוראת השעה ונדחו על הסף, ונכנסו להליכים משפטיים קשים.

תומר ורשה: כל מה שצריך באופן הגון זה לא להתלות את הסעיף הזה במועדי ההתכנסות של הוועדה, אלא במועד הגשת הבקשה.

תומר ורשה: זה תיקון קטן, אבל קריטי.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

תומר ורשה: אני יכול לשלוח את הניסוחים המדויקים שאני מציע.

תומר ורשה: העברתי את זה לכבוד היושב-ראש, אפשר להעביר את זה הלאה.

תומר ורשה: יש ניסוחים מאוד מדויקים.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: בבקשה.

רמי סלהוב: אני בעמותה של עובדים זרים, במאבק.

רמי סלהוב: יש לי שאלה למשרד הפנים, כשאנשים נכנסים לסף, מה זה אומר יותר לעומק?

רמי סלהוב: אנשים לא מבינים מה זה, מתי הסף.

רמי סלהוב: אנשים בוכים.

רמי סלהוב: המבוגרים ממש בוכים שלא מאשרים להם.

וליד טאהא: למה הם בוכים?

רמי סלהוב: לא מאשרים הומניטריים.

רמי סלהוב: יש אנשים בקבוצה שלא מאשרים.

רמי סלהוב: מי זה ההומניטריים?

שריי גבאי: אני אתייחס להצעה של תומר לעניין מכסת האנשים המותרת, ביטול מגבלת מכסת השנים הקבועה בחוק.

שריי גבאי: כידוע, בשל מדיניות ההגירה, הזכיר את זה קודם גם משה נקש, הרשות ובכלל המדינה עושים איזון בכל הקשור למכסת השנים שנמצאים פה עובדים זרים אל מול הצורך המשמעותי מאוד בהישארות שלהם לצורך טיפול.

שריי גבאי: אני כבר אומר שפוטנציאל ההישארות של עובדי סיעוד מלכתחילה בחוק הוא לטווח ארוך, משום שאנחנו אומרים שאנחנו לא מפרידים בין מטפל לעובד זר שהתחיל לעבוד אצל מטופל בתקופה החוקית.

שריי גבאי: כלומר, הגעת ל-51 חודשים, אתה כבר מוצמד למטופל, אתה יכול להמשיך איתו עד 120, ומלכתחילה פוטנציאל השהות פה ארוך.

שריי גבאי: בסופו של יום הדבר הזה עשוי להביא להשתקעויות במדינת ישראל.

שריי גבאי: אנחנו מכירים את זה.

שריי גבאי: חברי פה בעצמו מכיר לא מעט בקשות לקבלת מעמד של קבע של עובדי סיעוד בעקבות הדבר הזה.

שריי גבאי: היה תיק אחד, אם אני לא טועה, שחברי אפילו ייצג.

שריי גבאי: אנחנו לא נרצה לעשות את זה, אנחנו לא נרצה להביא עובדים זרים שעבדו פה שנים רבות, ובאמת תרמו לטיפול ולסיעוד במדינת ישראל, לבקש בקשות של מעמד קבע, מה שבסופו של דבר יגרום לכך שהם לא יטפלו יותר במטופלים סיעודיים.

אלנתנה בלום: זה בשוליים.

שריי גבאי: זה לא בשוליים בכלל.

אלנתנה בלום: זה בשוליים, כי אף אחד - - -

שריי גבאי: אני יכולה לסיים בבקשה?

שריי גבאי: את הנתונים אנחנו מכירים, זה לא בשוליים, והפוטנציאל הוא אדיר.

שריי גבאי: כמו שאמרתי, עובדי סיעוד מגיעים לפה מלכתחילה, יש פוטנציאל לשנים רבות - - -

קריאה: אבל גם ככה היום הם עושים את זה.

וליד טאהא: רבותיי.

וליד טאהא: רבותיי.

וליד טאהא: אף אחד לא נכנס לדברים.

שריי גבאי: הקו שנקבע שזה לא מעט שנים.

שריי גבאי: זה 13 שנים.

וליד טאהא: יש אומדן של מקרים כאלה?

שריי גבאי: אין לי פה נתונים לגבי מספר המקרים, אני רק יכולה לומר - - -

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: תבקשי שישלחו לך.

וליד טאהא: מעניין אותי לדעת.

שריי גבאי: זה לא בהכרח רלוונטי כי היום הגבול קבוע בחוק.

שריי גבאי: השאלה מה יקרה אם הגבול לא יהיה קבוע בחוק.

וליד טאהא: כנראה שזה רלוונטי, אני רוצה לדעת.

שריי גבאי: אין כרגע נתונים מולי.

שריי גבאי: אפשר להוציא נתונים.

וליד טאהא: תסמסי להם.

וליד טאהא: הם ישלחו לך.

שריי גבאי: השאלה היא שאלה של פוטנציאל מה קורה אם תבוטל המגבלה בחוק בסופו של יום, ולשם אנחנו לא נרצה להגיע.

שריי גבאי: 13 שנים אנחנו חושבים שזו תקופה מאוזנת.

שריי גבאי: זה נותן מספיק זמן לעובד זר לתת פה את הטיפול הסיעודי.

שריי גבאי: שוב, בהנחה שהוא לא נקשר.

שריי גבאי: אם הוא נקשר למטפל סיעודי, הוא יכול להישאר איתו עד 120.

רמי סלהוב: הבנת מה שאנחנו - - -

וליד טאהא: חבר'ה, תודה.

רמי סלהוב: עוד לא סיימתי.

וליד טאהא: תודה, רמי.

וליד טאהא: בוועדה זה לא ויכוח.

רמי סלהוב: אני רוצה לחדד את הנושא ההומניטרי.

רמי סלהוב: יש אנשים שלא מקבלים הומניטרי.

ענבל משש: אדוני רוצה שאני אחזור על המספרים?

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: בבקשה.

דפנה פודור: אני מייצגת את מטה מאבק הסיעודיים שמונה מעל 20,000 סיעודיים ובני משפחותיהם.

וליד טאהא: מאבק הסיעודיים מול המדינה או מול העובדים?

דפנה פודור: מטה מאבק הסיעודיים - - -

תומר רוזנר: את באותו ארגון של הגב' קאופמן?

דפנה פודור: לא.

תומר רוזנר: זה שני ארגונים שונים?

דפנה פודור: כן.

וליד טאהא: כנראה יש מכת המדינה.

דפנה פודור: יש מכת מדינה.

וליד טאהא: מול מי?

וליד טאהא: נגד העובדים או נגד המדינה?

דפנה פודור: זה לא נגד העובדים.

דפנה פודור: את העובדים אנחנו רואים כשותפים מאוד חשובים.

דפנה פודור: הם מטפלים בסיעודיים, וטוב שכך.

דפנה פודור: אנחנו לא נגד אף אחד.

דפנה פודור: אנחנו כן רוצים לקדם כל מיני זכויות שחסרות היום לסיעודיים ולבני משפחותיהם.

וליד טאהא: למטופלים.

וליד טאהא: למה את מוצאת קשר בין הרצון שלך לדיון של היום?

דפנה פודור: אני רוצה רגע לדבר - - -

וליד טאהא: אנחנו דנים היום על כניסת זרים, שהם מטפלים, ואת רוצה זכויות של המטופלים.

וליד טאהא: למה את חושבת שהדיון הזה רלוונטי עכשיו?

דפנה פודור: כי הזכות של המטופלים, שהם כבר שנתיים וחצי בכאוס משפטי.

וליד טאהא: אבל אני שאלתי - - -

דפנה פודור: אדוני, תן לי להשלים משפט.

דפנה פודור: אני אענה.

וליד טאהא: גברתי, תעני למה שאני שואל.

דפנה פודור: אני אענה למה שאדוני שואל.

דפנה פודור: שנתיים וחצי יש פה תקופות התארגנות, אנשים בזמן הזה הכניסו לבית מטפלים סיעודיים ונקשרו אליהם, הסיעודיים ובני משפחותיהם.

וליד טאהא: אנחנו מכירים דוגמאות.

דפנה פודור: ולכן כרגע הזכויות של הסיעודיים, ככל שלא תאושר בקשה של סיעודי להמשיך לקבל את הטיפול מאותו מטפל שאיתו הוא נמצא כבר שנתיים וחצי, הזכות שלו בוודאי תיפגע.

דפנה פודור: אני רוצה לגעת רגע במצב הקיים - - -

וליד טאהא: ואז מה את דורשת?

דפנה פודור: אני רוצה לגעת במצב הקיים.

דפנה פודור: החוק היום לא נותן שיקול דעת.

דפנה פודור: יש תנאי סף מאוד מאוד נוקשים, והוועדה נקראת "ועדה הומניטרית", ואדוני דיבר על זה, היא מאוד לא הומניטרית, כי רוב הבקשות נדחות על הסף, הן לא עוברות אפילו, אף אחד לא קורא אותן.

משה נקש: איך אפשר להגיד שהוועדה לא הומניטרית אם הם לא קוראים אותן?

וליד טאהא: נקש, אתה לא נכנס בדבריה.

וליד טאהא: תמשיכי.

דפנה פודור: מה שמגיע לוועדה נקרא כמובן, אבל רוב הבקשות נדחות בתוך עשר דקות, כי הן נופלות בסף.

וליד טאהא: את אומרת שאין דיון מעמיק.

תומר רוזנר: יש תנאי סף.

דפנה פודור: מה שעובר לוועדה נדון, אבל תנאי הסף הם נוקשים ואין שיקול דעת.

דפנה פודור: חברי עו"ד תומר ורשה דיבר על זה.

דפנה פודור: אין שיקול דעת, ולכן אני מברכת על חיבור בין הצעות החוק, כי חברת הכנסת אבתיסאם מראענה הביאה הצעת חוק שנותנת פתח למקרים חריגים, וזה מאוד מאוד חשוב.

דפנה פודור: תומר שאל לגבי נתונים.

וליד טאהא: תומר מס' אחת או תומר מס' שתיים?

דפנה פודור: מספר אחת.

וליד טאהא: הוא תמיד מספר אחת.

דפנה פודור: המחסור בענף הסיעוד הוא לאורך השנתיים וחצי האחרונות.

דפנה פודור: החל מפרוץ מגפת הקורונה בישראל, יש מחסור מאוד מאוד חריף וחריג, והדבר הזה עולה, צף ותוסס, כמו שחברת הכנסת אבתיסאם מראענה שומעת יום-יום.

דפנה פודור: צריך לשים את המספרים על השולחן.

דפנה פודור: יש היום פער של קרוב ל-20,000 בין כמות העובדים הזרים שנמצאים בישראל לבין המטופלים הסיעודיים שיש להם היתר להעסיק עובד זר.

דפנה פודור: חלק מהמטופלים לא לוקחים עובד זר מכל מיני סיבות, אבל חלק כי פשוט יש מחסור.

דפנה פודור: רשות האוכלוסין וההגירה יצאה באיזה סקר בסוף השנה הקודמת, ועולה מהסקר שיש 7,000 עובדים זרים שמועסקים במשפחות באופן לא חוקי.

דפנה פודור: 7,000 מטופלים.

דפנה פודור: ולכן אני תוהה למה לא להרחיב את המספרים כדי לתת פתרון לאותם מטופלים?

דפנה פודור: הגשתי נייר לוועדה, והמספרים כתובים שם.

דפנה פודור: 7,105 עובדים זרים שמועסקים באופן לא חוקי, ועוד בערך 6,000 מטופלים סיעודיים שחיפשו עובד זר ולא מצאו.

דפנה פודור: ולכן הוראת השעה צריכה להיות הרבה יותר רחבה.

דפנה פודור: התקופה הקובעת צריכה להיות רחבה יותר.

דפנה פודור: אני רוצה גם לגעת בחוסר ודאות.

דפנה פודור: תומר שאלת למה לא הגישו בקשות הומניטריות ולמה המספרים הם כל כך יותר נמוכים ממה שצפתה הרשות.

דפנה פודור: אז כשיש כזה חוסר ודאות, כשמפרסמים אחת לשלושה חודשים, לחצי שנה, תקופת התארגנות שמאפשרת לאנשים להביא אליהם הביתה מטפלים סיעודיים, ומאריכים את זה אחת לכמה זמן, אף אחד לא יודע אם בסוף המטפלים האלה יוסדרו או לא יוסדרו.

דפנה פודור: ולכן מאוד מאוד חשוב לייצר ודאות בענף.

דפנה פודור: ודאות בעיניי לא מייצרים באמצעות חוק שהוא רטרואקטיבי, וכדאי לאפשר את התקופה הקובעת, לפחות לתת מרווח קטן לאנשים להוכיח שיש קשר טיפולי.

דפנה פודור: יש כל מיני אמצעים להוכיח קשר טיפולי.

וליד טאהא: תסכמי.

דפנה פודור: יש כל מיני דרכים להוכיח קשר טיפולי.

דפנה פודור: למשל להציג ביטוח רפואי, למשל להציג תלושי שכר.

דפנה פודור: יש כל מיני דרכים לעשות את זה.

דפנה פודור: לגבי ה-13 שנים שחברי תומר ורשה דיבר עליהן, תקופת ההתארגנות לא הגבילה אנשים מלקחת עובדים זרים בכל טווח שהות בישראל.

דפנה פודור: תקופת ההתארגנות אמרה: לא נאכוף העסקה של עובד זר ששוהה פה אצל מטפל, ולכן החוק צריך להלום את אותם תנאים שהיו בתקופת ההתארגנות.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: כן, גברתי.

אלנתנה בלום: אני מנכ"לית עמותת עמדא לחולי דמנציה ואלצהיימר.

אלנתנה בלום: תוחלת החיים היא לא כזאת ארוכה, רוב האנשים הסיעודיים לוקחים את המטפלים שלהם בגיל 75, נשים חיות עד גיל 84, גברים עד גיל 83.

אלנתנה בלום: אני פונה פה ורוצה להגיד לכם שמי שפונה אליכם זה משפחות שהן בכאוס של החיים, נורא נורא קשה, ואני מדברת רק על החולים הדמנטים, שהמחלה היא מאוד קשה.

אלנתנה בלום: חוסר הבהירות והמורכבות של הדברים, וכשזה הולך כל כך לאט, משפחות לא יכולות להתארגן על עצמן.

אלנתנה בלום: הם צריכים פתרון מהיום למחר.

אלנתנה בלום: הייתי מסתכלת קצת על המשפחות, ואני חוברת לתומר ורשה ואומרת לכם: קשר מטופל-מטפל הוא לפעמים קריטי אצלנו במחלה, מכיוון שהשינוי בין מטפל למטפל עלול לגרום להידרדרות מאוד גדולה במחלה הספציפית הזאת.

אלנתנה בלום: אם היה אפשר להקל במקרים מסוימים - - -

וליד טאהא: מה זה במקרים מסוימים?

אלנתנה בלום: אני אביא דוגמה.

וליד טאהא: את בעד מה שאמר תומר, להרחיב את שיקול הדעת של השרה?

אלנתנה בלום: כן.

אלנתנה בלום: אבל פה יש לי הגדרה מאוד קלה.

אלנתנה בלום: אם אדם סובל מדמנציה בשלב הראשון או השני, זהו.

וליד טאהא: יש לכם בעיה להרחיב למקרים שהיא מדברת עליהם?

שושנה שטראוס: אני מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין וההגירה.

שושנה שטראוס: תמיד כשאנחנו דנים בנושא - - -

וליד טאהא: את חושבת שזאת שאלה משפטית?

שושנה שטראוס: כן.

וליד טאהא: אני לא חושב שזאת שאלה משפטית.

ענבל משש: יש פה גם שאלה של מדיניות, אדוני.

וליד טאהא: זו שאלה ערכית, האם לאפשר לסוג מסוים של מקרים לקבל אישור, כן או לא.

וליד טאהא: מה זה קשור למשפטי?

וליד טאהא: לא שאני מבין גדול במשפטים, אבל זה נשמע לי לא קשור.

ענבל משש: הכול קשור גם יחד.

וליד טאהא: תענו פוליטיקה, לא משפטית.

ענבל משש: אנחנו לא פוליטיקאים, אנחנו גורמי מקצוע.

ענבל משש: בואו נסביר.

ענבל משש: יש פה שאלה של מדיניות, מדיניות שמובילה שרת הפנים.

ענבל משש: כמובן במדיניות שלה היא מאזנת בין הצרכים - - -

וליד טאהא: לא נותנים לה לאזן, אין לה אפשרות.

ענבל משש: בטח שיש לה אפשרות.

וליד טאהא: איפה?

וליד טאהא: תצייני את זה בחוק.

וליד טאהא: איפה יש לה אפשרות בחוק?

וליד טאהא: אין לה אפשרות.

ענבל משש: יש לה אפשרות, ודאי לכל מי שעובר, וזה ההמלצות שמובאות בפניה.

וליד טאהא: היא אוהבת שיש לה אפשרות, אבל פה אין לה.

ענבל משש: אדוני, צריך לזכור שכל הקלה שנותנים בסוף יש פה כמה קבוצות של מטופלים סיעודיים מאוד מורכבים, והנושא הזה, תאמין לי, מורכב מאוד.

ענבל משש: הגישה שלנו מאוד מקלה.

ענבל משש: אנחנו חיים את זה יום-יום, שעה-שעה, בעבודה שלנו.

רמי סלהוב: אני לא רואה את זה.

ענבל משש: טובת המטופלים הסיעודיים עומדת לנגד עינינו כל הזמן, אדוני.

ענבל משש: כל הטבה שתעשה פוגעת בקבוצה אחרת.

וליד טאהא: ענבל, תעשי עצירה לרגע ותעני לי על השאלה.

וליד טאהא: מה הבעיה להכניס לחוק את החריגים שהיא דיברה עליהם עכשיו?

וליד טאהא: מה הבעיה העקרונית או שאין בעיה?

אלנתנה בלום: כתבתם ניצולי שואה - - -

וליד טאהא: רגע, דוקטור, שאלתי את ענבל.

ענבל משש: מה שאתם מציעים פה שכל מי שיגיש לוועדה, כל מי שיבחר עובד זר וירצה להעסיק אותו, בין שהוא שוהה פה 20 שנה, נאשר אותו?

וליד טאהא: ענבל, ענית לא לעניין.

וליד טאהא: שאלתי שאלה ספציפית.

וליד טאהא: לא אמרתי כל מה שיגישו כאן, ואם מגישים כאן הצעות טובות, את צריכה לשמוע, להקשיב ואולי גם להיענות להן.

וליד טאהא: ככה עובדת הוועדה.

וליד טאהא: אם חשבת שאת הולכת לקבל כל מה שחשבת, זה לא זה.

ענבל משש: אין בעיה.

וליד טאהא: כל הצעה טובה אנחנו נאמץ.

וליד טאהא: על כן אני שואל, לפני שאני כופה עליכם את זה בחוק, מה הבעיה שלכם לאשר דבר כזה?

שריי גבאי: אני רק רוצה לומר - - -

וליד טאהא: רגע.

וליד טאהא: שאלתי את ענבל, אחרי זה אני עובר אלייך.

ענבל משש: אדוני רגע ידייק.

ענבל משש: מה זה "דבר כזה"?

ענבל משש: מה אדוני מציע?

ענבל משש: מה ההצעה?

ענבל משש: מה אתם רוצים שאנחנו נשקול לאשר?

ענבל משש: לא הבנתי.

וליד טאהא: תחזרי על שני המשפטים האחרונים שלך, כדי שהיא תבין מה ההצעה.

וליד טאהא: דברי.

אלנתנה בלום: כשמגיעה משפחה עם חולה דמנציה לוועדה ההומניטרית זה משהו שאתם צריכים מיד, לא לשקול, גם אם הם לא עברו את תנאי הסף, מכיוון שפה ההחלפה של מטפל - - -

וליד טאהא: היא מדברת על אישור שיינתן לעובד, כי החלפה גורמת להסתבכויות רפואיות אצל המטופל.

ענבל משש: אדוני, אני רק רוצה לומר שזה לא רלוונטי להוראת השעה.

ענבל משש: זה לא המסגרת.

וליד טאהא: זה כן רלוונטי, כי אתם נותנים את האישור.

וליד טאהא: היא מדברת על מתן האישור.

ענבל משש: אדוני, מה שהיא מבקשת זה שלא יהיו תנאי סף בחוק.

ענבל משש: זה מה שהיא אומרת.

ענבל משש: יש לנו מונשמים - - -

וליד טאהא: היא ביקשה את הסעיף הזה.

ענבל משש: אדוני, יש לנו חולים מאוד מורכבים ומאוד קשים.

ענבל משש: היא מדברת - - -

וליד טאהא: כמה מקרים כאלה יש?

וליד טאהא: נתי, כמה כאלה יש?

אלנתנה בלום: אנחנו מהווים 30% מהקשישים בישראל.

תומר רוזנר: כמה קשישים יש בישראל?

ענבל משש: יש 250,000 מקבלי קצבת סיעוד.

אלנתנה בלום: לא כולם דמנטים.

אלנתנה בלום: 30% מתוכם הם דמנטים.

וליד טאהא: כמה אנשים?

שריי גבאי: אני אשיב להצעה הספציפית הקונקרטית של חברתי פה, אבל אני רוצה רגע לומר משהו.

שריי גבאי: אנחנו במסגרת של הוראת שעה, שלא דנה בביטול תנאי הסף הקבועים שמצויים בחוק.

שריי גבאי: זו לא המסגרת החוקית.

עינת קולמן: תדאגו שיהיו עובדים זרים חוקיים.

עינת קולמן: לוקחים לא חוקיים רק בגלל זה.

שריי גבאי: תני לי לסיים.

שריי גבאי: אני מבקשת רק לסיים את דבריי.

שריי גבאי: אנחנו כאן בהוראת שעה שכל מהותה זה לפטור מהתנאים הקיימים כבר בחוק לתקופה מסוימת.

וליד טאהא: יש קצת בלבול בין החוק הקבוע לבין הוראת השעה, הבחנו מתחילת הדיון.

וליד טאהא: חלק מהאנשים באו עם תפיסה כאילו אנחנו מדברים על החוק הקבוע.

שריי גבאי: אני רוצה שנייה אחת שנבין את המסגרת בכלל.

שריי גבאי: מסגרת הדיון פה היא דיון בוועדת חריגים.

שריי גבאי: יש דרכים חוקיות להביא לפה עובדים זרים.

שריי גבאי: יש דרכים חוקיות לקחת עובדים זרים מתוך מדינת ישראל.

שריי גבאי: אין הגבלה היום על הבאת עובדים זרים מחו"ל.

שריי גבאי: יש דרך המלך לקחת עובד זר.

שריי גבאי: ועדה הומניטרית נועדה למקרי הקיצון, לא לכל המקרים.

וליד טאהא: תודה רבה.

רוחמה מרזם: אני סגנית מנהל תחום בכיר באגף הסיעוד בביטוח לאומי.

רוחמה מרזם: אני רוצה לשאול אותך, ברשותך.

רוחמה מרזם: בהצעת החוק אני רואה שכתוב שיאשרו את זה אם תוחלת חייו היא כזאת שאינה עולה על 18 חודשים, חולה סופני.

רוחמה מרזם: את מדברת על דמנציה שזה מחלות הרבה יותר ממושכות.

תומר רוזנר: אנחנו לא מדברים על הצעת החוק הזאת.

וליד טאהא: מאיפה את מצטטת?

וליד טאהא: זה לא זה.

וליד טאהא: משרד המשפטים.

אבינועם סגל: אני מייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

אבינועם סגל: שוב, אנחנו בהצעת חוק שהיא כמעט copy-paste להוראת השעה הקודמת שכבר חוקקה.

אבינועם סגל: היינו בקשר עם רשות האוכלוסין בהקשר הזה, ובעינינו אין מניעה משפטית.

אבינועם סגל: יש פה הרבה עניינים של מדיניות, כולל ההערות האחרונות שהן לא קשורות להוראת השעה.

אבינועם סגל: בסוף יש מסגרת חוקית אחרת שהיא לא רלוונטית להוראת השעה הספציפית הזאת.

וליד טאהא: אתה אומר שהוראת השעה הרבה יותר פשוטה מכל הסיבוכים שמבקשים להעלות כאן?

אבינועם סגל: מה שניסו להעלות כאן, זה להכניס לוועדה ההומניטרית עוד קריטריונים שיבחנו ויתעלמו מדרישות סף כאלה ואחרות.

וליד טאהא: יש מספיק שיקולים הומניטריים לוועדה כדי שתיקרא כך או שצריך לעזור להם קצת?

וליד טאהא: יכול להיות שצריך לעזור להם.

וליד טאהא: מה הבעיה?

אבינועם סגל: גם אם רוצים לעזור לה נניח, צריך לעשות עבודה.

וליד טאהא: תציע איך נעשה את זה.

אבינועם סגל: זה לא הנושא פה.

וליד טאהא: יכול להיות שאנחנו לא יודעים, אז תציע.

אבינועם סגל: קודם כול, אני לא בא ואומר שאני חושב שצריך לעזור להם ולהציע.

אבינועם סגל: הנתונים שהוצגו פה מעידים על עצמם.

אבינועם סגל: כלומר, בסוף יש ועדה הומניטרית שמאשרת 95% מהבקשות.

ענבל משש: 97%.

תומר ורשה: כי הרוב נדחים על הסף.

וליד טאהא: אני לא יודע למה זה צריך להרשים.

וליד טאהא: יכול להיות שמקרים הומניטריים צריכים להיות מאושרים ב-100%, לא ב-95%.

וליד טאהא: מי קבע שזה אחוז מרשים?

ענבל משש: מי שנדחה זה קשור להתנהגות של המטפל הסיעודי.

ענבל משש: לדוגמה, אם יש תלונות קודמות או כל מיני דברים כאלה.

ענבל משש: זה ה-3% שדחינו עד עכשיו.

וליד טאהא: לא צריך לבקש בקשה נוספת, הוא צריך להיות במקום אחר.

ענבל משש: אני מסכימה איתך לגמרי, אבל מבקשים כי מצאו אותו איפשהו ומגישים עליו בקשה.

וליד טאהא: המטופל, את אומרת, מגיש עליו בקשה.

שושנה שטראוס: החוק הזה עבר כמה גלגולים.

שושנה שטראוס: בהתחלה לא היו בכלל תנאי סף בוועדה ההומניטרית.

שושנה שטראוס: מה שקרה שלא הייתה אפשרות - - -

וליד טאהא: החוק הזה?

וליד טאהא: הוראת השעה?

שושנה שטראוס: חוק הכניסה לישראל.

שושנה שטראוס: בפועל מה שקרה שהמטופלים עם המקרים הכי קשים, כמו שתיארו פה, לא זכו לעובדים הזרים כי הגישו מטופלים אחרים.

שושנה שטראוס: העובד באופן טבעי רוצה את המטופל שיותר קל לו, לכן עשו תנאי סף כדי לתת עדיפות למקרים הכי קשים למטופלים הכי קשים, וגם לעודד בדרך את העובדים הזרים שאפשר להגיש אותם רק אם הם לא התפטרו מהמעסיק הקודם – תישאר איתו עד הסוף – ואפשר להגיש רק אם היית לפחות שנתיים אצל מטופל אחד ולא הסתובבת כל הזמן.

שושנה שטראוס: לתנאי הסף יש היגיון מסוים.

שושנה שטראוס: אנחנו כן מוותרים עליהם פה בהוראת השעה בגלל הנסיבות המיוחדות, אבל אם אנחנו נפתח כמו שעו"ד תומר ורשה הציע ועוד כמה, שכולם עכשיו יגישו בקשות, אז העובדים יעזבו את המטופלים שהגישו בגינם בקשה הומניטרית, יישארו אצלם בתקופת ההיערכות וילכו לחפש מקרים יותר קלים.

שושנה שטראוס: לכן אנחנו חושבים שמה שעשינו פה זה מלאכת מחשבת, עד כמה שאפשר, שמנסה לאזן בין כל השיקולים ולעזור למי שאפשר לעזור.

וליד טאהא: בני פרץ, רצית לומר משהו?

בני פרץ: לפני שבוע קראתי בעיתון שמדינת ישראל מעודדת את העובדים והפיליפינים לצאת מהארץ תמורת סכומי כסף וגם לשלם להם סכום במשך שנה בחוץ-לארץ.

שושנה שטראוס: בני משפחה.

שושנה שטראוס: אם יש להם משפחות עם ילדים.

ענבל משש: מדובר על משפחות ועל כאלה שלא עובדים בענף הסיעוד.

ענבל משש: הם לא מטפלים בסיעוד.

ענבל משש: הם נשארו פה שלא כדין.

וליד טאהא: זה לא הדיון, אבל כמה כאלה יש?

ענבל משש: אני יכולה להוציא את המספר.

תומר רוזנר: מה השאלה?

בני פרץ: אם יש כאלה שעדיין פה בארץ, למה אני צריך כל היום לחפש ולדון אם להביא?

בני פרץ: צריך כבר להעסיק אותם.

שריי גבאי: הם לא רוצים לעבוד בסיעוד.

שריי גבאי: זאת התשובה.

בני פרץ: אם הם לא רוצים לעבוד בסיעוד, והבאתם אותם לכאן, לא הייתי צריך לשלם להם, אלא לקחת אותם במטוס.

שריי גבאי: אין אכיפה.

שריי גבאי: זו בדיוק הבעיה.

וליד טאהא: בני, אל תיקח ללב.

בני פרץ: והדרת פני זקן.

בני פרץ: רומסים את הזקן.

וליד טאהא: תודה רבה.

תומר ורשה: תשימו לב איזה דבר מעוות קורה כאן.

תומר ורשה: יושבים נציגי משרד הפנים ונלחמים לא לקבל אליהם סמכות על ידי המחוקק.

תומר ורשה: זה דבר שאין לו תקדים.

תומר ורשה: כאילו הוועדה מאשרת אוטומטית מקרים.

תומר ורשה: כל מה שאנחנו אומרים זה שאל תחסמו את הדלת.

תומר ורשה: כשמדברים על 95% שאישרו בוועדה, כי 90% נדחו על הסף.

תומר ורשה: אנחנו באים ואומרים: קחו את הסמכות.

תומר רוזנר: זה לא הדיון פה.

תומר רוזנר: זה גם לא הנתון הנכון.

תומר ורשה: סליחה.

תומר ורשה: רק קחו את הסמכות עכשיו, בהוראת השעה, בתקופה הספציפית הזאת, כדי לאפשר למקרים חריגים.

תומר ורשה: תרצו – תאשרו, לא תרצו – לא תאשרו.

תומר ורשה: אבל לפחות לא תדחו על הסף ותחסמו את הדרך לאותם מטופלים שהם במצוקה קשה.

תומר ורשה: זה דבר שצריך להשתנות, וכבוד היושב-ראש, יש לך את הסמכות עכשיו לעשות תיקון שהוא קריטי במציאות של הסיעודיים.

וליד טאהא: תודה רבה, תומר.

וליד טאהא: נכנסה שמחה בניטה.

וליד טאהא: בבקשה, גברתי.

שמחה בניטה: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

שמחה בניטה: אני מאוד מודה לך.

שמחה בניטה: אני באתי בעיקר מכיוון שיש בחוק הזה, בחקיקה, לא ראיתי שום דבר, לא הוראת שעה ולא תיקונים, בנושא של נכים.

שמחה בניטה: אני נכה היום בת 70 - - -

וליד טאהא: הוראת השעה מדברת על התרת כניסה של עובדים זרים.

וליד טאהא: זה לא קשור.

ענבל משש: זה אותם אלה שנמצאים כאן אצל מטופלים.

וליד טאהא: אותם אלה שנמצאים כאן, וצריך להאריך או לא להאריך.

וליד טאהא: הדיון לא על המטופלים.

שמחה בניטה: בדיוק על זה אני מדברת.

שמחה בניטה: יש כאן עובדים זרים שנמצאים פה שמונה שנים ועשר שנים ו-12 שנים.

שמחה בניטה: אני נכה מגיל אפס, היום אני בת 70, אז אני בקטגוריה של נכה קשישה, ומסתכלים עליי במשרד הפנים ברשות ההגירה, וזה בכל המחזור שלי, כל נכי הפוליו – מתייחסים אלינו כאל קשישים, שכחו שאנחנו נכים.

שמחה בניטה: אנחנו מוגבלים לקבל עובד זר שהוא עד שמונה שנים בארץ.

שמחה בניטה: דבר שני, אנחנו גם לא זכאים לקבל עובד זר שקיבל פעם אחת ויזה.

שמחה בניטה: כשאנחנו נלחמנו על שינוי החקיקה ב-2019-2018, ביקשנו מכבוד השר דרעי שיכניס את העניין של קבלת אפשרות להעסיק עובד זר שכבר קיבל פעם אחת אישור בוועדה ההומניטרית, החולה שלו נפטר, אמרנו שאנחנו רוצים להעסיק אותם.

שמחה בניטה: אנחנו מוכנים לקחת את האנשים האלה, כי יש בעיה בנכים הקשים, שהם לא רוצים לעבוד.

שמחה בניטה: מההתחלה הם באים לארץ, העובד רק מגיע לארץ, רואה את הנכה, לוקח את הרגליים ובורח.

שמחה בניטה: אמרנו שזה הפתרון.

שמחה בניטה: ולזה חתרה החקיקה הזאת, הראשונית, שיש אפשרות להעסיק עובד זר בוועדה הומניטרית פעם שנייה לנכים כמונו.

שמחה בניטה: ומה יצא?

שמחה בניטה: מרוב שאתה מטפל בחיים שלך כל היום ונלחם עם המוסדות, אתה שוכח שאתה גם מגיע לגיל 70, והכניסו לנו את העז הזאת שמי שמעל גיל 62 או גיל 67 מאבד את הזכות של נכה.

שמחה בניטה: לכן באתי לכאן, להגיד שאם אנחנו עושים שינויים, ואתה מוכן לבוא לקראתנו בשינויים, קודם כול להתייחס לנכה כנכה, כפי שכל משרדי הממשלה ממשיכים להסתכל עלינו.

שמחה בניטה: אנחנו גם במשרד הבריאות, גם בביטוח לאומי ובכל מוסד אחר, מתייחסים אלינו כאל נכים ולא כאל קשישים.

אבתיסאם מראענה: בניטה, זה לא הדיון פה.

וליד טאהא: תני לה לסיים.

שמחה בניטה: ראיתי בהוראות השעה שהשינויים הם רק לחולה סופני ורק לאנשים בני 90.

תומר רוזנר: זה לא החוק הזה.

וליד טאהא: תנו לה לסיים, רבותיי.

וליד טאהא: תתכנסי בבקשה לסיום, שמחה.

שמחה בניטה: קראתי את החומר לפני שהגעתי לוועדה, ראיתי שדנים על הוראת שעה על שינויים, אבל שום דבר לא מדבר על המקרים שלנו.

וליד טאהא: יש שתי הצעות חוק: אחת של אבתיסאם, אחת ממשלתית.

שמחה בניטה: אני ממש מבקשת בנושא הזה של הוועדה ההומניטרית שיפסיקו לתת דחיות על הסף.

שמחה בניטה: מה שאתה מקבל תשובות - - -

וליד טאהא: הם אומרים שהם נותנים יותר מדי אישורים.

שמחה בניטה: הלוואי.

שמחה בניטה: מהפה שלך לאלוהים.

רמי סלהוב: הם לא נותנים אישור.

רמי סלהוב: לא נכון.

וליד טאהא: זה מה שהם אמרו.

וליד טאהא: לא אני אומר.

וליד טאהא: 95% מאושרים.

שמחה בניטה: 95% זה רק מה-90% שנפסלים.

שמחה בניטה: נשארים 10%, מה-10% הם נותנים 95%.

שמחה בניטה: בחישוב כללי זה גם כלום.

שמחה בניטה: הכול זה איך אתה מחשב את האחוזים.

שמחה בניטה: אם יש כל כך הרבה תלונות ואם יש לאנשים כל כך הרבה מצוקות ויש כל כך הרבה בעיות, צריך להקשיב פה.

שמחה בניטה: התחושה היא שאנחנו נלחמים על חיינו גם מול הממסד.

שמחה בניטה: לא יכול להיות שהממסד במקום שיהיה רגיש לצרכים שלנו, האזרחים, אתה הופך להיות במלחמה איתם והם כאילו מגנים על העובדים ואנחנו הסחטנים, אנחנו המנצלים, אנחנו לא מתחשבים.

שמחה בניטה: התופעה במציאות היא לא כזאת.

שמחה בניטה: זה הכול איך שמציגים לך את זה.

שמחה בניטה: קודם כול, צריך לראות שמי שנופל פה ומקופח פה זה אנחנו, המוגבלים והקשישים.

שמחה בניטה: אני רוצה שאת זה תיקח בחשבון, אדוני.

וליד טאהא: תודה רבה, שמחה בניטה.

שמחה בניטה: אני מאוד מודה לך.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: תודה גם לך.

וליד טאהא: אמרת דברים מאוד חשובים, כמובן הם קשורים לחוק אחר, והם נושאים ראויים מאוד, וצריך להקשיב ולשמוע אותם, אבל הטיפול בהם נמצא במקום אחר.

וליד טאהא: לא בדיוק בנקודה שאנחנו מטפלים בה עכשיו.

וליד טאהא: אמרת דברים באמת ראויים לדיון.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: מירה סלומון, נציגת השלטון המקומי.

מירה סלומון: חלילה, אדוני.

מירה סלומון: דווקא הדיון מעניין מאוד וחשוב מאוד.

מירה סלומון: הסיבה שלא ביקשתי רשות דיבור עד כה, מכיוון שעד כה דובר בעילות לאישור או אי-אישור העסקה של עובד זר, והזווית שלנו, של השלטון המקומי, עוסקת בגורמים המוסמכים לתת חוות דעת, והאם העובדים הסוציאליים, שכרגע, היום, נמצאים בין הגורמים המוסמכים – האם הם צריכים להישאר בין הגורמים המוסמכים.

מירה סלומון: לכן מאחר שהדיון לא עסק בזה עד כה אני ממתינה לחלק שלנו.

וליד טאהא: מה את חושבת?

מירה סלומון: אנחנו סבורים שהעובדים הסוציאליים שלנו לא צריכים להיות בין הגורמים המוסמכים שצריכים לתת חוות דעת, משום שאנחנו כבר לא עוסקים בתחום הסיעוד.

מירה סלומון: והנושא הזה זה נושא שהיה כרוך מלכתחילה בתקנות, בניסיון בסיעוד ובעיסוק של העובדים הסוציאליים בתחום הסיעוד.

מירה סלומון: בשעה שאין עוד עיסוק כזה, אנחנו לא סבורים שאנחנו צריכים להיות, לא במסגרת הוראת השעה, לא במסגרת הוראת הקבע, אנחנו התחלנו בדין ודברים עם רשות האוכלוסין וההגירה בנושא.

מירה סלומון: שוב אני אומרת, הדיון חשוב ומרתק.

וליד טאהא: תמשיכי ליהנות, הכול בסדר.

וליד טאהא: לא נתתם כמה תשובות לכמה שאלות שתומר העלה.

וליד טאהא: תומר תמקד את זה, ואחרי זה נתחיל לקרוא את הנוסח.

אבתיסאם מראענה: גם אני רוצה רשות דיבור, אדוני.

וליד טאהא: עד עכשיו לא קיבלת רשות דיבור?

אבתיסאם מראענה: לא.

אבתיסאם מראענה: יש לי מה להגיד.

וליד טאהא: עכשיו דברי.

אבתיסאם מראענה: אני מציעה שנחזור לנוסח של הצעת החוק.

אבתיסאם מראענה: יש שני דברים חשובים שצריך לדון בהם, שהתקופה הקובעת, במקום שתהיה עד ה-1 במרץ 2022, אני מציעה להאריך אותה או ב-30 יום מיום פרסום החוק או שנקבע עד ה-1 בספטמבר 2022.

אבתיסאם מראענה: אני חושבת שהסוגיה הזאת חשובה.

וליד טאהא: אפשר היה לתת הערה תוך כדי הקראה על הסעיף עצמו, אבל בסדר, אין בעיה.

וליד טאהא: וההערה השנייה קשורה גם לנוסח?

אבתיסאם מראענה: כן.

וליד טאהא: תוך כדי הקראה בסעיף הרלוונטי עדיף.

רון אובוז: לפני תומר אני רוצה לעבור לעו"ד רון אובוז.

רון אובוז: בבקשה.

רון אובוז: שלום, אדוני.

רון אובוז: אני ממשרד עו"ד אובוז בורלא ושות', אנחנו מעורבים הרבה בהליכי החקיקה, ישבנו בוועדות.

רון אובוז: יש לנו מספר דברים חשובים להגיד לטובת הסיעודיים.

וליד טאהא: זה קשור להצעת החוק עצמה או לחוק הקבוע האחר?

רון אובוז: אנחנו מדברים כמו כולם על הוראת השעה כרגע.

וליד טאהא: אמרת "כמו כולם", ורובם דיברו על החוק הקבוע, לא על הוראת השעה.

וליד טאהא: אתה תעשה אותו דבר?

וליד טאהא: לא שיש לי בעיה עם התכנים, אבל הנושא הוא אחר.

רון אובוז: הנושא הוא הוראת השעה, דיברו פה עד עכשיו על הוראת השעה.

וליד טאהא: תיקח דקותיים, תגיד מה שאתה רוצה.

וליד טאהא: בבקשה.

רון אובוז: קודם כול, לגבי הפער שניסו לעמוד עליו.

רון אובוז: היה פוטנציאל של 2,500 מטופלים והגישו רק 700 והתקבלו 493, לדעתי זה יחזור גם בהוראת השעה הקיימת, מכיוון שכאשר מטופל פנה לוועדה ההומניטרית, קיבל סירוב, בין אם הסירוב היה על הסף ובין אם הוא היה לגופו של עניין, בסוף המכתב של הסירוב כתבה הוועדה ואמרה לו: אנא תודיע לעובד שלך שהוא צריך לעזוב את ישראל בתוך 30 יום.

רון אובוז: אף אחד לא אמר לו שהוא נכנס עכשיו לתקופת היערכות, לתקופת התארגנות.

רון אובוז: לכן אנשים שלא ידעו, לא פנו לעורכי דין שמכירים, אם אין להם שייכות לעמותה מסוימת שדואגת להם, הם קיבלו את ההחלטה, היה כתוב למטה שהעובד צריך לעזוב בתוך 30 יום, אמרו לו לעזוב ונשארו בלחץ למצוא עובד חדש.

רון אובוז: וזה יקרה גם עכשיו, כי אף אחד לא מיידע אותם שהם נכנסו לתקופת התארגנות ומה המשמעות שלה.

תומר רוזנר: עו"ד אובוז, כל עובד זר מועסק למיטב הבנתי באמצעות לשכה פרטית.

רענן שנהב: לא כאלה בוועדה.

תומר רוזנר: תסבירו את זה.

שמחה בניטה: הלא חוקיים, שלא נכנסים לחברה.

שמחה בניטה: אלה שלא קיבלו אישור, לא נמצאים בשום תאגיד, שום דבר.

וליד טאהא: כדי להיות חוקי הוא צריך להיות דרך לשכה כלשהי?

קריאה: כן.

וליד טאהא: הבקשות שנדחות מגיעות מחוץ ללשכות?

עינת קולמן: מזה שאנחנו צריכים לחפש את העובדים הזרים לבד, גם את הלא חוקיים.

עינת קולמן: הלשכות היום לא עומדות ביכולת לתת לנו עובדים זרים, אז הרבה פעמים אנחנו לוקחים לא חוקיים, כי אין, כי יש מחסור.

עינת קולמן: זה המצב.

רון אובוז: במצב שנוצר בתקופת הקורונה לתאגידים לא היו עובדים לתת.

רון אובוז: אי-אפשר היה לקבל עובדים מהתאגידים, אנשים התחילו לחפש עובדים בעצמם, לכן הם פנו בעצמם לוועדה ההומניטרית, בין בעצמם ובין באמצעות עורכי דין, ואף אחד לא יידע אותם שהם נכנסים לתוך תקופת היערכות.

רון אובוז: הפער שנוצר שהחזיקו את אותם מטופלים במשך השנתיים האחרונות, את המטפלים, כבני ערובה בישראל.

רון אובוז: אמרו להם: אתם לא חוקיים בישראל, אבל כרגע אנחנו מתירים לכם לעסוק בישראל.

רון אובוז: מה זה אומר מבחינתכם?

רון אובוז: אתם לא יכולים לעזוב את ישראל.

רון אובוז: אם תעזבו, לא תוכלו לחזור.

רון אובוז: כל מטופל נמצא עם העובד שלו במשך שנתיים, העובד רוצה לבקר את המשפחה, נולדו לו ילדים, במשפחה נפטר מישהו, הוא רוצה ללכת לבקר, אומרים לו: אתה תלך, לא תוכל לחזור.

תומר רוזנר: הוא לא חוקי.

רון אובוז: היה פוטנציאל של 2,500 והגישו רק 490 מכיוון שלאנשים לא הייתה ברירה, הם היו מוכרחים לעזוב את העבודה שלהם, כי אף אחד לא אמר להם שבסוף תהיה הוראת שעה, נאשר אותך, תמתין.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אני רוצה להסתפק בזה.

רון אובוז: עוד נקודה קטנה שתעזור לאדוני בהמשך.

רון אובוז: לא הוצגו כאן נתונים, ואדוני שאל והוא לא קיבל תשובה, כמה משפחות פנו לוועדה ההומניטרית והעובד שלהם לא נכלל בהוראת השעה, מכיוון שהוא מעל 13 שנה או מעל 15.

רון אובוז: ההערכה שלנו שמדובר בין 100 ל-200 משפחות פוטנציאליות.

רון אובוז: אם נלך על אותם אחוזים, יהיו בערך שליש שיגישו, בין 50 ל-70 משפחות בסך הכול שנמצאות במצב קשה, שבאים ואומרים להם: אחרי שנתיים, שנתיים וחצי, תגידו לעובד שלום.

רון אובוז: למה?

רון אובוז: בגלל שהוא בישראל כבר 16-15 שנה, וזה דבר שהוא לא נכון.

רון אובוז: בהוראת שעה אפשר לוותר על מדיניות ההגירה של 13 שנה.

רון אובוז: נכון שאם זה מדיניות בחוק הקבוע זה עלול לפגוע במניעת השתקעות בישראל, אבל בהוראת שעה זה לא פוגע.

רון אובוז: בסך הכול מדובר על 70-50 משפחות.

רון אובוז: זה מטפל שכבר נמצא שנה-שנתיים, זה לא מישהו חדש.

רון אובוז: כדאי לתת את הדעת גם לזה.

וליד טאהא: תודה רבה לך, עו"ד רון אובוז.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים לוועדה.

וליד טאהא: משרדי הממשלה השונים, מישהו שנמצא פה מבקש זכות דיבור?

וליד טאהא: מישהו בא לייצג משרד ורוצה לדבר?

וליד טאהא: לא מעניין אותם, הכול בסדר.

וליד טאהא: יש לכם תשובות לשאלות שלא עניתם עליהן, כולל לנתונים ששאלתי?

שריי גבאי: משה נקש בזמן הזה הציג נתונים בקשר לשאלה שעלתה פה.

שריי גבאי: ראשית, אני רוצה להתייחס בבקשה להצעתה של חברת הכנסת אבתיסאם בקשר לתקופה הקובעת להארכת המועד.

וליד טאהא: אפשר לדבר על זה תוך כדי דיון בסעיפים, כי לא נחזור על זה פעמיים.

וליד טאהא: יקריאו את הנוסח, אבתיסאם תציע את התיקון, אחרי זה נדבר על זה.

וליד טאהא: תוך כדי הקראה כל ההערות יהיו מהותיות, ספציפיות לסעיף שנקרא, לא עוד הערות כלליות.

וליד טאהא: מה קשור הנתון לדברים?

ענבל משש: איזה שאלות אדוני רוצה?

ענבל משש: נשיב עכשיו בשמחה.

ענבל משש: אגב, אני חייבת לך תשובה לגבי הפיליפינים ששאלת קודם ובדקתי.

ענבל משש: להערכתנו מדובר בכ-800 ילדים של פיליפינים שנמצאים בארץ, כמובן עם ההורים שלהם.

ענבל משש: זה לא קשור לדיון, אבל אדוני שאל.

וליד טאהא: ילדים שנולדו כאן בארץ?

ענבל משש: חלקם כן, חלקם לא.

ענבל משש: מדובר על כ-800, לפי מה שכתב לי ראש מינהל אכיפה וזרים.

וליד טאהא: למעשה הם צריכים לעזוב את הארץ.

ענבל משש: נכון.

ענבל משש: אין להם מעמד חוקי בארץ.

וליד טאהא: כמובן הם נמצאים עם ההורים שלהם.

ענבל משש: כן.

ענבל משש: אחד או שניים.

וליד טאהא: 800 זה למעשה יותר מ-800.

ענבל משש: עם ההורים, נכון.

וליד טאהא: מה המספר הכללי של פיליפינים בארץ ללא שהייה חוקית?

שריי גבאי: משהו כמו 13,000.

משה נקש: לא רק פיליפינים, עובדים זרים.

ענבל משש: זה עובדי סיעוד.

וליד טאהא: בכלל, כולל האוקראינים?

משה נקש: עובדים שהגיעו למטרת עבודה בסיעוד והיום הם לא חוקיים.

וליד טאהא: אסיאתיים בעיקר?

ענבל משש: מגוון.

אורי מקלב: אני יכול להביא דוגמה, אדוני היושב-ראש, אם אפשר?

וליד טאהא: דוגמה למה?

אורי מקלב: למקרים שהעלו פה גם עורכי דין וגם דוברים אחרים, איפה הבעיה.

אורי מקלב: לוועדה ההומניטרית אין את הסמכויות כדי להחליט.

אורי מקלב: אני אביא לך דוגמה שנמצאת עכשיו על שולחני.

וליד טאהא: היא מבסוטית, למה אתה בא בטענות?

אורי מקלב: לא בטענות.

אורי מקלב: אני חושב שהם בעצמם היו נותנים יותר, אבל אנחנו מגבילים אותם בסמכות שלהם.

אורי מקלב: יכול להיות שיש להם מטרה לצמצם ככל האפשר - -

וליד טאהא: את שיקול הדעת.

אורי מקלב: - - את שיקול דעתם, וכך העובדים הזרים יעזבו את הארץ מהר.

אורי מקלב: להעסיק עובד זר בבית זה לא להביא טכנאי.

וליד טאהא: הם לא רוצים לפרוץ את זה, אני מניח.

וליד טאהא: הם מבינים שצריך עובדים זרים, אבל מצד שני לא רוצים לייבא אנשים לכאן, וחלק מהם משתקע כאן, לא רוצה לצאת, ולא רוצים לעודד אותם.

אורי מקלב: אנשים משתקעים פה וגם מתחתנים ונולדים ילדים, וזה נכון שרוצים לגרום לתחלופה יותר גדולה, אבל המציאות היא שלהחזיק עובד זר בבית, זה לא אינסטלטור וזה לא טכנאי.

אורי מקלב: זה אדם שנמצא 24 שעות איתך, מהות חייך, גם אם אתה עושה את זה בשביל ילד, גם אם זה בשביל ההורה או שהאדם עצמו מחזיק.

אורי מקלב: יש משמעות מאוד גדולה לממשק וליכולת להיות ביחד.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שבכל בית צריך שלום בית, עובד זר נמצא איתך צמוד, אתה תלוי בו.

אורי מקלב: הדבר הזה שצריך להיות בהתאמה הוא דבר מאוד חשוב.

אורי מקלב: אני אביא לך דוגמה.

אורי מקלב: אישה צעירה - - -

וליד טאהא: מצד אחד אתה תלוי בו, מצד שני יש כאלה שאתה תרצה להיפטר מהם, כי לא התאימו לך.

וליד טאהא: זה לא שבלונה.

וליד טאהא: אי-אפשר לדבר על זה כשבלונה.

אורי מקלב: זה גם נכון.

אורי מקלב: היום כשיש מחסור, אין לך את הפריבילגיה לבחור ואתה לא יכול להחליף, ויש קשיים מאוד גדולים, גם הזכויות שיש לעובדים הזרים, ואולי בצדק, גורמות לכך - - -

וליד טאהא: חבר'ה, בואו נעשה דיון נפרד.

אורי מקלב: אתה גם המעסיק שלו והוא גם המטפל שלך ואתה גם תלוי בו.

אורי מקלב: מגוון הדברים האלה גורמים לקשיים לא מעטים, וזה מאתגר מאוד.

אורי מקלב: אין תשובה אחת לכולם, ואנחנו נמצאים בהרבה דברים ספציפיים, באינדיבידואלים שצריך לטפל בהם, ואין תמיד תשובה.

אורי מקלב: אני אביא לך דוגמה שעכשיו אני מטפל בה.

וליד טאהא: תסכם.

אורי מקלב: אני אביא דוגמה שאני מטפל בה שלושה חודשים ואני לא מקבל מענה.

אורי מקלב: אישה שקיבלה מחלה בגיל די צעיר.

אורי מקלב: היום היא סיעודית ותלויה וצריכה את העובדת הזרה.

אורי מקלב: העובדת הזרה שליוותה אותה אולי במשך שמונה-תשע שנים יצא לחופשה, בגלל הקורונה היא לא הצליחה לחזור, היא לא חזרה בתקופה הזאת.

אורי מקלב: היו ניסיונות של עובדות זרות אחרות שלא הסתדרו.

אורי מקלב: למה אני אומר צעירה?

אורי מקלב: כי הקושי להתרגל למטפל.

אורי מקלב: המבוגר יותר כנוע, אין לו דרישות, אבל ככל שאתה צעיר, הקושי בהתאמה הוא הרבה יותר גדול.

אורי מקלב: היא סובלת מאוד ולא נותנים לאותה עובדת זרה שרוצה לחזור, שהיום עם הזמן זה נהיה כמעט שנתיים, היא כבר שנה מבקשת לחזור ולא נותנים לה לחזור, על אף שהחופשה הייתה חוקית, היא התארכה בגלל דברים שלא תלויים בה, בגלל הקורונה.

אורי מקלב: אתם לא נותנים מענה.

אורי מקלב: אין מענה.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

אורי מקלב: אלה המקרים שאנחנו עוברים.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: תומר, אתה רוצה לחדד משהו?

תומר רוזנר: תוך כדי הקראה.

וליד טאהא: גלעד תתחיל לקרוא.

וליד טאהא: כל ההערות ייעשו באופן ממוקד, מהותי, על הסעיף שיוקרא.

וליד טאהא: אין עוד הערות כלליות.

וליד טאהא: תודה רבה.

גלעד קריב: אני קורא את הנוסח של הצעת החוק הממשלתית.

גלעד קריב: אנחנו מציעים לכתוב כאן במקום "שלושה חודשים", כפי שמוצע בהצעה הממשלתית, לכתוב "ארבעה חודשים.

גלעד קריב: נסביר אחר כך למה.

אבתיסאם מראענה: אני אשמח לתיקון.

וליד טאהא: כאן חברת הכנסת הציעה תיקון במועדים.

וליד טאהא: מה את מציעה?

אבתיסאם מראענה: אני מציעה או עד ה-1 בספטמבר 2022 או 30 יום מפרסום החוק.

שושנה שטראוס: התקופה הקובעת נקבעה על מנת שלפחות יהיו שלושה חודשי קשר בין המטופל והעובד, שזה נראה רלוונטי לחקיקה פה.

שושנה שטראוס: אבל לתת מועד שהוא אחרי פרסום החוק הוא בעייתי במיוחד, כי זה יגרום למצבים שמי שהחזיק עובד זר שעונה על התנאים, עכשיו העובד הזר יכול ללכת למישהו אחר, וזה יפגע.

אבתיסאם מראענה: מכיוון שתקופת ההתארגנות הייתה עד ה-30 ביוני 2022, אני חושבת שאפשר להגיע עד ה-30 ביוני 2022.

וליד טאהא: במקום ה-1 במרץ?

אבתיסאם מראענה: במקום ה-1 במרץ 2022, אני מציעה שיהיה 30 ביוני 2022.

ענבל משש: מוסכם.

ענבל משש: באישור שרת הפנים נסכים עד ה-30 ביוני 2022.

וליד טאהא: באישור שרת הפנים, לא אומרים לי את זה.

ענבל משש: לי יש הנחיות.

וליד טאהא: אני צריך להצביע על חוק.

וליד טאהא: שרת הפנים לא מצביעה עליו.

ענבל משש: ההסכמה שלי מותנית באישור שלה.

ענבל משש: אתה, כבודך במקומך.

וליד טאהא: אתם חייבים לנו תשובה.

ענבל משש: אמרנו: 30 ביוני 2022.

ענבל משש: זה מוסכם.

וליד טאהא: 30 ביוני.

גלעד קריב: אם כבר עצרנו אחרי הסעיף הזה, מה לגבי ההערה שלנו של ארבעה חודשים במקום שלושה חודשים?

ענבל משש: מקובל.

תומר ורשה: כל עוד התקופה הקובעת כבר הסתיימה ועו"ד שטראוס באה ואומרת שזה יגרום לאנשים לעזוב, וזו הנחה חסרת בסיס, אנחנו פוגעים בכל המשפחות שעד היום לא הגישו, כי לא הייתה הוראת שעה.

תומר ורשה: כל עוד אין תוקף אפילו קצר - - -

קריאה: אבל אנחנו פוגעים במהות של הקשר.

תומר ורשה: ממש לא.

דפנה פודור: אפשר להשאיר פתח להוכיח.

וליד טאהא: תנו לו לסיים.

וליד טאהא: אחר זה תתנפלו עליו, אבל תנו לו לסיים.

תומר ורשה: כל עוד בעת החקיקה כבר אין אפשרות להגיש בקשות, כל אותם אנשים שלא הגישו כי הם ידעו שזה יידחה, פשוט עומדים להיפגע ולא עשינו כאן שום דבר.

תומר ורשה: זה לא משנה אם זה מרץ או יוני, כי זה כבר בדיעבד.

תומר ורשה: אנחנו כבר ביולי.

וליד טאהא: אתם חושבים שהם לא ייפגעו?

שריי גבאי: אני לא חושבת שאמורים להיפגע משום שהוראת השעה הזאת נועדה להכשיר קשרים שכבר נוצרו.

תומר ורשה: לא הגישו בקשות, זה העניין.

שריי גבאי: תומר, תן לי להשלים.

ענבל משש: תומר אנחנו כבר בסבב ב'.

שריי גבאי: אנחנו רוצים להכשיר קשרים, לא להכשיר אנשים שלא פעלו כדין, לא הגישו בקשות, אלא אנשים שפעלו כדין, הגישו בקשות, כבר נוצר קשר.

שריי גבאי: מה שיקרה אם אנחנו נחיל את הוראת השעה הזאת במועד עתידי, ירוצו להגיש בקשות כאלה שהן לא בהכרח מוצדקות, לא בהכרח נוצר קשר.

תומר ורשה: אז תדחו אותן.

דפנה פודור: אפשר להוכיח קשר טיפולי בעוד אמצעים.

וליד טאהא: במקום ה-1 במרץ, עכשיו זה 30 ביוני, וזה ארבעה חודשים נוספים.

תומר ורשה: הסתיימה התקופה הקובעת למי שלא הגיש בקשה, אדוני.

שריי גבאי: אנחנו מדברים על הוראת השעה כבר זמן רב.

וליד טאהא: אי-אפשר לענות על כל הדברים האלה.

וליד טאהא: גם אם אתה מאריך, תמיד יהיו כאלה שלא הגישו.

תומר ורשה: בן אדם שפעל באופן חוקי ולא הגיש בקשה - - -

ענבל משש: מי שפעל באופן חוקי, היה צריך להגיש בקשה.

שריי גבאי: תומר, הוא לא פעל באופן חוקי.

וליד טאהא: אני לא יודע מי מדבר, רבותיי.

שריי גבאי: אני אשיב מסודר על מה שתומר אמר.

שריי גבאי: הם לא הגישו בקשה באופן חוקי, משום שאם הם היו פועלים באופן חוקי, הבקשה שלהם כבר הייתה מונחת לפתחנו, וזה היה מוכיח קשר.

רמי סלהוב: יש כאלה שלא חוקיים.

דפנה פודור: יש אמצעים להוכיח קשר טיפולי גם בדרכים אחרות.

וליד טאהא: בעיקר אלה שאינם עובדים דרך לשכות והם לא חוקיים.

ענבל משש: אדוני, בסופו של יום אנחנו גם רוצים לכוון התנהגות והתנהגות חוקית של אנשים.

תומר ורשה: לא בדיעבד.

תומר ורשה: אי-אפשר לכוון התנהגות בדיעבד.

ענבל משש: אנחנו כבר בסבב ב' של הוראת השעה.

ענבל משש: מי שלא ידע שתהיה הוראת שעה, ידע שצריך להגיש בקשה.

וליד טאהא: סיימנו.

וליד טאהא: אני חושב ששני התיקונים שנעשו בסעיף הזה משנים באופן רציני את התמונה.

תומר רוזנר: השינוי הזה, מה משמעותו?

משה נקש: ההערכה שלנו שהשינוי הזה יוסיף פוטנציאלית עוד כמה מאות, עוד 800-700 בקשות ייכנסו.

רענן שנהב: אני חושב שמכיוון שהוכרזה תקופת התארגנות נוספת, סביר להניח שבעוד חצי שנה תהיה שוב.

רענן שנהב: אני חושב שבסעיף אפשר להשאיר פתח לעדכון התקופה בעתיד.

ענבל משש: לא.

ענבל משש: נגמרה הקורונה.

ענבל משש: זה חריג שבחריג, בשל נסיבות הקורונה, שתודה לאל הלכה מן העולם, אז לא תהיה הוראת שעה נוספת.

ענבל משש: אנחנו מסיימים עם הוראת השעה.

וליד טאהא: ענבל, את מתחילה לענות גם בשמי?

ענבל משש: לא.

וליד טאהא: היות שהוראת השעה מדברת על מגבלות הקורונה זה לא רלוונטי.

וליד טאהא: תמשיך, גלעד.

דפנה פודור: אדוני, אני מבקשת להרחיב את ה-13 שנים.

שושנה שטראוס: זה כבר מרחיב.

דפנה פודור: זה 15 שנים.

דפנה פודור: להרחיב מכיוון שתקופת ההתארגנות לא הגבילה את המטופלים הסיעודיים ל-13 שנים, ועכשיו זו הגבלה.

דפנה פודור: יש כאלה שמועסקים 15 שנים, והם יצטרכו להיפרד מהמטפל.

וליד טאהא: את מבקשת להרחיב ל-15?

דפנה פודור: לא.

דפנה פודור: אני מבקשת לגבי מי שהגיש בקשה ללא הגבלה של שנים, כי תקופת ההתארגנות גם לא הגבילה בשנים, זה לא הרבה מטופלים סיעודיים, ואני מבקשת לא לאלץ אותם להיפרד.

דפנה פודור: למחוק את הגבלת השנים.

שריי גבאי: מגבלת ה-13 שנים, כמו שאמרנו, קבועה בחוק, זו מגבלה שאנחנו לא רוצים לפרוץ, לא בהוראת השעה.

וליד טאהא: בחוק השני?

דפנה פודור: הוראת השעה פורצת אותה.

שריי גבאי: הוראת השעה לא פורצת אותה, משום שהמגבלות ותנאי הסף נשארו כמו שהם.

שריי גבאי: מה שעשינו בתקופה הזאת, פטרנו מתנאי הסף.

שריי גבאי: לא שינינו את מגבלת השנים, לא שינינו את תנאי הסף.

שריי גבאי: זו לא מהטרה לשנות את החוק הקבוע, כמו שהסבירה פה עו"ד שושנה שטראוס.

שריי גבאי: יש הרבה היגיון, באמת מלאכת מחשבת הושקעה בחוק הקבוע, ולא נרצה ליצור תקדים שיפגע קודם כול במטופלים סיעודיים, כי עובדים שמאריכים פה שהות של שנים, בסוף לא יעבדו עם מטופלים סיעודיים ויעזבו.

דפנה פודור: זו תקופת התארגנות.

דפנה פודור: זה לא שינוי של כל החוק.

דפנה פודור: זו הוראת שעה, זה לא שינוי של כל החוק.

שריי גבאי: ההוראה הזאת כבר עושה מה שאת מבקשת לעשות ומקלה ביחס להוראת השעה הקודמת, משום שביולי 2021 הוראת השעה שהייתה דיברה על 13 שנים, נקודה, לא יום אחרי.

שריי גבאי: מה שאמרנו פה, שמענו אתכם, באנו לקראת, אמרנו שאנחנו כבר לא נסתכל על 13 שנים מיום הגשת הבקשה, אתה צריך שביום 1 במרץ 2020, בתחילת הקורונה, לא מלאו לך 13.

שריי גבאי: מה זה אומר בפועל?

שריי גבאי: כמעט 15 שנים.

דפנה פודור: מה שקרה ב-1 במרץ, אני מכירה - - -

שריי גבאי: יש פה אנשים שלא מכירים, אז אני רוצה לחדד את זה.

שריי גבאי: הוראת השעה הזאת כן פרצה באיזה מקום את הגבול הזה והפכה אותו ל-15 שנים, משום שהקפאנו את התקופה.

שריי גבאי: אמרנו שאם בתקופת הקורונה פעלת כדין, היית ב-13 שנים, אז נפסיק לספור, וזה בא לקראת.

שריי גבאי: לבקש שעוד יותר נפתח את הגבול, זה נראה לי קצת מוגזם.

דפנה פודור: מה שקרה ב-1 במרץ שאמרו לאנשים: אתם יכולים להעסיק.

דפנה פודור: לא אמרו עד 13 שנים, לא עד שמונה שנים.

משה נקש: זה כתוב בחוק.

דפנה פודור: אנשים התחילו להעסיק, ועכשיו אנחנו נמצאים שנתיים וחצי אחרי.

וליד טאהא: הבנו.

וליד טאהא: את מבקשת לעדכן ל-15 שנים.

וליד טאהא: הם מתנגדים.

דפנה פודור: לא.

דפנה פודור: להוריד.

דפנה פודור: עכשיו זה 15 שנים.

וליד טאהא: היא רוצה בלי הגבלה, אבל אי-אפשר בלי הגבלה.

וליד טאהא: חוץ מזה, הם אומרים שכבר יש לך 15 שנים, את לא צריכה לבקש.

וליד טאהא: יש את ה-13 שנים ויש השנתיים של ה-1 במרץ 2020.

דפנה פודור: אדוני, יש אנשים שכבר שנתיים וחצי - - -

וליד טאהא: קיבלת את ה-15 בינתיים.

דפנה פודור: יש אנשים שכבר שנתיים וחצי עם מטופל סיעודי, ועכשיו ייאלצו להיפרד ממנו.

ענבל משש: הם הגישו בסבב הקודם, כי ביולי 2021 הייתה הוראת שעה.

וליד טאהא: צריך כללים לקבלת זרים לכל מדינה.

וליד טאהא: אין מה לעשות.

דפנה פודור: נכון, אבל זה הוראת שעה של תקופה חריגה, וצריך להתייחס לזה כתקופה חריגה.

וליד טאהא: על כן היו השנתיים של התקופה שהתווספה ל-13 שנים.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד משהו לגבי הסוגיה של השנים.

אבתיסאם מראענה: בואו נשים את מדיניות ההגירה בצד.

אבתיסאם מראענה: אני באופן אישי לא בעד שאנשים יהיו בלתי חוקיים בארץ, אבל אני שמה את מדיניות ההגירה בצד ואני מסתכלת על אוכלוסיות מסוימות של מטופלים ומטופלות.

אבתיסאם מראענה: לולי המטפלים האלה שעובדים איתם בבית ויש להם קשר אישי, האנשים האלה לא היו מזדקנים בכבוד, ולכן אני חושבת שצריך להביא אותם בחשבון.

אבתיסאם מראענה: הם לא הרבה אנשים, זה לא אלפים, מדינת ישראל לא הולכת להתמוטט בגלל שהאנשים האלה הולכים להישאר כאן.

אבתיסאם מראענה: אני חושבת שזה תיקון עולם, תיקון היסטורי, תיקון כל כך חשוב שהאנשים האלה יישארו.

אבתיסאם מראענה: (מחיאות כפיים באולם הוועדה) אני כיושבת-ראש הוועדה לעובדות ועובדים זרים לא מעודדת הגירה, אני כן חושבת שמגיעות להם הזכויות שלהם, אבל יש פה מטופלות ומטופלים ששולחים לנו מכתבים.

אבתיסאם מראענה: יש אנשים שחושפים בפנינו סיפורים מאוד קשים.

אבתיסאם מראענה: אני יודעת שרשות האוכלוסין מאוד קשובה, אבל אני חושבת שהתיקון של 15 שנים כן ראוי, וזה נכון.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: כבר יש 15 שנים.

וליד טאהא: (מחיאות כפיים באולם הוועדה)

וליד טאהא: רבותיי, אנחנו לא בנאומים ומחיאות כפיים.

וליד טאהא: אנחנו בדיון בוועדה קוראים נוסח לקראת הצבעה.

שמחה רוטמן: היא מדברת מהלב שלנו.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: את הסוגיה הזאת נשאיר לסוף.

וליד טאהא: הם ידברו ביניהם, אם יחליטו לפני הצבעה, נשנה.

וליד טאהא: תמשיך גלעד.

תומר רוזנר: כאן הוגשה בקשה להאריך את הרישיון.

תומר רוזנר: עמדתכם?

שריי גבאי: לא הוגשה בקשה, אנחנו ביקשנו שהספירה תהיה מאז שקיבלת את הלא והיית אמור לצאת.

שריי גבאי: זאת אומרת, ממועד ההחלטה.

תומר רוזנר: נניח שהוגשה בקשה?

תומר רוזנר: הוא הביא דוגמה.

תומר רוזנר: אני לא מביע עמדה.

תומר רוזנר: נניח שהוגשה בקשה ב-30 במאי 2022?

משה נקש: היא תיכנס, כי הארכנו עד ה-30 ביוני.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: כי עוד לא נתקבלה החלטה.

ענבל משש: מועד הדחייה הוא תמיד אחרי.

תומר רוזנר: נכון, אבל לא נתתם החלטה.

ענבל משש: לפני דקה תיארו שאנחנו דוחים על הסף בתוך עשר דקות.

תומר ורשה: אבל לא נתתם החלטה.

תומר ורשה: יש לנו תיקים כאלה.

תומר רוזנר: תנו לי רגע.

תומר רוזנר: טוען עו"ד ורשה שיש לו דוגמאות למקרים שבהן הבקשות תלויות ועומדות אצלכם.

תומר רוזנר: האם זה לא נכון?

ענבל משש: זה לא מה שהוא טען.

משה נקש: כשהנוסח היה ה-1 במרץ 2022, סוף התקופה הקובעת, היית אומר שבעה ימים אחרי אם הוא קיבל דחייה, הוא לא ייכנס, כי נגמרה התקופה הקובעת.

משה נקש: אבל פה כבר מתחת עוד ארבעה חודשים קדימה.

תומר ורשה: זה לא דחייה על הסף.

תומר ורשה: התיק עולה לוועדה ונדחה זה יכול לקרות גם אחרי ארבעה חודשים.

תומר ורשה: מר נקש, אל תטעו את הוועדה.

תומר רוזנר: מר נקש, השאלה מאוד פשוטה.

תומר רוזנר: אנחנו נמצאים ב-4 ביולי, האם יש בקשות תלויות ועומדות?

משה נקש: כן.

תומר רוזנר: כמה?

משה נקש: בודדות.

משה נקש: אולי עשרות בודדות.

תומר רוזנר: יכול להיות שהוגשו עד - - -

משה נקש: אגב, אם זה לא עמד בתנאי סף, אז לא.

משה נקש: מה שתלוי ועומד זה מה שממתין לוועדה.

תומר רוזנר: זה תלוי ועומד בוועדה.

תומר רוזנר: הוועדה עוד לא התכנסה, לא קיבלה החלטה.

תומר רוזנר: זה הוגש נגיד ב-20 ביוני.

משה נקש: אם זה לא עמד בתנאי סף, זה כבר נדחה.

תומר רוזנר: עומד בתנאי סף, אתה דוחה על המקום, אני מבין.

תומר רוזנר: עומדת בתנאי סף, הבקשה עדיין תלויה ועומדת.

תומר רוזנר: בנוסח הקיים בקשות כאלה שעדיין תלויות ועומדות אצלכם לא נכנסות.

משה נקש: צפוי שיותר מ-90% מהן יאושרו.

תומר רוזנר: אתה לא תוכל לאשר אותן.

משה נקש: למה?

משה נקש: זה עמד בתנאי הסף.

שושנה שטראוס: זה רלוונטי רק לגבי תנאי סף.

תומר ורשה: זה לא כתוב פה.

תומר ורשה: ניתנה החלטה לדחות, לא על הסף.

תומר רוזנר: עו"ד ורשה, תן לי ללבן את העניינים.

וליד טאהא: אני אעשה סדר, רבותיי.

וליד טאהא: תתמקדו ואחד ייתן תשובה.

וליד טאהא: בבקשה.

שריי גבאי: מרבית הבקשות שהוראת השעה מתייחסת אליהן זה כאלה שנדחו על הסף ואנחנו רוצים למעשה לפטור אותן מתנאי הסף על מנת שייכנסו.

שריי גבאי: אלו קיבלו תשובה במקום.

תומר רוזנר: זה מרבית, אבל יש גם מיעוט.

שריי גבאי: אותו מיעוט שתומר מדבר עליו, כמו שאמר פה משה נקש, ממילא הולכים לוועדה, יש דיון מהותי בעניינם, וממילא 97% מהם מאושרים, אלא אם כן זה מקרה קיצוני.

משה נקש: גם בהוראת השעה אנחנו כנראה נדחה אותו.

תומר רוזנר: הבנתי.

וליד טאהא: דעתך נחה?

תומר ורשה: לא, כי זה לא כתוב.

תומר ורשה: יש כאן עניין, כשהם דוחים בקשה יש הבדל, כי אם אנחנו הולכים לבית משפט בצורה כזאת או אחרת, ואני אומר שוב, זה מקרים קיימים, אני יכול להראות דוגמאות ספציפיות, זה לא משנה למה הם דוחים.

תומר ורשה: פה כתוב: ניתנה החלטה לדחות.

תומר ורשה: אני שואל שאלה פשוטה, אם העניין הוא לכוון התנהגות ובן אדם פנה בזמן התקופה הקובעת, מה זה משנה מתי ניתנה ההחלטה?

תומר ורשה: משנה מתי הוא פנה.

תומר ורשה: זה תיקון פשוט.

תומר ורשה: אני לא מבין את ההתעקשות הזאת.

תומר ורשה: זה נועד אך ורק לסייע לעוד כמה משפחות שפנו בזמן.

תומר ורשה: זה הכול.

וליד טאהא: כמה משפחות?

תומר ורשה: הם אומרים שזה עשרות.

תומר ורשה: אבל עדיין עשרות זה עולם ומלואו.

ענבל משש: לא אמרנו עשרות.

תומר ורשה: נשאלת השאלה, מה הבעיה לכתוב שבמועד הקובע אותה משפחה הגישה?

תומר ורשה: מכאן והלאה מה שקורה במשרדי הרשות זה עניינם, זה לא צריך להיות לפתחן של המשפחות.

וליד טאהא: איך אפשר לתת מענה למשפחות האלה?

וליד טאהא: אני אשאל הפוך.

וליד טאהא: למקרים הספציפיים דנן איך אפשר לתת מענה?

שריי גבאי: תומר ורשה מתעכב על נקודה שכפי שאמרנו, יש לה פתרון.

שריי גבאי: השיקול היה להכניס החלטה - - -

וליד טאהא: בנוסח איך הוא ידע שהוא פתר את הבעיה למקרים שהוא ציין עכשיו?

שריי גבאי: הסברנו עכשיו באריכות.

שריי גבאי: הבעיה נפתרה ממילא, משום שדחיות סף מתקבלות במקום, זאת אומרת, אין פה סוגיה של לא קיבלתם בקשה, חלף המועד, אין בקשה.

שריי גבאי: החלטות מהותיות ברובן מתקבלות בצורה חיובית, למעט מקרי קיצון שממילא, כמו שהסביר פה נקש – הרי הקונסטלציה החדשה של הוראת השעה לא קובעת - - -

וליד טאהא: איך זה עונה על מה שהוא אמר?

וליד טאהא: לא הבנתי.

משה נקש: בסופו של דבר אני לא יודע אם מדובר על בקשות בודדות אם בכלל.

משה נקש: אולי אין פה כלום.

וליד טאהא: איך לבודדות האלה אתה נותן מענה?

וליד טאהא: זה מה שאני שואל.

וליד טאהא: אני אשאל אחרת.

וליד טאהא: מה זה משנה לעזאזל?

וליד טאהא: מישהו יענה לי מה זה משנה?

שושנה שטראוס: זה יוצר גם אי בהירות גם בקשר לתחילת התקופה, אם הגישו.

וליד טאהא: המועד של הגשת הבקשה אנחנו יודעים, זה לא עושה שום אי-בהירות.

ענבל משש: הגשת בקשה למי?

ענבל משש: בלשכה הפרטית?

ענבל משש: אצלנו?

ענבל משש: יתחיל שיח.

ענבל משש: אנחנו מכירים את זה.

וליד טאהא: אצלכם.

וליד טאהא: מועד הגשת הבקשה אצלכם.

שושנה שטראוס: זה ייצור אי-ודאות.

וליד טאהא: למה את חושבת ככה?

שושנה שטראוס: התאריך שדחינו אנחנו יודעים.

שושנה שטראוס: מי שאומר שהגיש, לא הגיש, הלך לאיבוד - - -

תומר ורשה: אתם מקבלים מייל הגשה.

וליד טאהא: עזבי את התאריך, אנחנו מדברים על הנוסח.

וליד טאהא: ניתנה החלטה.

וליד טאהא: הוגשה בקשה.

משה נקש: השאלה אם הוגשה עם כל המסמכים.

וליד טאהא: הוגשה בקשה עם כל המסמכים.

ענבל משש: גם את זה צריך לבדוק.

וליד טאהא: אפשר לחדד.

ענבל משש: זה כבר הופך את זה למורכב יותר.

ענבל משש: מדובר על מקרים בודדים אם בכלל, כי אנחנו מדברים על שנתיים אחרי התקופה.

תומר רוזנר: הנתונים אצלכם מאוד ברורים.

תומר רוזנר: האם יש בקשות תלויות ועומדות?

תומר רוזנר: האם אתם יכולים לתת לנו תשובה על בקשות נכון לשעה זו?

וליד טאהא: יש.

ענבל משש: יש, אבל הן בטח לא תלויות ועומדות ממרץ.

תומר רוזנר: הגב' משש, בבקשה, תפני למשרדך, תבררי את הנתונים בצורה מדויקת.

תומר רוזנר: כמה בקשות תלויות ועומדות?

תומר רוזנר: כמה בקשות שעוד לא דנו אם לדחות אותן על הסף?

תומר רוזנר: וכמה בקשות מונחות בפני הוועדה?

תומר רוזנר: זה הכול.

תומר רוזנר: זו שאלה מאוד פשוטה.

וליד טאהא: אחרת נלך על נוסח שאומר הוגשה בקשה שהכילה את כל המסמכים הנדרשים והוגשה לוועדה ההומניטרית, נציין את זה, כדי שאף אחד לא יכניס אותנו לעמימות גרעינית.

וליד טאהא: ..

שריי גבאי: אני רוצה להרחיב לגבי מה שעו"ד שושנה שטראוס אמרה, וזה מאוד משמעותי.

שריי גבאי: אני פוגשת את זה בערכאות משפטיות.

שריי גבאי: זה מאוד משמעותי.

שריי גבאי: מועד דחייה הוא מועד שיש החלטה של רשות, אין עליו מחלוקת.

שריי גבאי: מועד הגשת בקשות, אני מתמודדת עם זה מדי יום בערכאות משפטיות - - -

תומר ורשה: זה לא נכון.

וליד טאהא: למה?

שריי גבאי: מאוד קשה להתמודד בהליך משפטי עם משפחה שבאה ואומרת: פניתי ללשכה, הגשתי להם את כל המסמכים.

שריי גבאי: הם כן פנו אלינו, לא פנו אלינו.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על הליך שיש עליו אישור, בקשה שמוגשת לוועדה ההומניטרית.

וליד טאהא: לא מקבלים אישור שהבקשה התקבלה?

שריי גבאי: הפרקטיקה הוכיחה שזה נתון למחלוקת ולפרשנויות.

וליד טאהא: מה אנחנו למעשה אומרים?

וליד טאהא: שבכל המקרים שנרצה לזרוק מכל המדרגות, אף אחד לא ישאל אותנו?

וליד טאהא: זה מה שאנחנו רוצים?

שריי גבאי: אני אומרת שבפרקטיקה המועד הזה שנוי במחלוקת.

וליד טאהא: הוא לא שנוי במחלוקת.

וליד טאהא: אני לא מקבל את זה, כי אם אנחנו מגדירים את זה באופן מובהק, ואם הוועדה יודעת לומר על בקשה שהוגשה לה שהיא התקבלה, אין פה שום דבר שנוי במחלוקת, אלא אם כן יש מקרים שרוצים לגלגל אותם מבלי שאף אחד שואל אותנו.

ענבל משש: אנחנו לא רוצים לגלגל אף אחד.

ענבל משש: זו הוראת חוק מיטיבה.

וליד טאהא: תחשבו על ההצעה שלי.

ענבל משש: תיכף נשיב גם על הנתונים.

וליד טאהא: נכריע בנוסח האם "הוגשה בקשה" או "ניתנה החלטה" בהמשך.

וליד טאהא: תמשיך, גלעד.

גלעד קריב: (2)

דפנה פודור: זה צריך להיות "ארבעה".

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: פה זה "שלושה".

תומר רוזנר: פה הייתם צריכים לתת תשובה לגבי פסקה (2), שהמטופל פנה.

תומר רוזנר: העליתי את הנקודה בתחילת הדיון ולא נתתם על זה תשובה, על פנייה אקטיבית שאני פונה למשרד הפנים, פנייה אקטיבית שלכם לאותם מקרים.

וליד טאהא: אין בסעיף הזה כדי להרחיב את שיקול הדעת?

תומר רוזנר: יש.

וליד טאהא: דיברנו על זה, אז יש בסעיף הזה כדי להרחיב את שיקול הדעת.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: כיוון שהבנו במהלך הדיון הזה שחלק גדול מהאנשים שבהם מדובר אינם קשורים עם לשכה פרטית כזאת או אחרת, לפחות חלק גדול מהאנשים כנראה לא קשורים עם לשכה פרטית ומעסיקים.

ענבל משש: אז איך הם הגיעו?

תומר רוזנר: שוב אני רוצה להבין.

תומר רוזנר: קיבלתי לפני שבועיים סמ"ס מרשות האוכלוסין שידע למצוא אותי ולהגיד לי שתעודת הזהות שלי מוארכת עד 2024.

תומר רוזנר: ידעה רשות האוכלוסין, יש לה את מספרי הטלפון של כולנו, אני לא יודע איך, זו שאלה שאני צריך לברר.

וליד טאהא: כנראה השארת אצל "הדוד גוגל" והם לקחו את זה משם.

תומר רוזנר: יכול להיות.

תומר רוזנר: אנחנו נברר את העניין הזה, זה מאוד מסקרן.

תומר רוזנר: בהנחה שהנתונים קיימים, וודאי לגבי המקרים האלה הנתונים ידועים לרשות האוכלוסין, מה הבעיה לפנות לאותם אנשים במכתב, בסמ"ס, באימייל, לא משנה במה, לפי המידע שיש לכם, לא לחפש אותם, ולהגיד להם: התקבלה בכנסת הוראת שעה, אתם מוזמנים לפנות, אם אתם חושבים שאתם עומדים בתנאים?

ענבל משש: דבר אחד, הנושא הזה של הגשת בקשות כמעט תמיד נעשה באמצעות הלשכה הפרטית, אז הם אמצעי הקשר.

תומר רוזנר: יש אמצעי קשר.

וליד טאהא: כל אלה ששייכים ללשכה פרטית אמרנו שלא.

ענבל משש: כן, כי הם הגישו בקשה באמצעות הלשכה הפרטית לוועדה ההומניטרית, הרוב.

ענבל משש: תומר, להשלמת התמונה, בפעם הקודמת - - -

וליד טאהא: מה הבעיה לענות על השאלה הספציפית?

ענבל משש: אני עונה.

תומר רוזנר: פנייה של הרשות לאנשים.

וליד טאהא: המספר שלהם הוא קטן.

וליד טאהא: מה הבעיה?

דפנה פודור: הוא רשום בטופס הבקשה.

תומר רוזנר: הרי יש להם היתרים.

תומר רוזנר: אנחנו יודעים שיש להם היתר להעסקת עובד זר, הפרטים של ההיתר ידועים לכם.

ענבל משש: אנחנו מוכנים לעשות בפוש הודעת סמ"ס ולפרסם כמובן בכל האמצעים, באתר, ברשתות חברתיות וכו', לרבות בתקשורת, אבל הנושא של הסמ"ס, אם הטלפון לא היה מעודכן או לא הגיע, זה לא שנפגוש את זה בעוד חצי שנה שהוא לא קיבל סמ"ס.

וליד טאהא: לפי הפרטים שיש לך.

תומר רוזנר: לפי הפרטים שיש בידיכם, לא צריכים לעשות עכשיו בלשות.

ענבל משש: בסדר, אבל צריך לדייק את זה, תומר.

וליד טאהא: שמה?

ענבל משש: הוראת השעה בתוקף לארבעה חודשים.

ענבל משש: נגיד שעכשיו בעוד חצי שנה יבוא מישהו ויגיד: לא קיבלתי סמ"ס?

תומר רוזנר: אני רק מבהיר את דבריי.

תומר רוזנר: הדברים האלה הם התחייבות שלכם לפרוטוקול הוועדה.

תומר רוזנר: זה לא ייכתב בנוסח החוק.

תומר רוזנר: אתם מתחייבים כאן, וזו התחייבות שהוועדה כמובן תעקוב אחרי הביצוע שלה.

ענבל משש: כל התהליך הזה הוא למען הציבור.

ענבל משש: אנחנו לא עושים אותו למען עצמנו.

וליד טאהא: זו התחייבות שאתם צריכים לעמוד בה.

ענבל משש: בוודאי, אדוני.

ענבל משש: אנחנו יושבים כאן כי זו הוראת שעה שאנחנו מבקשים מאדוני לאשר, כדי לתת מענה לציבור של המטופלים.

תומר רוזנר: הגב' משש, תקשיבי אליי בבקשה.

תומר רוזנר: אתם מתחייבים כאן, רק תאשרי את מה שאני אומר, שאתם תפנו לפי הנתונים שיש בידיכם – אני מדגיש שאתם לא צריכים לחפש נתונים חדשים – למטופלים, ובמידת האפשר לבני משפחותיהם, אם יש לכם את הנתונים – שוב, מה שיש לכם.

ענבל משש: לפי המספר שמעודכן במערכת.

תומר רוזנר: גם בסמ"ס או בהודעת דואר אלקטרוני.

תומר רוזנר: אם יש לכם.

וליד טאהא: לפי המספר שניתן לכם בבקשה הקודמת.

ענבל משש: לא תמיד זה מעודכן.

תומר רוזנר: מה שיש.

ענבל משש: מה שיש נעשה.

תומר רוזנר: תודה רבה.

ענבל משש: וגם ללשכה הפרטית.

וליד טאהא: רבותיי.

וליד טאהא: תפני לפרוטוקול ותגידי את הדברים.

ענבל משש: אמרתי שאנחנו מוכנים לשלוח באמצעות פוש בסמ"ס לטלפונים המעודכנים - - -

וליד טאהא: אתם לא מוכנים, אתם תשלחו לכל הפניות שהגיעו אליכם.

ענבל משש: אין שום בעיה.

ענבל משש: בנוסח עכשיו לא מוכנים ולא מתחייבים, אתם הולכים לעשות את זה, אז תגידי את זה לפרוטוקול.

ענבל משש: אז אמרתי שאני מאשרת מה שתומר אמר, שאנחנו נשלח הודעות סמ"ס - -

תומר רוזנר: או דואר אלקטרוני.

ענבל משש: - - או דואר אלקטרוני לפי מה שמעודכן במערכת, ככל שזה מעודכן, למטופלים הסיעודיים, לפי הפרטים שיש בידינו על הוראת השעה שעברה, ואנחנו יותר מנשמח שיגישו בקשות על מנת שנוכל לאשר את הבקשות האלה.

ענבל משש: להשלמת התמונה, אני רק אגיד, לא אמרנו את זה בפעם הקודמת.

ענבל משש: בפעם הקודמת בהוראת השעה האחרונה המשרד לשוויון חברתי, העברנו לו את רשימת האנשים והם התקשרו באופן יזום ואקטיבי למטופלים.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: מה הנקודות שלא הוכרעו?

תומר רוזנר: יש שתי נקודות שלא הכרעתם בהן.

תומר רוזנר: האחת, זו הנקודה של מספר השנים.

וליד טאהא: 15 או 13.

תומר רוזנר: או בכלל לא, כי הם מבקשים בכלל לא.

תומר רוזנר: והנקודה השנייה שהעלה עו"ד ורשה לגבי מועד הגשת בקשה ולא מתן החלטה.

וליד טאהא: יש לכם תשובות לגבי הגשת בקשה?

וליד טאהא: אמרתם שתוך כדי תתייעצו.

תומר רוזנר: וגם תתנו את הנתונים.

ענבל משש: לגבי השנים אנחנו מבקשים לאשר את הנוסח שהצענו.

ענבל משש: אנחנו עומדים על זה.

ענבל משש: עשינו פה מתיחה מאוד מאוד משמעותית, והממשלה אישרה את זה.

וליד טאהא: לגבי הנושא השני?

ענבל משש: יש לי טיפה קושי, ואני אנסה להסביר את הדברים.

וליד טאהא: אני אעזור לך להתגבר על הקושי.

וליד טאהא: מבחינת מרבית המשתתפים הדיון נגמר.

וליד טאהא: אני מוציא את הוועדה להפסקה לכמה דקות.

וליד טאהא: אתם הולכים ביחד איתי, עם אבתיסאם ותומר, ננסה לסכם את זה וחוזרים להצביע על החוק.

וליד טאהא: שאר הסוגיות נידונו ואמרתם כל מה שהייתם צריכים לומר, אף אחד לא חייב להישאר, אלא אם כן הוא ירצה.

וליד טאהא: מי שירצה להישאר, כמובן מוזמן להישאר.

וליד טאהא: אנחנו יוצאים להתייעצות סיעתית.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: יוצאים להפסקה.

וליד טאהא: רבותיי, אנחנו מחדשים את הדיון בישיבה שדנה בהצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022.

וליד טאהא: גלעד, סיימת לקרוא את הנוסח.

וליד טאהא: תקרא את הסיכום שנעשה בנקודה שהכרענו לגביה.

וליד טאהא: את 13 השנים אנחנו משאירים אותו דבר, כי יש שם שנתיים שמתווספות בגלל ה-1 במרץ 2020.

וליד טאהא: הנוסח שמדבר על "ניתנה החלטה", אתה תקרא את התוספת.

גלעד קריב: בפסקה (1)(א) אנחנו מדברים בנוסף לאפשרות ש"ניתנה החלטה לדחות את הבקשה להאריך את הרישיון", אפשרות נוספת תהיה ש"נקלטה בקשה בהתאם לנתוני המערכת הממוחשבת של רשות האוכלוסין לחידוש הרישיון" – נבדוק אם כדאי לשים את זה לפני ההחלטה או אחרי, אני חושב שצריך להתחיל ב"נקלטה בקשה" – "או ניתנה החלטה לדחות את הבקשה להאריך את הרישיון".

שושנה שטראוס: לא הבנתי.

תומר רוזנר: הסדר ייקבע לפי מה שהנסחית תחליט, מה שיותר נכון מבחינה לשונית.

גלעד קריב: (1) במהלך התקופה הקובעת התקיים אחד מאלה: "(א) נקלטה הבקשה להאריך את הרישיון בהתאם לנתוני המערכת הממוחשבת של רשות האוכלוסין או ניתנה החלטה לדחות את הבקשה".

וליד טאהא: הנסחית תקבע.

שושנה שטראוס: אולי צריך להגיד "להאריך את הרישיון לפי סעיף זה", כי יש כל מיני בקשות להאריך רישיון.

גלעד קריב: גם בסעיף שלכם לא כתבתם "לפי סעיף זה".

שושנה שטראוס: כי אנחנו יודעים באיזה החלטה.

גלעד קריב: אנחנו מדברים על אותה החלטה.

תומר רוזנר: אין צורך.

וליד טאהא: בסדר?

וליד טאהא: מה שהוקרא מוסכם, הכול בסדר.

וליד טאהא: אנחנו הולכים להצביע, בתוספת השינויים שהוכנסו.

תומר רוזנר: שהוכנסו גם בחלק הקודם של הדיון כמובן.

ענבל משש: כן.

ענבל משש: ארבעה חודשים, ה-30 ביוני, והשינוי הזה, אדוני.

תומר רוזנר: נכון.

וליד טאהא: אנחנו לא הולכים לציין עכשיו את השינויים, אנחנו מצביעים על הנוסח, כולל התיקונים והשינויים שהוכנסו בדיון הקודם ובדיון הנוכחי.

וליד טאהא: רבותיי, אני מעמיד להצבעה את הצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022, כולל התיקונים שהוכנסו לנוסח בדיון הקודם ובדיון הנוכחי.

תומר רוזנר: אם ועדת הכנסת לא תאשר את המיזוג, ההצבעה היא רק על הצעת החוק הממשלתית, אם ועדת הכנסת כן תאשר את המיזוג, ההצבעה היא על ההצעה הממוזגת.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: בתוספת ההערה החשובה שאמר תומר, היועץ המשפטי של הוועדה.

וליד טאהא: מי בעד?

וליד טאהא: מי נגד?

וליד טאהא: מי נמנע?

וליד טאהא: אושרה.

וליד טאהא: אני קובע שהצעת חוק הכניסה לישראל (הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022 עברה בוועדת הפנים.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: הישיבה נעולה.