הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 24, פרוטוקול מספר 53, 2022-06-29 13:00

מיכל שיר סגמן: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

מיכל שיר סגמן: היום 29 ביוני 2022, ל' בסיוון התשפ"ב.

מיכל שיר סגמן: הנושא היום הוא הצעת חוק עבודת נוער (תיקון מס' 21) (עבודה בהופעות פרסום), התשפ"ב-2022, של חבר הכנסת רון כץ, חברת הכנסת לימור תלם מגן, חבר הכנסת יבגני סובה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, חבר הכנסת אלכס קושניר, חברת הכנסת אלינה ברדץ'-יאלוב, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מיכל שיר סגמן: בבקשה, תמי סלע, היועצת המשפטית של הוועדה.

תמי סלע: תודה.

תמי סלע: ביחס לנוסח שעבר בקריאה ראשונה עוד היו תיאומים מסוימים עם הגורמים, עם המשרדים.

תמי סלע: אז אני אציג קודם את השינויים ויש גם ליטושי נוסח, ואז נקרא את הסעיפים ונשמע הערות - -

מיכל שיר סגמן: ממשרדי הממשלה.

תמי סלע: הדברים המרכזיים זה להדגיש שמדובר על נער שטרם מלאו לו 17 שנה, כלומר בגיל 17 זה כבר לא חל.

תמי סלע: הדבר השני הוא שזה נשאר עדיין בתחום של פרסום ודוגמנות בלבד, זה היה גם קודם; והדבר השלישי זה שיצרנו פה חלופות.

תמי סלע: אני אזכיר שהצעת החוק חייבה אישור בטופס של הורה או אפוטרופוס, והטופס כולל גם את הפרטים של המעסיק, של מקום ההעסקה וגם לגבי תיווך להעסקה.

רון כץ: עברנו לטופס מקוון.

תמי סלע: שתי אפשרויות: הטופס יהיה מקוון באתר של זרוע העבודה של משרד הכלכלה, אבל בסיטואציות שבהן לא צריך את הטופס אפשר להסתפק במסרון או בדואר אלקטרוני.

תמי סלע: זה במקרים שכבר ניתן טופס וזה המשך של אותה העסקה או קשרי עבודה מתמשכים קודמים.

תמי סלע: את זה נגדיר בסעיפים שהוספנו.

רון כץ: הגיוני.

תמי סלע: דבר אחד שלא מספיק ברור לי ואני אשמח לשמוע מזרוע העבודה במשרד הכלכלה – יש גם היום בחוק התייחסות להיתר להעסקת נער ואפילו חובה להתקין תקנות לעניין הופעות פרסום שלא מצאנו שעודכנו עד היום.

תמי סלע: אז קודם נקרא את זה.

רון כץ: הופתעת?

תמי סלע: לא מאוד.

תמי סלע: אבל יש הבדל בין סמכות להתקין תקנות לבין חובת התקנת תקנות.

תמי סלע: פה יש חובה והיא לא מומשה.

תמי סלע: האם יש כללים בהקשר הזה?

תמי סלע: אז, קודם כול, נעבור על מה ש-must ואז נשאל את השאלה הזאת כדי להבין שזה לא סותר את הדברים האחרים.

תמי סלע: אנחנו מדברים על הצעת חוק עבודת נוער.

תמי סלע: יש נוסח משולב אבל יש פה כבר מעט שינויים אז אני אקרא את המתוקן.

תמי סלע: תיקון סעיף 4 שהוא הסעיף הקיים היום לגבי הופעות וצילומים שבתוכו יש הגדרה שהיא רלוונטית גם לענייננו.

תמי סלע: ההגדרה בסעיף 4(ג) הקיים היום: "הופעה" – לרבות הופעה מוקלטת ולרבות חזרות, לימוד או אימון לצורך ההופעה.

תמי סלע: מכיוון ששם כתוב שההגדרה היא רק לצורך אותו סעיף תיקנו ואמרנו: במקום "בסעיף זה" – "בחוק זה", שאותה הגדרה תשמש אותנו גם לסעיף החדש.

תמי סלע: ואז ברור שזה גם חזרות, גם אימונים לקראת וכולי.

תמי סלע: הסעיף החדש 4(א): תיקנו פה: "שמלאו לו 15 וטרם מלאו לו 17".

תמי סלע: "השתתפות נער 4א.

תמי סלע: (א) בסעיף זה – "הופעת פרסום" – הופעה לצורכי פרסום או צילומים לצורכי פרסום, לרבות דגמון; שמלאו לו 15 וטרם מלאו לו 17 בהופעת פרסום" תיקנו ל"סעיף זה" ולא ב"חוק זה" כי כל ההגדרות פה הן רלוונטיות.

תמי סלע: גם ההורה זאת הגדרה ספציפית לצורך הסעיף וגם ההופעה.

תמי סלע: הופעת פרסום – לא השתנתה.

תמי סלע: זאת הגדרה שקיימת היום בתקנות באותו הקשר ונצמדנו אליה.

תמי סלע: "הורה" - לרבות אפוטרופוס שמונה על פי דין.

תמי סלע: הסברנו את זה בקריאה הראשונה שזאת הגדרה ספציפית יותר ולא רחבה כמו ההגדרה שיש היום בחוק לעניינים אחרים.

תמי סלע: הוספנו פה את ההגדרה "תיווך" שנמצאת היום בתקנות.

תמי סלע: משרד המשפטים הצביעו על החשיבות לכך מכיוון שההוראות פה הן גם עם היבט פלילי; גם אפשרות לעיצום כספי וגם לאכיפה פלילית.

תמי סלע: חשוב מאוד שהדברים יהיו ברורים, ולכן הכנסנו את ההגדרה הזאת שנמצאת היום בתקנות, והיא תהיה בחוק עצמו.

תמי סלע: "תיווך להעסקה" – לרבות כל הפעולות הננקטות לשם תיווך להעסקת נער בהופעה, ובכלל זה צילום הנער והצגתו.

עילם שניר: כרגע את עוברת באופן כללי.

תמי סלע: אפשר לעבור להגדרות בסעיף קטן (א) ואז, שלא נתבלבל.

מיכל שיר סגמן: יש לך הערות?

עילם שניר: כן.

עילם שניר: אני עילם שניר מייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

עילם שניר: לעניין הגדרת הופעת פרסום.

עילם שניר: כרגע כתוב: "הופעה לצורכי פרסום או צילומים לצורכי פרסום לרבות דגמון".

עילם שניר: דיברנו לכלול בהגדרה שזה יהיה ברור לרבות חזרות, לימוד וכולי.

תמי סלע: חזרות זה כבר בהגדרה של הופעה, וזה בסעיף 4(ג).

תמי סלע: אבל ריאיון ומבחני במה - -

עילם שניר: אני מפריד בין השלבים שמוקדמים להעסקה, שאולי הם חלק מה תיווך, לבין ההגדרה של ההופעה עצמה.

עילם שניר: ברגע שאנחנו אומרים: הופעת פרסום בסעיף זה – הגדרה, ואומרים "הופעה לצורכי פרסום", השאלה אם כשאמרנו "הופעה" זה כולל את ההגדרה בסעיף 4(ג).

לימור מגן תלם: אולי כדאי להוסיף שזה גם כולל אודישנים.

תמי סלע: האודישנים יהיו אחר כך בסעיף עצמו.

לימור מגן תלם: אולי צריך לדייק יותר בזה בהגדרה.

עילם שניר: ב-4(ג) כתוב: "בסעיף זה – הופעה".

תמי סלע: נכון.

תמי סלע: אנחנו נשנה "בחוק זה", כי זה השימוש היחיד במילה "הופעה" ונשאיר את אותה - - - ואז היא נכנסת לתוך "הופעת פרסום".

עילם שניר: זה מה שאני רוצה לוודא, שכשאומרים "הופעת פרסום", אז ברור שהופעה זה משורשר.

רון כץ: על כל התהליך.

תמי סלע: נכון.

תמי סלע: סעיף קטן (ב): (ב) (1)

תמי סלע: בלי לגרוע מהוראות סעיפים 2 ו־4 ,לא יתווך אדם להעסקה ולא יעסיק נער שמלאו לו 15 שנים וטרם מלאו לו 17 שנים בהופעת פרסום, ולא יתווך להעסקה, כאמור, לרבות קיום ריאיון ומבחני במה לצורך קבלה להעסקה.

תמי סלע: הוראות סעיפים 2 ו-4 קובעות גם כללים לעניין העסקה של ילדים ונערים.

תמי סלע: הסיפא של הפסקה זה לא חדש.

תמי סלע: זה היה קודם בסעיף קטן (ה) בצורה קצת יותר עמומה.

תמי סלע: היה כתוב: "יחולו בשינויים המחויבים על כל הפעולות הננקטות לשם תיווך או העסקה לרבות בשלבים המוקדמים".

תמי סלע: עכשיו כתבנו את זה יותר ברור בגלל ההערות שקיבלנו.

עילם שניר: הערה קטנה לנוסח: ברגע שכתוב "לא יתווך להעסקה, כאמור, לרבות קיום ריאיון" זה בעצם רובריקה נפרדת, והיא לאו דווקא חלק מהתיווך.

עילם שניר: יכול להיות שהמעסיק עורך בעצמו ריאיון.

עילם שניר: השאלה אם לא צריך להחליף את הסדר ולכתוב: "הוא לא יעסיק, הוא לא יקיים ריאיון ומבחני במה לצורך העסקה והוא לא יתווך".

תמי סלע: אפשר להחליף את הסדר.

עילם שניר: כתוב "לא יעשה" אז הוא לא יעשה לא את זה, לא את זה ולא את זה, ואז זה יותר ברור.

תמי סלע: בסדר גמור.

תמי סלע: אני ממשיכה: "אלא לאחר קבלת הסכמתו של ההורה להעסקת הנער או לתיווך, כאמור, לפי העניין".

תמי סלע: גם פה נחליף את הסדר.

תמי סלע: "ההסכמה תינתן בהתאם לטופס שבתוספת השנייה" – לא התוספת השלישית – "להלן: "טופס", להעסקה בהופעת פרסום או לתיווך להעסקה בהופעת פרסום, לפי העניין, ובליווי תעודה מזהה של ההורה.

תמי סלע: הטופס יהיה זמין כטופס מקוון באתר האינטרנט של זרוע העבודה במשרד הכלכלה והתעשייה".

תמי סלע: אם יש הערות לסעיף קטן (ב) נשמע.

עילם שניר: בנוסח הייתי כותב: "בליווי צילום תעודה מזהה".

עילם שניר: זה טופס מקוון.

תמי סלע: נכון.

תמי סלע: הוא לא מצרף את התעודה עצמה.

תמי סלע: משרד הכלכלה איתנו?

קריאה: כן, כן.

תמי סלע: אני מניחה שהם יסמנו אם יש להם הערות.

תמי סלע: עכשיו זאת התוספת שמאפשרת גם באמצעי אלקטרוני, במסרון, למשל: (ג) (1) "על אף האמור בסעיף קטן (ב) הסכמת הורה להעסקה או לתיווך כאמור באותו סעיף קטן יכול שתינתן באמצעי דיגיטלי או אלקטרוני" – כאן ידייקו אותנו בנוסח בהמשך – "אם ההסכמה היא להמשך העסקה או תיווך אצל מעסיק או מתווך קודם, לפי העניין שלגביו כבר ניתנה הסכמת ההורה בטופס או שלגביו ניתן היתר".

תמי סלע: הרי אנחנו יודעים שבגילאים מוקדמים יותר יש היתר שגם הוא כולל הסכמת הורה.

תמי סלע: אז אם למשל הוא התחיל בגיל 14, ניתנה הסכמת הורה והוא ממשיך בגיל 15 יש אפשרות לזה.

רון כץ: איך אנחנו יודעים דרך המסרון שבאמת ההורה שלח אותו?

תמי סלע: כמובן, זה לא הרמטי.

תמי סלע: אני אסיים לקרוא ואז נראה אם אפשר לשפר.

תמי סלע: כמובן, בשביל זה אנחנו בדיון.

תמי סלע: אני ממשיכה: "ניתן היתר ובלבד שסוג הופעת הפרסום ופרטי ההעסקה או התיווך הקודמים לא השתנו, למעט המועד".

תמי סלע: אני אקרא את כל סעיף (ב)(1): (2) הודעה לפי סעיף קטן זה תכלול את פרטי המעסיק, פרטי הופעת הפרסום, שם הנער, שם ההורה, פרטי הקשר של ההורה והסכמתו להמשך העסקה או התיווך, כאמור.

תמי סלע: כלומר גם אם הוא שולח מסרון זה לא יכול להיות "אני מסכים", אלא הוא צריך להגיד: בהמשך להעסקה שלגביה הסכמתי אצל המעסיק הזה וזה, שמי כך וכך, זה הטלפון שלי.

תמי סלע: הקושי בזה הוא באכיפה אולי, אבל ניסינו להכניס את הפרטים החשובים בהוראה.

תמי סלע: (3) "בסעיף קטן זה "אמצעי דיגיטלי" – או "אלקטרוני, מה שיוחלט – "מסרון, דואר אלקטרוני או אמצעי אחר המאפשר שמירת ההסכמה על-ידי המעסיק".

תמי סלע: הערות לסעיף הזה, בבקשה.

עילם שניר: אני מציע שנקרא גם את (2) ו-(3) כי זה הכול יחד.

תמי סלע: קראתי עד (3).

עילם שניר: את (3) אמרנו שמוחקים.

עילם שניר: את (2) גם קראנו?

תמי סלע: את (ב)(1) – (1) עד (3) פסקות.

תמי סלע: אז הערות ל-(ב)(1) כולו.

עילם שניר: ברמה הטכנית עוד לפני הדברים המהותיים, למיטב ידיעתי, אנחנו נוהגים להשתמש באמצעי דיגיטלי.

עילם שניר: אפשר לבדוק בנוסח איך עשו את זה בחוק הדיוור.

עילם שניר: אני מציע לכתוב: "יכול שתינתן בהודעה באמצעי דיגיטלי".

עילם שניר: ההודעה היא בדרך כלל בכתב, ובכתב יכול להיות גם דיגיטלי.

תמי סלע: שזה לא הסכמה באמצעי דיגיטלי, אלא ההסכמה תינתן בהודעה שתישלח באמצעי דיגיטלי?

עילם שניר: מבחינת הנוסח שיהיה ברור שזאת הודעה כי גם אחרי זה כתוב: "הודעה לפי סעיף קטן".

עילם שניר: זה עניין טכני.

עילם שניר: אני לא בטוח שצריך להגדיר את ההגדרה "אמצעי דיגיטלי".

עילם שניר: אפשר להשאיר את זה כמו שזה היה בהצעה הקודמת ולרשום: "במסרון או באמצעי דיגיטלי אחר" ואולי אפשר להבהיר: "שמאפשר תיעוד" וכולי.

עילם שניר: אני יודע פשוט מהקשרים אחרים שמסרונים זה דבר שטכנולוגית קצת קשה לשמור אותו.

עילם שניר: אבל המעסיק יכול, לצורך העניין, לתעד ולשמור.

תמי סלע: תכף נדבר על תקופת השמירה כי בעניין הזה עלתה הערה לקצר.

תמי סלע: אבל צריך לראות לכמה זמן.

תמי סלע: לכן חשוב שיהיה תיעוד כי אם יש איזושהי בעיה ורוצים לבדוק אז צריך שיהיה תיעוד של הדברים.

עילם שניר: - - - כבר ניתנה הסכמת ההורה בטופס נראה לי שצריך להוסיף "לפי סעיף קטן (ב)", ואז או שלגביו ניתן היתר לפי סעיף 4(ב).

עילם שניר: עניין מהותי יותר – בסעיף (2) הרציונל הוא שההורה מוסר הודעה עם פרטים מסוימים שנועדו לוודא שהאשרור שלו הוא מדעת, הוא בעצם יודע מה הוא מאשר מחדש.

עילם שניר: הכנסנו את פרטי הופעת הפרסום, ובעצם אמורים לוודא, אם אני מבין נכון, שאם זה מתווך, למשל, ששלח אותו להופעה X ועכשיו זה להופעה Y או לצילום פרסומת אחרת, וגם יכול להיות שההיתר הקודם היה מגיל 12, ועכשיו הוא בן 16, וזה אופי אחר - -

תמי סלע: זאת הערה שלא ציינתי.

עילם שניר: - - אז פרטי הופעת הפרסום – זה נועד לוודא שההורה כשהוא כותב את ההסכמה, מה יקרה בתהליך?

עילם שניר: הוא יידע מהמעסיק או מהנער מה הכוונה ואז הוא ייתן את האישור, ואם האישור לא תואם אז ההסכמה שלו לא הייתה אמיתית.

עילם שניר: אני לא בטוח, וזה לדיון – יש הדרישה שמופיעה בסעיף (1) שהאפשרות לא להשתמש בטופס אלא להשתמש במסרון או באישור מקל יתקיים ובלבד שסוג הופעת הפרסום או התיווך לא ישתנו.

עילם שניר: אבל הם ישתנו כי הדברים האלה דינמיים.

עילם שניר: יכול להיות שהוא בהופעה מסוג אחד ואחרי זה בהופעה מסוג אחר.

עילם שניר: השאלה אם זה לא נפתר באמצעות זה שההורה מודע להופעת הפרסום.

עילם שניר: אני רק אגיד שמבחינתנו יש פה שאלה מקצועית שכדאי לקבל גם את ההתייחסות של זרוע העבודה, אבל מבחינתנו במישור המשפטי שתי האפשרויות אפשריות, אבל ועדת שרים ביקשה לצמצם את המגבלות.

עילם שניר: אז השאלה היא אם באיזון של הדברים המודעות של ההורה והאשרור מחדש – ואני שם בצד את העניין של הגבלת התקופה – מאפשר להשיג את שתי המטרות בלי להקשות יותר מדי.

תמי סלע: יש פה שני עניינים: א', האם אנחנו דורשים איזושהי תקופה שחלפה שהיא לא יותר מתקופה מסוימת שחלפה מאז שהוא נתן את הטופס או את ההיתר ועד שהוא מאשרר עכשיו במסרון.

תמי סלע: זאת אומרת שאם חלפו שלוש שנים והוא נתן היתר כשהילדה הייתה בת 13 ועכשיו היא בת 16, האם זה רלוונטי.

תמי סלע: אז פה כתבתי מודגש בסוגריים האם אולי להגביל את זה לכך שהטופס או ההיתר היו בתקופה של שנה טרם ההעסקה.

מיכל שיר סגמן: אז אנחנו עוד פעם מריצים את ההורים.

תמי סלע: אחת לשנה.

תמי סלע: טופס מקוון שנמצא באתר.

תמי סלע: זאת שאלה אם שנה או שנתיים או איזושהי תקופה שבכל זאת יש קשר ביניהן.

תמי סלע: הרי ההעסקה הקודמת קשורה להעסקה הנוכחית.

תמי סלע: שנית, האם להתנות את האפשרות של מתן הסכמה במסרון בכך שסוג הופעת הפרסום לא השתנה.

תמי סלע: למשל, הוא נתן הסכמה להצגה או למחזמר ועכשיו מדובר על דוגמנות.

תמי סלע: זה אותו מעסיק, כן?

תמי סלע: אז האם טופס חדש או שמספיק שהוא יגיד במסרון שהוא מסכים לשלוח לי דוגמנית.

לימור מגן תלם: לדעתי, מספיק מבחינת זהות הסוכן.

לימור מגן תלם: זאת אומרת אם X הולך לסוכן מסוים ל-א', ב', ג', נשמע לי שזה מספיק אם זה לאותו בן אדם.

לימור מגן תלם: כלומר אם הנער או הנערה הולכים לאותו סוכן אז לא נראה לי שצריך עוד הודעות.

תמי סלע: בישיבה בינינו אמרנו שזה יכול להיות שהדוגמנות תהיה בהתחלה ליוגורט ואחר כך זה יכול להיות לחזיות בגיל 16.

תמי סלע: זאת אומרת זה יכול מאוד להשתנות.

מיכל שיר סגמן: ההורה בשלב הזה כבר מודע לכך שהילד אצל הסוכן הזה - -

לימור מגן תלם: הוא יכול להגן על הילדים מהטרדות מיניות בעיקר.

תמי סלע: מבחינת התקופה של ההעסקה הקודמת אתם רוצים לקבוע תקופה של לא יותר משנה?

לימור מגן תלם: שנה נראה לי הכי טוב.

לימור מגן תלם: ואז זה גם לא מכביד.

תמי סלע: ואז אנחנו לא קובעים שתנאי לכך זה שסוג הופעת הפרסום לא השתנה אבל שזה היה במהלך השנה שקדמה.

לימור מגן תלם: מקובל.

תמי סלע: זה החידוש המרכזי בהצעת החוק.

עילם שניר: אז אין החלטה בעניין?

לימור מגן תלם: יש החלטה.

לימור מגן תלם: ההחלטה היא שנה אצל אותו מעסיק.

תמי סלע: סוג הפרסום נשאר זהה אבל זה מותנה בכך שהטופס או ההיתר היו במהלך השנה שקדמה להעסקה.

עילם שניר: כלומר המגבלה היא עדיין שנה.

עילם שניר: כלומר אם חלפה שנה - -

תמי סלע: בנוסף נרצה כהוראת מעבר - -

מיכל שיר סגמן: למה צריך לחדש את זה כל שנה?

מיכל שיר סגמן: איפה ההיגיון לעשות את זה כל שנה?

מיכל שיר סגמן: הרי אם הורה שולח את הילד שלו בגיל 12, והוא עדיין אצל אותו סוכן - -

רון כץ: זה איזשהו מנגנון פיקוח כי הרבה דברים משתנים בסוכנויות האלה.

רון כץ: אין הרבה סוכנויות בישראל שיש להן אורך מדף רציני.

רון כץ: יש אולי אחת או שתיים.

תמי סלע: ולכן אם הסוכנות מתחלפת או הסוכן או הבעלים משתנים אז יש טעם.

רון כץ: אבל יכול להיות שהמותג לא יתחלף אבל מי שיעבוד עם הילד יתחלף.

רון כץ: ואז אתה רוצה שיהיה שם פיקוח.

עילם שניר: אבל אני מזכיר שזה רק על 17-15.

עילם שניר: ילד בן 12 זה עניין של היתרים וכולי.

תמי סלע: דווקא אם זה לא יהיה אחת לשנה אז יכול להיות שבגיל 12 ניתן היתר ועכשיו בגיל 15 על סמך ההיתר הזה אפשר לתת מסרון.

רון כץ: זה גם לא מפריע.

רון כץ: זה מקובל ומוסכם על כולם.

עילם שניר: אני מציע שגם זרוע העבודה יתייחסו בעניין הזה מקצועית – מה אורך תקופת ההעסקה של ההיתרים שמקבלים?

עילם שניר: האם, למשל, יכול להיות שלמישהו יש מתווך והוא עושה הופעה ואחרי זה פרסומת, והוא לא עושה את זה באינטנסיביות, אלא לאורך תקופה – פעם פה ופעם פה, ואז שנה זה תמיד יחול בהגדרה שצריך לחזור לטופס.

תמי סלע: אני אזכיר שהוועדה עמדה על כך שיהיה טופס בכל העסקה.

תמי סלע: כל הדבר הזה הוא כדי להקל בסיטואציות שיש משהו שהוא המשך של קשר קודם.

תמי סלע: אם עברו שנתיים קשה לראות את זה כקשר כל כך מתמשך ועם היכרות ויחסי אמון.

עילם שניר: אז מבחינת

עילם שניר: כם אין הדרישה המכבידה יותר של אותו סוג, אבל מדי שנה צריך יהיה לעשות את זה.

עילם שניר: אני מציע שזרוע העבודה יתייחסו לנקודה הזאת.

מיכל שיר סגמן: אתם רוצים להמשיך ואחר כך זרוע העבודה או עכשיו?

לימור מגן תלם: עדיף עכשיו.

מיכל שיר סגמן: זרוע העבודה, בבקשה.

דליה שילי יריחובר: בעיקרון אני מבינה את זה כך שכשאנחנו עושים את ההקלה של ההיתר במצב שניתן היתר בשנה שלפני כן זאת באמת סיטואציה שמישהו הוא בן 14.5 והוא הופך להיות בן 15 במהלך התקופה של ההיתר.

דליה שילי יריחובר: אתם מבינים?

דליה שילי יריחובר: זאת ממש סיטואציה - - - כשקורה דבר כזה.

דליה שילי יריחובר: אם עכשיו ניתן היתר למישהו בן 12 אז הצעת החוק פה היא פחות רלוונטית, היא מתייחסת לגילי 17-15.

דליה שילי יריחובר: זה שהבנו את זה - - - זה רק כשיש מעבר - - -

מיכל שיר סגמן: אז את בעצם מסכימה עם מה שנאמר פה.

דליה שילי יריחובר: כן, כן, אני מסכימה עם זה.

דליה שילי יריחובר: אני פחות מסכימה עם העניין של הטופס עצמו.

דליה שילי יריחובר: אני לא חושבת שבטופס ההסכמה הנושא של ההיתר לא רלוונטי כי הנושא של ההיתר בא להתייחס לסיטואציה שבה אני לא ממלאת את הטופס, היא באה לפתור אותי מהטופס.

דליה שילי יריחובר: לכן הפרטים של ההיתר – כן ניתן, לא ניתן – זה פחות מעניין.

רון כץ: זה משרד המשפטים.

רון כץ: אבל קיבלנו את זה, אז בסדר.

תמי סלע: בטופס עצמו יש התייחסות האם בעבר ניתן היתר לאותו ילד, נער או נערה.

תמי סלע: אז לכתוב שניתן היתר.

תמי סלע: כשיש היתר יש גם אישור של המוסד החינוכי ואישור רפואי.

תמי סלע: אז זה כן רלוונטי.

תמי סלע: זה יכול להיות לא בהמשך לאותו היתר או כן בהמשך לאותו היתר.

רון כץ: אני גם חושב שזה רלוונטי.

תמי סלע: אז אני לא רואה למה מפריע שיש בטופס התייחסות לזה.

עילם שניר: השאלה אם ההורה יודע את הפרטים של ההיתר.

עילם שניר: כי ההיתר הוא בין המעסיק לבין משרד הכלכלה.

דליה שילי יריחובר: לי זה נראה משהו שמאוד יבלבל.

דליה שילי יריחובר: אנחנו בעצם יוצאים מגבולות ההיתר, אנחנו מדברים על שכבת גיל אחרת מ-17-15.

דליה שילי יריחובר: אז לי נראה שזה פרט שעלול לבלבל.

דליה שילי יריחובר: לא רק שהוא לא מוסיף, הוא מבלבל.

דליה שילי יריחובר: אבל אולי ניתן לגורמי המשרד להתייחס.

דליה שילי יריחובר: אני יודעת שגם מבחינתם זאת הייתה בעיה אז אולי מאיר ואורטל ירצו להתייחס.

תמי סלע: לעניין הציון של ההיתר בטופס.

תמי סלע: אוקיי.

דליה שילי יריחובר: אולי כשנגיע לטופס נדבר על זה.

תמי סלע: בסדר, אוקיי.

תמי סלע: סעיף קטן (ג): "על המעסיק לשמור את הסכמת ההורה, כאמור בסעיפים קטנים (ב) או (ב)(1) ואת המועד בו היא ניתנה".

תמי סלע: אנחנו קבענו חמש שנים מתום תקופת העסקת הנער.

תמי סלע: יכול להיות שכשמדובר על מסרון נסתפק בשנה מתום התקופה.

רון כץ: למה?

רון כץ: שידפיסו אותו וישמרו אותו כמו כל מסמך אחר.

מיכל שיר סגמן: מי?

רון כץ: הצדדים.

רון כץ: אנחנו מבקשים שמירה של חמש שנים חוץ ממסרון.

רון כץ: מה הבעיה להדפיס מסרון ולתעד אותו?

עילם שניר: אין בעיה, לכן אמרתי שההגדרה של אמצעי דיגיטלי שכתוב: "מאפשר תיעוד ושמירה" לא צריך אותה כי יש פה חובת שמירה של המעסיק.

עילם שניר: המעסיק ימצא את הדרך.

תמי סלע: אני בעד - - - את ההורה.

תמי סלע: דברים מתעוררים ומתגלים בחלוף מספר שנים.

תמי סלע: אני לא רואה פה קושי גדול.

עילם שניר: אבל לא הבנתי אם ההגדרה של אמצעי דיגיטלי נמחקת.

עילם שניר: אפשר פשוט לכתוב למעלה: "מסרון או אמצעי אחר".

תמי סלע: זה סמנטי כי אם אנחנו משאירים בתוך ההגדרה או הסעיף שזה מאפשר שמירת ההסכמה על-ידי המעסיק אז לא משנה איפה אנחנו ממקמים את זה.

תמי סלע: אנחנו מדברים על מסרון או על אמצעי אלקטרוני אחר שמאפשר שמירה של ההסכמה על-ידי המעסיק.

עילם שניר: אז אם זה המצב הייתי מחדד: "שמאפשר תיעוד ושמירה".

תמי סלע: שמירה ותיעוד נראה לי אותו דבר.

תמי סלע: אבל זה כבר ברמת הנוסח.

תמי סלע: אני עוברת לסעיף קטן (ד), אם אין הערות.

תמי סלע: השארנו את זה "חמש שנים".

תמי סלע: (ד) "אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע מהורה או מבן משפחה בגיר אחר של הנער להיות נוכח בזמן העסקת הנער".

תמי סלע: פה לשם הדיוק: "או התיווך להעסקתו" וגם הנושא של ריאיון ומבחני במה.

תמי סלע: זאת אומרת אם הוא רוצה לשלוח את האח הגדול או את ההורה לא יכולים להגיד להם לא להיות.

תמי סלע: אין חובה אבל יש זכות.

תמי סלע: את (ה) מחקנו.

תמי סלע: כבר הסברנו קודם למה.

עילם שניר: לזרוע העבודה הייתה הסתייגות על השנים של השמירה אבל, למיטב ידיעתי, עשו דברים של חמש שנים בהקשרים אחרים.

עילם שניר: אז שיתייחסו.

מיכל שיר סגמן: דליה, בבקשה.

דליה שילי יריחובר: אני אשמח להתייחס לנושא של חמש שנים כי זה גבוה ממה שתיאמתי.

דליה שילי יריחובר: גם דיברתי על זה עם העוזר של המציע.

דליה שילי יריחובר: עקרונית המטרה של המסרונים והאמצעים הדיגיטליים היא להקל על ההורים - -

רון כץ: על ההורים זה בכל מקרה מקל.

רון כץ: אנחנו אומרים שחלילה אם קרתה איזושהי תקלה אין סיבה לא לשמור את זה כמו כל מסמך אחר.

רון כץ: פשוט צריך להדפיס ולתייק.

רון כץ: זה לא מקשה על המעסיק.

תמי סלע: האמת היא שדווקא מייל קל יותר לשמור.

תמי סלע: זה ממוחשב.

מיכל שיר סגמן: חלק מהחובות של המעסיק זה גם לשמור מסמכים.

מיכל שיר סגמן: זה פחות מטריד.

מיכל שיר סגמן: אנחנו חושבים פה בעיקר על ההורים, פחות על המעסיק כי זה לשמור דוח כמו כל שאר הדברים שהוא גם ככה צריך לשמור.

רון כץ: בתיק של הילד הוא שומר את החוזה ואת הכול אז אין שום סיבה - -

מיכל שיר סגמן: אפשר לתייק את זה יחד עם הכול.

תמי סלע: זה גם אינטרס שלו לשמור.

תמי סלע: אחר כך יבואו אליו בטענות.

מיכל שיר סגמן: זה גם בא לשמור עליו בסופו של דבר.

תמי סלע: אז אנחנו עכשיו בתיקונים שהם לצורך ההיבטים הפליליים של ההוראה: סעיף 29(א) מדבר על צו מניעת פעולה מפרה.

תמי סלע: זאת אומרת סמכות היועץ המשפטי לממשלה וגם של מפקח עבודה בכיר, אם הוא חושב שצפויה פעולה מפרה – לתת צו מניעה מראש.

תמי סלע: זה אחד הסעיפים שייכללו שם.

תמי סלע: אז אנחנו מוסיפים את 33ד1.

תמי סלע: סעיף 33ד1 זה האיסור הפלילי עצמו.

תמי סלע: גם פה צריך לעשות התאמות לעניין תיווך, ריאיון ומבחני במה.

תמי סלע: כרגע זה לא מנוסח באופן שכולל את כל הדברים האסורים.

תמי סלע: איסור העסקת נער בהופעת פרסום ללא הסכמת הורה: "המעסיק נער שמלאו לו 15 שנה וטרם מלאו לו 17 שנים בהופעת פרסום ללא הסכמת ההורה בניגוד להוראת סעיף 4א דינו קנס כאמור בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין".

תמי סלע: פה נוסיף: "או המתווך להעסקתו, לרבות ראיונות ומבחני במה", כמו שניסחנו בסעיף הראשי.

תמי סלע: תיקון סעיף 33ה לחוק עבודת נוער - -

עילם שניר: בינתיים אני אגיד – וזה נאמר, לדעתי, גם בדיון הקודם – שנעשתה פה הבחנה בין הסעיפים כדי לייצר מצב שהורה לא יהיה מופלל כי בחוק עבודת נוער יש אחריות.

עילם שניר: אז שבתיקון הזה לא תהיה אחריות של ההורה לעניין הפלילי.

תמי סלע: אז יש סעיף שמדבר על אחריות של תאגיד, ואז זה כפל קנס אם התאגיד הוא מעסיק.

תמי סלע: המעסיק הוא תאגיד אז הקנס הוא כפל קנס.

תמי סלע: זה משהו מאוד מקובל.

תמי סלע: בסעיף 33ו – עבירה של אחריות קפידה.

תמי סלע: מספיק שהוא העסיק בלי לקבל את ההסכמה לא צריך יסוד נפשי – זה כבר מעיד על התקיימות העברה.

תמי סלע: יש פה גם עיצומים כספיים, זאת אומרת אפשר לאכוף באכיפה מנהלית, ואין כפל סיכון.

תמי סלע: זאת אומרת אם בכל זאת מחליטים על הליך אז מחזירים את הסכום ששולם וזה לא מונע אפשרות להעמדה לדין.

תמי סלע: אבל דרך המלך פה היא בעיצומים כספיים, ובמקרה הזה העיצום הכספי הוא של 5,220 שקלים.

תמי סלע: זה סכום קצוב, זה לא סכום מרבי.

תמי סלע: אפשר להטיל אותו בהליך שהוא מפורט עם התראה מראש ואפשרות להעלות טענות.

תמי ברנע: מנהל מינהל ההסדרה והאכיפה רוצה להגיב על זה.

תמי סלע: בסדר גמור.

תמי סלע: זה חשוב, רק נסיים את התיקונים העקיפים האלה.

תמי סלע: יש הטלת חובת פיקוח על נושא משרה בתאגיד כדי למנוע את העברות, כאמור בכל מיני סעיפים בחוק עבודת נוער.

תמי סלע: אז גם פה הוספנו את הסעיף הזה.

תמי סלע: זה התיקון לסעיף 38.

תמי סלע: זה גם רלוונטי למינהל ההסדרה אז גם נקרא את התיקונים לחוק להגברת האכיפה של דיני העבודה שהוא החוק שמכוחו אפשר לפעול בדרך של עיצומים כספיים.

תמי סלע: גם פה בסעיף 33א2 אחרי המילים: "עבירה לפי סעיף 33א2 יבוא: או לפי סעיף 33ד1" – שזאת העבירה החדשה.

תמי סלע: ובתוספת השנייה בחלק ב' אחרי פרט 8 יבוא: "העסקת נער בהופעת פרסום ללא הסכמת הורה בניגוד להוראת סעיף 4א לחוק עבודת הנוער".

תמי סלע: גם פה צריך להתאים את הנוסח כמו שתיקנו.

תמי סלע: דבר אחרון שנשאר זה עניין של הוראת מעבר.

תמי סלע: אם אנחנו רוצים לתת איזושהי תחילה של היערכות – שזה הגיוני – אז צריך להחליט על תקופת התחילה המתאימה לחוק הזה.

תמי סלע: זה נראה לי כ-90 יום מיום הפרסום.

רון כץ: כן, לגיטימי.

לימור מגן תלם: מקובל.

תמי סלע: אלא אם כן יש הערות לזה.

תמי סלע: לגבי הוראת המעבר – הרי דיברנו על זה שאפשר לשלוח מסרון אם באמת הייתה תקופת העסקה קודמת והיה לי היתר או טופס קודם.

תמי סלע: יכול להיות שהנער הוא כבר לא בגיל של היתר, אלא בגיל 15, 16, אבל לפני שהחוק נכנס לתוקף הייתה תקופת העסקה קודמת.

תמי סלע: גם אז רצינו לאפשר להודיע במסרון.

תמי סלע: אבל פה אין לנו תיעוד אז חשבנו על משהו קצת יותר הדוק, אולי כחצי שנה.

תמי סלע: אם הייתה העסקה קודמת במהלך חצי שנה לפני כן – לאפשר את זה.

תמי סלע: וזה כהוראת מעבר.

מיכל שיר סגמן: מקובל.

מיכל שיר סגמן: נעבור למאיר דוד, מנהל מינהל ההסדרה.

מאיר דוד: צהריים טובים.

מאיר דוד: רק לעניין שמירת המסמכים במשך חמש שנים.

מאיר דוד: - - - לשמור מסמכים - - - שהמעסיק חייב לנהל אותם.

מאיר דוד: שם יש לו חובה על שמירה במשך שבע שנים.

מאיר דוד: לגבי מסמכים אחרים אנחנו דורשים מהמעסיק, לפי חוק עבודת הנוער, לשמור למשך כל תקופת ההעסקה.

מאיר דוד: אז לדרוש ממעסיק לשמור מסמך במשך חמש שנים, בעיניי זה יותר מדי.

מיכל שיר סגמן: למה?

מיכל שיר סגמן: קודם כול, זה נועד לשמור על המעסיק.

מיכל שיר סגמן: דבר שני, מעסיקים – כמי שניהלה חברה במשך שנים – אתה שומר מסמכים.

מיכל שיר סגמן: אתה לוקח עובד – יש לו תיק עובד.

מיכל שיר סגמן: מה הבעיה לשים את זה בתוך הקלסר?

מיכל שיר סגמן: שלא לדבר על מסמכים אחרים שהם צריכים לשמור גם שבע שנים.

מאיר דוד: נכון.

מאיר דוד: אבל אם ניקח את האישור הרפואי ואת צילום תעודת הזהות כשהוא מעסיק נער – הוא צריך לשמור את זה למשך כל תקופת ההעסקה.

מיכל שיר סגמן: בן אדם רוצה להעסיק נער או נערה, זה מגיע עם חבילה של שמירה הנער והנערה.

מיכל שיר סגמן: לא מדובר פה במשהו קשה מדי.

מיכל שיר סגמן: מדובר להדפיס משהו ולשים אותו בקלסר העסקה ולסגור עניין.

רון כץ: זה ממש אלמנטרי.

תמי סלע: האישור הרפואי, אם אני לא טועה, הוא למשך שנה אחרי תקופת ההעסקה אבל יש שם גם עניין של פרטיות, ולכן יש הוראה לבער אותו ממש אחרי התקופה הזאת כי יכול להיות שיש גם פרטים רפואיים של הנער.

מאיר דוד: שוב – לדעתי, חמש שנים זה הרבה זמן.

רון כץ: אבל לא הבנתי מה ההתנגדות.

רון כץ: הרי אנחנו שומרים את החוזה, ועם החוזה מצרפים לו את נספח ההסכמה.

רון כץ: החוזה צריך להישמר למשך יותר מחמש שנים.

רון כץ: אז מה ההתנגדות לא לשמור את ההסכמה הזאת למשך חמש שנים?

רון כץ: אם נצטרך אותה אחרי שלוש שנים, נגיד שאין כי משרד הכלכלה לא חשבו שאולי עם החוזה נשים עוד נספח?

מאיר דוד: אני לא חושב שלא.

מאיר דוד: אני מפנה את תשומת לבכם שהחובה לשמור מסמכים אחרים.

מאיר דוד: מדובר שם על משך תקופת ההעסקה ולא מעבר לכך.

רון כץ: ואם תקופת ההעסקה היא חודש אז נשמור את זה חודש?

רון כץ: ואם זה קמפיין של יום?

מאיר דוד: זה רלוונטי לתקופת ההעסקה ואחר כך - - -

רון כץ: אבל זה לא רלוונטי לתקופת ההעסקה.

רון כץ: עכשיו הטענות יהיו אחרי חצי שנה.

רון כץ: אחרי חצי שנה יבואו להתלונן.

לימור מגן תלם: מתלוננות יכולות להתלונן לפעמים אחרי שנתיים, שלוש עד שהן אוזרות אומץ להתלונן.

לימור מגן תלם: אני לא רוצה שום בעיה - -

רון כץ: צריך רגע לצאת מהקווים האלה ולהפעיל היגיון בריא.

רון כץ: אם בתקופת ההעסקה הקמפיין הוא שעה ואחרי שלושה חודשים מישהי מתלוננת?

מאיר דוד: אפשר לדבר על שנה.

רון כץ: מה זה משנה שנה או חמש שנים או חמש ושבע שנים?

רון כץ: זה באותו מסמך שהוא שומר גם ככה עם החוזה שלהם.

רון כץ: אם המעסיקים לא שומרים על הפרטים אני רוצה לדעת מי המעסיקים האלה.

תמי סלע: הרבה פעמים כשמדברים על קטינים ועל הוראות שבאות להגן מפני פגיעות התלונות מגיעות כשהנער או הנערה בגרו.

רון כץ: אז עוד יותר.

רון כץ: אין שום היגיון בנושא הזה.

מיכל שיר סגמן: זאת לא בירוקרטיה כבדה.

רון כץ: זה שום בירוקרטיה.

רון כץ: זה נספח לחוזה שגם ככה הוא צריך לשמור.

מיכל שיר סגמן: בדיוק.

רון כץ: בסוף, חס וחלילה, תהיה תלונה נצטרך את זה ולא נוכל למצוא את זה כי יגידו שאנחנו לא ביקשנו שישמרו את זה.

רון כץ: זה הזוי.

מיכל שיר סגמן: אני איתך.

לימור מגן תלם: אז נשארנו עם חמש שנים.

לימור מגן תלם: ויש לנו הטופס, נכון?

תמי סלע: כן, יש הטופס עצמו.

תמי סלע: זה מבוסס על טופס שקיים היום בהסכמה שיש במסגרת ההיתר בתקנות.

תמי סלע: גם פה נוסיף את התיקונים שהוספנו בסעיפים עצמם.

תמי סלע: נקרא אותו: פה הייתה הערה שנושא ההיתר מבלבל ואין צורך לציין אותו.

רון כץ: למה?

תמי סלע: במה שהיה בקריאה הראשונה הייתה גם הוראה:

תמי סלע: הוא נותן הסכמה.

עילם שניר: הוא נותן הסכמה אבל בהליך המנהלי הזה אני לא יודע עד כמה הוא מעורב ויודע מה המספר של זה.

עילם שניר: צריך לראות אם זאת לא דרישה שמעשית יהיה קשה למלא אותה.

תמי סלע: - - - החלק הראשון.

תמי סלע: הוא יודע אם היה היתר או לא היה היתר.

עילם שניר: האם ידוע לו על היתר.

תמי סלע: לא רואים את המספר.

תמי סלע: הוא יודע, הוא אמור לדעת.

לימור מגן תלם: בלי המספר.

תמי סלע: נוריד את המספר.

תמי סלע: ויש טופס מקביל לתיווך.

עילם שניר: הערה נוספת: מקום העסקה – יכולים להיות כמה, אני מניח.

מיכל שיר סגמן: סיימת?

עילם שניר: רק הערה נוספת לגבי מקום ההעסקה – אופי העבודה הזאת הוא שהרבה פעמים אין מקום קבוע.

עילם שניר: זה לא שמקום ההעסקה הוא במשרדים במקום מסוים.

עילם שניר: יכול להיות שהם מופיעים בהופעות בכל הארץ.

מיכל שיר סגמן: אבל מקום ההעסקה יכול להיות הכתובת שבו הסוכן נמצא - -

עילם שניר: אז אני אומר שצריך להבהיר מה זה אומר.

מיכל שיר סגמן: - - זה לא משנה אם כרגע מצלמים עכשיו בחוף הים או במטולה.

תמי סלע: - - - ההורה מודע לאן הוא שולח את הילד.

תמי סלע: הוא ימלא מה שהוא יודע.

עילם שניר: בדיוק.

עילם שניר: אז רק לפרוטוקול נבהיר שאנחנו מודעים לכך שיש מקומות שונים.

תמי סלע: - - - שהופעות מתקיימות בכל הארץ.

עילם שניר: אז הכוונה היא למקום העיקרי.

מיכל שיר סגמן: אבל פה הוא צודק כי מקום העסקה בעניין הזה צריך להיות יותר ברור.

לימור מגן תלם: הכתובת של הסוכן, לדעתי.

מיכל שיר סגמן: כתובת סוכן.

עילם שניר: אגב, הערה נוספת:

עילם שניר: מאחר שהוספנו את פרטי הופעת הפרסום יכול להיות שגם צריך.

מיכל שיר סגמן: אני מזכירה לכם שהעליתם בנוגע למקום העסקה שהרבה מאוד מפגשים קורים בתוך דירות.

לימור מגן תלם: נכון, קורים בבתים.

לימור מגן תלם: לכן אמרתי - -

מיכל שיר סגמן: לכן מקום ההעסקה זה לאו דווקא איפה מצלמים.

מיכל שיר סגמן: זה לא מה שמעניין, ופה זה עלול להפיל את ההורים או את המעסיק.

מיכל שיר סגמן: רגע, מה זה בחוף הים?

מיכל שיר סגמן: הוא לקח אותו לקניון.

מיכל שיר סגמן: מקום ההעסקה זה כתובת הסוכן.

עילם שניר: אפשר לרשום כאן "פרטי המעסיק".

תמי סלע: פרטי המעסיק וכתובתו.

עילם שניר: כן, פרטי המעסיק וכתובתו.

עילם שניר: אנחנו צריכים להבין שהרציונל הוא שזה כדי שההורה ידע לאן הילד הולך.

תמי סלע: הוא גם לא תמיד - - - את המשרדים שלו.

קריאות: - - -

עילם שניר: לכן הערתי שמאחר שבהודעה על האישרור מחדש נוסף העניין של פרטי הופעת הפרסום, שזאת המהות למה שהוא יעשה במסגרת ההעסקה ככלל זאת יכולה להיות אמירה כללית כמו "פרסומות" אבל שזה גם יופיע בטופס במקום "מקום ההעסקה" שהוא נתון לא רלוונטי.

מיכל שיר סגמן: הוא כן רלוונטי לאור מה שהעלינו כאן בדיונים הקודמים.

לימור מגן תלם: פשוט נרשום "כתובת של הסוכן" וזהו.

עילם שניר: הכתובת של המעסיק כן.

מיכל שיר סגמן: הכתובת של המעסיק היא רלוונטית.

עילם שניר: אבל מעבר לזה צריך שההורה כשהוא נותן את ההסכמה בטופס להוסיף - -

מיכל שיר סגמן: להוסיף את פרטי ההתקשרות כדי שההורה - -

תמי סלע: סוג הופעת הפרסום.

מיכל שיר סגמן: איזה סוג.

מיכל שיר סגמן: אוקיי.

מיכל שיר סגמן: אם מדובר על תחתונים אז אנחנו יודעים - - -

עילם שניר: זה יהיה משהו כללי כי בסוף יש חוזה ההעסקה או הודעה לעובד שחלים ושם מפרטים את התנאים ואת סוג ההעסקה.

תמי סלע: אני יכולה להגיד שבטופס של ההיתר יש פרטי ההופעה, שם ההופעה, סוג ההופעה.

תמי סלע: פה יש גם תפקיד הילד כי זה לעניין מחזות.

תמי סלע: אבל יש שם ההופעה וסוג ההופעה.

תמי סלע: זה כבר נמצא בטופס של ההיתר בהקשר הזה.

עילם שניר: זה בהיתר.

תמי סלע: זה הגיוני להכניס את זה גם לכאן.

לימור מגן תלם: אז לגזור את זה משם ולהכניס את זה לפה.

עילם שניר: אני מציע להוסיף: "פרטי הופעת הפרסום" כי הגדרנו את זה כהגדרה ייחודית פה.

עילם שניר: אז פשוט שזה יופיע.

רון כץ: זה הגיוני מאוד.

לימור מגן תלם: אפשרי.

תמי סלע: בסדר.

תמי סלע: הדבר האחרון זה השאלה שהעליתי בהצעה.

מיכל שיר סגמן: דליה רצתה.

תמי סלע: אז שיתייחסו גם לנושא של היתר להעסקת נער ששאלתי עליו בהתחלה בסעיף 27.

מיכל שיר סגמן: דליה, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: יש כאן גם עוד בקשה להתייחסות ממך לגבי סעיף 27.

דליה שילי יריחובר: רציתי להגיד רק לגבי הנושא של ההיתר.

דליה שילי יריחובר: שוב, מה זה נותן בטופס שלי אם ניתן אי פעם היתר?

דליה שילי יריחובר: זאת אומרת באותה מידה זה יכול להיות מישהו שניתן לו היתר, ועכשיו ההורים שלו מסכימים שבגיל 16 הוא יעבוד.

דליה שילי יריחובר: אני אשמח גם אם תוכלו להתייחס לנושא ההבחנה בין תיווך לבין העסקה מבחינה מקצועית.

דליה שילי יריחובר: כי אם הילד מופיע בפרסומת ההורה יודע איפה וכולי.

דליה שילי יריחובר: אז צריך להבין שיש הבדל בין תיווך לבין העסקה בפרסומת.

דליה שילי יריחובר: אז אולי ניתן לאורטל להתייחס לזה בהקשר הזה.

דליה שילי יריחובר: ושוב, לעניין ההיתר אני לא רואה את הקשר לעניין ההסכמה.

דליה שילי יריחובר: יכול להיות שהוא נתן היתר בשנים קודמות.

דליה שילי יריחובר: אני לא חושבת שההורה בכלל זוכר ויודע את זה.

דליה שילי יריחובר: עכשיו נמצא את ההסכמה שלו לעניין הפרסומת.

מיכל שיר סגמן: מה?

תמי סלע: ההתייחסות בטופס לכך שבעבר היה היתר.

דליה שילי יריחובר: מה שדיברתם לפני כן על ההיתר, על עצם - - -

רון כץ: למה לא?

רון כץ: זה גם מעיד על בדיקה קצת יותר רצינית של ההורה ולא, חלילה, מישהו יחתום על הטופס.

רון כץ: יש פה מחשבה על הדבר הזה, וזה עוד רגע של עצירה שהוא לא מפריע לנו.

לימור מגן תלם: ואת מספר ההיתר הורדנו כדי לא להכביד.

רון כץ: נכון, ואת המספר הורדנו כדי לא להכביד כשיצטרכו לחפש אותו.

רון כץ: זה עוד רגע של מחשבה לקראת שליחה של קטין עם סוכן.

רון כץ: היינו רוצים שתהיה עוד דקה של מחשבה.

דליה שילי יריחובר: אבל צריך לזכור שההיתר - -

לימור מגן תלם: אבל בלי מספר היתר.

לימור מגן תלם: אין הכבדה.

דליה שילי יריחובר: זה לא העניין.

דליה שילי יריחובר: העניין הוא שגם ההיתר עצמו זה משהו שניתן על-ידי זרוע העבודה למתווך, למעסיק.

דליה שילי יריחובר: זה משהו שברוב המקרים ההורה לא מודע לו.

רון כץ: אין בעיה, אז הוא יבדוק.

רון כץ: אנחנו רוצים שההורה ישאל את השאלה הזאת.

רון כץ: אנחנו רוצים שההורה ישאל את הפיקוח שלכם שהוא חשוב ונכון, האם קיבלתם היתר מזרוע העבודה.

רון כץ: יגיד כן, כנראה הוא יהיה יותר רגוע; יגיד לא, יבדוק למה לא.

רון כץ: זה חלק מהבדיקות שאנחנו מצפים מהורה לעשות.

דליה שילי יריחובר: מאיר ואורטל, אתם רוצים להתייחס?

רון כץ: וזה בגלל שאנחנו סומכים עליכם, דרך אגב.

רון כץ: זה נטו בגלל שאתם עושים עבודה רצינית בנושא.

מיכל שיר סגמן: מאיר, יש לך משהו להוסיף?

רון כץ: הוא מסכים איתנו.

מאיר דוד: אין לי עוד הערות.

מיכל שיר סגמן: אוקיי.

מיכל שיר סגמן: אז זה בסדר?

מיכל שיר סגמן: אפשר להתקדם?

מיכל שיר סגמן: אוקיי.

מיכל שיר סגמן: אתה רוצה להוסיף?

עילם שניר: אני רוצה לבדוק משהו.

עילם שניר: אבל בינתיים אפשר.

מיכל שיר סגמן: עכשיו הצבעה.

תמי סלע: סיימנו לעבור על הסעיפים.

מיכל שיר סגמן: רגע, שמשרד המשפטים ירגיש טוב עם עצמו.

עילם שניר: אני מעכב את כולם.

מיכל שיר סגמן: הכול בסדר.

מיכל שיר סגמן: המתנו, כמה זמן?

מיכל שיר סגמן: לידתו של חוק זה דבר ארוך ומורכב.

מיכל שיר סגמן: נמתין עוד דקה.

מיכל שיר סגמן: אני בינתיים אברך את המציעים.

מיכל שיר סגמן: האמת היא שזה חוק מאוד חשוב.

מיכל שיר סגמן: בוועדה לזכויות הילד בשנה האחרונה קיימנו אין-ספור דיונים כדי לראות איך אפשר להגן על ילדים ונוער בישראל.

מיכל שיר סגמן: העובדה שהעליתם את הנושא החשוב הזה ואתם מצליחים לבצע בו שינוי אמיתי – אני זוכרת את זה עוד מהתקופה שאנחנו היינו בתיכון וכל העולם הזה קסם והיה כל כך מושך, וכמעט כל נער או נערה מתפתים להגיע בלי לדעת מי האנשים.

מיכל שיר סגמן: אני זוכרת את הסיפורים מחברים וחברות עוד כשהייתי נערה.

מיכל שיר סגמן: פעם זה מצליח והכול בסדר, נהדר וחוקי, ולצערנו, הרבה מאוד פעמים גם לא.

מיכל שיר סגמן: לכן זה חוק מבורך.

מיכל שיר סגמן: כל הכבוד גם על זה שלא התייאשתם גם ביום פיזור הכנסת.

מיכל שיר סגמן: שתצליחו להעביר את זה היום במליאה.

לימור מגן תלם: מפה הולכים למשימה הבאה.

מיכל שיר סגמן: למשימה הקשה הבאה.

מיכל שיר סגמן: אני מאחלת לכם שתצליחו להגיע היום למליאה, ושהחוק הזה ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: זה חוק חשוב.

מיכל שיר סגמן: כל הכבוד.

רון כץ: תודה רבה.

לימור מגן תלם: תודה רבה, לך, יושבת-ראש הוועדה, שנענית לפנייה שלנו וגם ביום כזה מצאת זמן לכנס את הוועדה.

לימור מגן תלם: אז אנחנו רוצים להודות לך מאוד.

לימור מגן תלם: תודה.

מיכל שיר סגמן: בשמחה.

תמי סלע: אז רק עוד הוראה אחת זה לתת סמכות לשר הממונה לשנות את התוספת בצו.

רון כץ: איזו תוספת?

תמי סלע: הטופס הוא בתוספת.

תמי סלע: אם יהיה צורך לשנות אותו כדי שלא יצטרכו חוק, שהשר יוכל לשנות.

רון כץ: מי זה השר הממונה – כלכלה או משפטים?

תמי סלע: כלכלה.

רון כץ: מצוין.

מיכל שיר סגמן: משרד המשפטים, עוד הערה?

מיכל שיר סגמן: אין.

מיכל שיר סגמן: צביקה גוטליב, איגוד המפיקים, ואחר כך נצביע.

צביקה גוטליב: אנחנו איגוד המפיקים תמכנו בהצעה לאורך כל הדרך וגם בטיוטה האחרונה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

צביקה גוטליב: אבל אני חייב להגיד שלא הבנתי איזה שינויים נוספו כעת בדיון מעבר לטיוטה שהוגשה לוועדה לפני הדיון.

תמי סלע: השינוי המרכזי זה האפשרות בסיטואציות מסוימות של העסקה קודמת או קשר העסקה קודם לתת את ההסכמה באמצעות מסרון או דואר אלקטרוני ולא בטופס בכל פעם מחדש.

צביקה גוטליב: אוקיי, תודה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו יכולים להעלות להצבעה?

תמי סלע: כן.

תמי סלע: אני רק מסתכלת.

תמי סלע: אני רואה שחלק מהתקנות הם באישור ועדת העבודה והרווחה.

תמי סלע: אז יכול להיות שגם שינוי התוספת, כיוון שזה נחקק בחוק שיהיה איזשהו פיקוח פרלמנטרי, שזה יהיה בצו באישור הוועדה.

מיכל שיר סגמן: למה עבודה ורווחה?

תמי סלע: זאת הוועדה שמטפלת בחוק הזה בדרך כלל.

עילם שניר: אני רק אגיד שזאת תוספת שבסופו של דבר היא די טכנית.

מיכל שיר סגמן: אנחנו פה בוועדה לזכויות הילד מאוד אוהבים את החוקים שלנו.

רון כץ: אם זאת תוספת טכנית אני מציע להוריד את זה.

עילם שניר: בלי ועדה?

עילם שניר: זה נראה לי טכני.

מיכל שיר סגמן: בלי ועדה.

מיכל שיר סגמן: לנו יש פה העניינים שלנו.

רון כץ: אנחנו תומכים בעניינים שלך, מיכל.

מיכל שיר סגמן: בדיוק.

מיכל שיר סגמן: אז הצבעה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו מצביעים על תיקון לחוק עבודת הנוער (תיקון מס' 21) (עבודת נוער בהופעות פרסום), התשפ"ב-2022 לקריאה שנייה ושלישית.

מיכל שיר סגמן: צריך פ'?

תמי סלע: לא, לא.

מיכל שיר סגמן: אוקיי.

מיכל שיר סגמן: מי בעד?

מיכל שיר סגמן: מי נגד.

מיכל שיר סגמן: מי נמנע?

תמי ברנע: לימור לא יכולה להצביע.

לימור מגן תלם: אוקיי.

מיכל שיר סגמן: אז אני מצביעה לבד?

רון כץ: לא, איתי.

מיכל שיר סגמן: אתה המחליף?

רון כץ: כן.

תמי ברנע: אתה במקום - - -

מיכל שיר סגמן: אז שוב: מי בעד?

מיכל שיר סגמן: מי נגד?

מיכל שיר סגמן: מי נמנע?

מיכל שיר סגמן: ההצעה אושרה.

תמי סלע: הנוסח תוקן, כמובן, בהתאם לכל הסיכומים שהיו פה.

מיכל שיר סגמן: בהצלחה רבה למציעים ויישר כוח.

רון כץ: מיכל, תודה רבה לך ולכל הצוות.