ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 158, 2022-06-27 11:30

וליד טאהא: אני רוצה לפתוח, להתחיל את הדיון.

וליד טאהא: הדיון הוא על הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – חובת רצף פעילות בגוף שנותן שירות לנתיחת גוויה), התשפ"א–2021, פ/2049/24, של חברי הכנסת ווליד טאהא, מנסור עבאס ומאזן גנאים, לקריאה ראשונה.

וליד טאהא: אנחנו עשינו דיון ארוך וממצה.

וליד טאהא: ועשינו עוד דיונים שלא במסגרת הדיונים הרשמיים של הוועדה.

וליד טאהא: השתתפו בדיונים כמובן הנציגים של המכון, ד"ר חן קוגל, ונציגים של משרד הבריאות ושל משרד המשפטים, אם אני לא טועה.

וליד טאהא: אנחנו עוד לא הגענו לסיכום סופי על נוסח שכנראה יהיה הנוסח הסופי.

וליד טאהא: יש לנו נוסח לא סופי.

וליד טאהא: אפשר להעביר אותו בקריאה ראשונה כדי לשמור, אם אפשר, על דין רציפות של החוק הזה בכנסת הבאה, אם זה יעלה במסגרת ההסכמות.

וליד טאהא: אנחנו רוצים שזה יקרה, כי אמרנו הרבה מאוד פעמים שאנחנו מדברים על כבוד המת מצד אחד וכבוד החיים, בני אדם חיים, מצד שני.

וליד טאהא: לכל אדם מת שצריך לכבד יש גם משפחה בחיים שצריך לכבד.

וליד טאהא: ומדובר בנושא מאוד קשה, בכלל מאוד קשה לשאת אותו.

וליד טאהא: מי שמת לו צעיר לא משנה באילו נסיבות, הוא גם כך נמצא במצב טראומטי מבחינתו.

וליד טאהא: אז אם מוסיפים עליו את העינויים של איך הוא מצליח לשחרר את הגופה מאבו כביר, אז התווסף לו עוד ממד של סבל מיותר.

וליד טאהא: אז החוק שאני הצעתי בא להסדיר את הסוגיה.

וליד טאהא: ראשית, להסדיר את הפעילות של המכון לרפואה משפטית, כי מתברר לי שאף אחד לא יודע באיזו מתכונת של אחריות המכון הזה פועל.

וליד טאהא: יש עליו הרבה אפוטרופוסים, הרבה אבות ואימהות יש מעל הראש של המכון הזה.

וליד טאהא: אני לא יודע אם כולם אבות ואימהות לגיטימיים, אבל זה המצב.

וליד טאהא: הוא צריך להיות עצמאי מבחינה מקצועית והוא צריך להיות עצמאי מבחינת התנהלות שוטפת שלו.

וליד טאהא: כמובן הוא צריך להיות משויך לאיזשהו משרד שאפשר לקבוע אותו.

וליד טאהא: אבל בינתיים במצב הנוכחי הוא מפוזר בין כמה משרדים.

וליד טאהא: יש את משרד הבריאות, יש את משרד המשפטים, יש את המשרד לביטחון הפנים.

וליד טאהא: אני ליוויתי את עבודת המכון בכל הקשור לפשיעה ולרציחות שיש בחברה הערבית.

וליד טאהא: כמעט אין שבת או סוף שבוע – כדי לא לקומם את גפני, אז לערבים מותר לדבר בשבת בטלפון, נכון, מבחינתך, אדוני הרב?

משה גפני: אני לא.

משה גפני: אני ראיתי את הנוסח של - - -

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: עזוב את הנוסח.

וליד טאהא: נגיע לזה.

וליד טאהא: שאלתי שאלה טכנית.

משה גפני: ערבי יכול לדבר בטלפון ויכול לעשות כל דבר.

וליד טאהא: כולל בשבת?

משה גפני: כולל.

וליד טאהא: ולבוא אליך הביתה ולהדליק לך את האור?

משה גפני: ביום חול אני לא יודע אם מותר, אבל בשבת מותר.

וליד טאהא: ולפתוח לך את הפריג'ידר?

וליד טאהא: הוא יכול לעשות את כל זה.

וליד טאהא: אז מכיוון שמותר לי לעשות את זה, אז דאגתי לכבד את המתים גם בסופי שבוע ודאגתי לכבד את ההורים של המתים גם בסופי שבוע.

ישראל אייכלר: אבל זה לא כתוב בחוק, אדוני היושב-ראש.

וליד טאהא: ועל כן גם יצרתי קשר רציף והדוק עם המכון, עם המנהל של המכון, עם שאר הפקידות במכון.

וליד טאהא: ונחשפתי לקשיים.

וליד טאהא: חברי הכנסת גפני ואייכלר.

משה גפני: כן.

וליד טאהא: נחשפתי לקשיים המאוד מאוד קשים באמת שמתמודדים איתם במכון הזה.

וליד טאהא: יש לנו, יחסית לרשות הפלסטינית, הוא מתפקד רבע ממספר הנפשות הפועלות שם.

וליד טאהא: פה יש הרבה יותר אזרחים משם.

וליד טאהא: אבל שם יש יותר כוח אדם מאשר פה, במכונים לרפואה משפטית.

וליד טאהא: לעומת העולם, שמדינת ישראל – אני לא יודע אם אתה או איילכר אוהבים את זה, אבל מדינת ישראל אוהבת לחקות את מדינות ה-OECD.

וליד טאהא: אז לעומת ה-OECD, כדאי להתחבא מתחת לשולחן מרוב בושה.

ישראל אייכלר: באירופה מחכים ארבעה ימים, אגב.

וליד טאהא: אל תחקה אותם בזה.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני לא אמרתי.

וליד טאהא: תחקה אותם ברמת המכון, ברמת הרופאים הפתולוגיים.

וליד טאהא: תחקה אותם בדברים האלה.

וליד טאהא: לא כמה זמן משאירים גופה, כי ההלכה שלי ושלך הן אחרות.

ישראל אייכלר: נכון.

וליד טאהא: שלי ושלך הן אחרות.

משה גפני: אז אני עד לרגע הזה מתחת לשולחן.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז יופי שאתה מתחת לשולחן, כי יש לך הרבה סיבות.

משה גפני: כן.

וליד טאהא: על כן אני פועל לשנות את המציאות הזו.

משה גפני: אם תאפשר לי, אז אני אסביר.

וליד טאהא: אני אאפשר לך עוד מעט.

וליד טאהא: אני מנסה לעזור לשנות את המציאות העגומה הזו לטובת כל אזרחי המדינה, יהודים וערבים.

וליד טאהא: מי שאסור לו לעשות את זה בשבת, שלא יעשה.

וליד טאהא: מי שמותר לו שכן יעשה.

וליד טאהא: מי שאסור לו לקבור את היקיר שלו בשבת, שלא יקבור.

וליד טאהא: מי שמותר לו שכן יקבור.

וליד טאהא: זאת אומרת, אני לא מבקש לפגוע בדת היהודית.

וליד טאהא: אני מבקש מהדת היהודית לא לפגוע בי, כי מה לעשות, יש קצת שינויים בדתות בעניינים האלה.

וליד טאהא: לא הרבה, דרך אגב.

ישראל אייכלר: אבל יש הסכמה שלערבי מותר.

ישראל אייכלר: מה אתה רוצה?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אז אנחנו מסכימים על איסור הלנת המת.

וליד טאהא: צריך להביא אותו לקבורה מהירה.

וליד טאהא: אבל צריך להכשיר את התנאים למכון כדי להביא את המתים לקבורה מהירה.

וליד טאהא: אי-אפשר לבקש מהם לקיים את העיקרון הזה – רבותיי, אתם שם מנהלים דיון נפרד; אז אל תנהלו דיון נפרד בתוך הוועדה; תעשו את זה בחוץ.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לעזור להם לקיים את זה.

וליד טאהא: היה לנו נוסח אחד שעליו התנהל פה דיון ארוך.

וליד טאהא: עדיין, יש לנו נוסח אומנם, אבל אני אומר, מבחינתי הוא לא נוסח סופי.

וליד טאהא: יש הרבה מה לשפר.

וליד טאהא: אני רוצה לבוא בהסכמות עם כולם, כי אין בכוונתי לפגוע באף אחד בדיוק כפי שאין בכוונתי שמישהו יפגע בי.

וליד טאהא: לא רוצים לפגוע באיש ואנחנו לא רוצים שאיש יפגע בנו.

וליד טאהא: על כן יהיה לזה המשך.

וליד טאהא: אני בינתיים רוצה לתת לצוות הייעוץ המשפטי של ועדת הבריאות שמלווים אותנו, היות שאני לא מתנהל מול הצוות המשפטי של ועדת הפנים.

וליד טאהא: גל כהן המתמחה של נעה - - -

משה גפני: אני רק צריך לצאת.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז אני אשלים לומר את הדברים ואני אתן לך לפניה.

משה גפני: כן.

וליד טאהא: אבל חבל, היית צריך לשמוע גם את הקראת הנוסח.

וליד טאהא: גל כהן, המתמחה של נעה בן שבת, היועצת המשפטית של ועדת הבריאות, ומי?

גל כהן: איילת.

וליד טאהא: איילת מצוות הייעוץ של ועדת הבריאות.

וליד טאהא: אבל לפני זה, גל ואיילת, הרב גפני.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

וליד טאהא: את יודעת, אסור לי להרגיז רב.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אתה יכול.

וליד טאהא: אם הוא מרים ידיים לשמיים, לכו תדעו מה יקרה.

וליד טאהא: הוא בינתיים שנה מרים ידיים כדי להפיל אותנו ולא הצליח.

ישראל אייכלר: למה לא הצליח?

וליד טאהא: אבל גם עכשיו כאשר אנחנו עזרנו לו להצליח – אנחנו, אני מתכוון לקואליציה – הוא לא יצליח בפעם הבאה להיות בסיטואציה פוליטית אחרת מזו שהוא נמצא בה היום.

וליד טאהא: אז בבקשה, אדוני הרב.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מודה לך.

משה גפני: אני לא חבר בוועדה.

משה גפני: הרב אייכלר הוא חבר בוועדה.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אנחנו נהנים מהשתתפויות שלו בוועדה.

וליד טאהא: נהנים.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני רוצה להסכים איתך עם כל מה שאמרת.

משה גפני: כל ההקדמה שלך בעניין הזה היא הקדמה נכונה.

משה גפני: אני סבור שהמכון לרפואה משפטית במדינת ישראל נמצא בכוח אדם נמוך באופן יחסי למדינות ה-OECD.

משה גפני: אני מסכים שאנחנו נמצאים פה, כמה אזרחים בני דתות שונות.

משה גפני: אני לא מדבר על רוב ומיעוט.

משה גפני: אבל צריך לדאוג לכולם.

משה גפני: ויש פה למעלה מ-20% שהם אינם יהודים והדת שלהם שונה.

משה גפני: היא לא שונה בעניין שצריך לעשות כל מאמץ שלא להלין את המת ולהתנהג בכבוד הכי הגדול וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אתה יכול לעשות חוק.

משה גפני: והחוק הזה ייכנס לוויכוח.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני רואה שהחוק הזה, הנוסח שקיים עכשיו, הוא נוסח הרבה יותר טוב ממה שהיה בנוסח המקורי.

משה גפני: הוא באמת יותר מתחשב.

משה גפני: אבל הוא לא פותר את הבעיה.

משה גפני: ועל כן ההצעה שלי שאני הצעתי אותה, אני מציע לך אותה.

משה גפני: ואם אתה עושה את זה, תבורך, מכיוון שאז באמת אתה פותר כמה בעיות בבת אחת.

משה גפני: אני מציע שיהיה סניף של המכון לרפואה משפטית, מקום שנמצא בבית חולים ערבי, כמו בתי החולים הנצרתיים למשל, ששם יהיה סניף שהמכון לרפואה משפטית יהיה מוקד העניין של הטיפולים האלה שצריך לעשות והמחקרים שצריך לעשות.

משה גפני: אבל יהיה לו סניף שיפעל בנצרת.

משה גפני: עוד יבוא מישהו ויגיד: אני מוסלמי ויקירי נפטרי לי ביום שישי, ואני רוצה לקבור אותו בשבת בבוקר; צריך לעשות את הבדיקה, אני רוצה שיעשו את הבדיקה בנצרת; יעשו את בדיקה בנצרת.

משה גפני: אתה גם מרוויח בזה שאתה משדרג את בית החולים המוסלמי או הערבי או האנגלי, לא חשוב על מי אנחנו מדברים מבין השלושה, מי שהכי מתאים.

משה גפני: אנחנו גם משדרגים אותו מבחינה תקציבית, אנחנו גם משדרגים אותו מבחינת הטיפול שהוא עושה.

משה גפני: אנחנו גם משדרגים את מדינת ישראל שהופכת להיות מדינה יותר נורמלית, יותר מתקרבת ל-OECD.

משה גפני: היא מקבלת תוספת של כוח אדם שעוסק בעניין הזה.

משה גפני: והיא לא פוגעת באף אחד.

משה גפני: מי שהוא יהודי יטופל כמו יהודי.

משה גפני: ומי שהוא מוסלמי יטופל כמו מוסלמי.

משה גפני: וכולם בכובד רב.

משה גפני: להתחיל להיכנס לעניין הזה ושאנחנו נגיד חוק שעות עבודה ומנוחה, וזה ייכנס לעניין ותבוא המשפחה ותצעק ותגיד: מה פתאום?

משה גפני: למה הוא לא בא לעבודה?

משה גפני: אני חייבת, לא מעניין אותי שום אחר; אני רוצה את הפתרון.

משה גפני: ואז יבואו ויגידו: אבל אני לא יכול, בגלל שאי-אפשר להעסיק.

משה גפני: הבעיה הזאת לא נפתרה.

משה גפני: הורידו קצת מהבעיה הזאת, אבל הבעיה המרכזית נשארה.

משה גפני: אני יודע שזה עולה כסף.

משה גפני: זה עולה כסף לא מי יודע מה, בגלל שאתה בין כה וכה צריך לעזור לבית החולים בנצרת.

משה גפני: כולנו יודעים את זה.

משה גפני: זה לא דבר חדש.

משה גפני: כשאני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, דאגתי להעביר לשם כסף.

משה גפני: אני יודע את המצוקה הגדולה שלהם.

משה גפני: מנהלי בתי החולים היו פה.

משה גפני: ואם אתה משאיר את המכון לרפואה משפטית והוא בעל הבית של העניין ולא עושים שם דברים בלי ההסכמה שלו, של המכון לרפואה משפטית באבו כביר, המציאות נפתרה ואז אנחנו גם יוצאים יותר נורמליים, מודרניים יותר, יותר מתורבתים וגם פותרים את הבעיה.

משה גפני: כל הבעיות שהעלית נפתרות בתוכנית הזאת.

משה גפני: אז אני יודע שצריך להתמודד עם משרד האוצר וצריך להתמודד עם משרד הבריאות.

משה גפני: אבל בגלל זה אתה יושב-ראש ועדת הפנים ואתה יודע להתמודד.

משה גפני: עכשיו אני לא יודע מה יהיה בבחירות הבאות.

משה גפני: אני לא יודע מי יהיה יושב-ראש ועדת הפנים ומי יהיה בתוך העניין הזה.

משה גפני: אני חושב שזה הנושא האמיתי, בגלל שזה נושא שיכול לעבור הסכמה בכל המקומות תמיד, וזה נושא שבאמת צריך לעשות אותו.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת משה גפני.

וליד טאהא: אגב, בתי החולים בנצרת הם בתי חולים שמגיעה להם תמיכה.

משה גפני: מה השאלה בכלל?

וליד טאהא: והם קיבלו.

וליד טאהא: אבל אין קשר בין התמיכות שעברו או לא עברו לבתי החולים לבין הסוגיה.

משה גפני: חבר הכנסת ווליד טאהא, אתה יכול להגיד את זה במערכת הבחירות שלך.

משה גפני: אני יודע כמה חסר להם.

וליד טאהא: כן, כן.

וליד טאהא: אני יודע.

וליד טאהא: היית צריך לתת יותר ולא נתת.

משה גפני: נכון, נכון.

וליד טאהא: נכון.

משה גפני: בהסכמה עם האוצר.

וליד טאהא: הסוגיה הזו היא אחרת, כי עד שאני לא העליתי את הבעיה, גם לא שמעתי את ההצעה.

וליד טאהא: זאת אומרת, הייתה בעיה, לא עניינה אף אחד.

וליד טאהא: אתה היית חבר קואליציה במשך 15 שנה עם נתניהו.

משה גפני: או-הו.

וליד טאהא: המכון המשיך להתקיים בקטסטרופה.

משה גפני: לא הייתי 15 שנה בקואליציה.

משה גפני: חלק מהזמן הייתי באופוזיציה.

וליד טאהא: כמה זמן היית?

משה גפני: הייתי ב-2019.

משה גפני: כשהייתה ברית האחים בין בנט לבין יאיר לפיד, הייתי באופוזיציה.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: לא אהבת את הברית של האחים.

וליד טאהא: כמו הפעם, גם לא אהבת את הברית האחים שלהם.

משה גפני: אם לא הייתי בזמן הזה באופוזיציה, הייתי מתייבש.

משה גפני: אתה יודע מה זה להיות חבר בקואליציה?

וליד טאהא: כן, כן.

וליד טאהא: אני יודע.

וליד טאהא: אני מנסה ללמוד ממך איך לא מתייבשים בעיקר.

וליד טאהא: אז בינתיים, המשפחות של המתים המוסלמים מתייבשות, כי לא מצליחות לשחרר את הגופות של היקירים שלהן בזמן.

ישראל אייכלר: בהצעה הזאת אתה מחזק את המכון?

וליד טאהא: אנחנו נרצה לשמוע את חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואני חוזר לייעוץ המשפטי.

משה גפני: אני חייב לזוז.

משה גפני: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה, הרב גפני.

משה גפני: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה שהשתתפת.

ישראל אייכלר: אני מסכים עם כל מה שאמר הרב גפני, ואני יודע שגם אתה היית שמח פה.

וליד טאהא: אני מתאר לעצמי שאתה מסכים.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: וגם אתה היית שמח שייפתח שם סניף כזה.

ישראל אייכלר: וזה גם יוסיף כוח אדם למכון שכל כך משווע לכוח אדם.

ישראל אייכלר: אז יהיו להם אנשים גם שם, וזה יכול לפתור גם את הבעיה הבסיסית שם.

וליד טאהא: אז למה לקשור את זה בבית חולים.

וליד טאהא: אם צריך סניף, אז אולי נפתח שלושה סניפים של המכון, אחד בצפון, אחד בדרום.

וליד טאהא: והינה, יש אחד במרכז.

וליד טאהא: לא קשור לבתי חולים.

וליד טאהא: למה בתי חולים?

ישראל אייכלר: אז אני אסביר לך גם למה.

וליד טאהא: צריך לתמוך בבתי החולים בכל מקרה.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: כי אז באופן טבעי - - -

וליד טאהא: כי בתי החולים בדרך כלל מטפלים בחולים בחיים.

ישראל אייכלר: כן.

וליד טאהא: המרכז הזה מטפל במתים.

ישראל אייכלר: כן.

וליד טאהא: אבל יש קשר ישיר בין המשפט לחוות הדעת, לעבודת המשטרה, לחקירות מיוחדות, לפעילויות מיוחדות.

וליד טאהא: ועל כן המקום הזה צריך לקבל את הכבוד הראוי לו מבחינת שדרוג, מבחינת מכשור, מבחינת כוח אדם, מבחינת מיקום, אם תרצו.

וליד טאהא: הם נמצאים במקום שבקושי מכיל אותם.

וליד טאהא: אז יש פה סוגיה, דרך אגב, היא לא של ווליד טאהא.

וליד טאהא: היא צריכה לעניין כל אזרח במדינה הזו ללא קשר להיותו ערבי, יהודי, חרדי, חילוני.

ישראל אייכלר: כן.

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני שמח שנתת לי את רשות הדיבור לברר את הנקודה הזאת.

ישראל אייכלר: יש הבדל הלכתי ברור וחד-משמעי, זהותי, בין ההלכה היהודית ששבת אצלה ליהודים חייבת להיות יום שבתון, וגם המדינה החילונית הכירה בזה כבר בהקמת המדינה ועד היום הזה זה יום השבתון ולכן אין לעבוד בו, לבין הצורך האמיתי שהעלית פה, וטוב שהעלית את זה, שמוסלמי לא, חס וחלילה, יצטרך להלין את מתו בגלל שהיהודים מועסקים ביום שבת.

ישראל אייכלר: וההצעה של הרב גפני וההצעה שלנו שזה יהיה בבית חולים שרובם מוסלמים, פשוט נועדה כדי לפתור את הבעיה למוסלמים, ולא ליהודים שלא רוצים לשמור את השבת.

ישראל אייכלר: תבין, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: אתה אמרת לי להבהיר.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: הגדרה לא מדויקת.

וליד טאהא: ללא קשר לגישה הדתית, בתי חולים בנצרת, אף אחד מהם איננו מוסלמי.

וליד טאהא: אבל זה לא העניין.

ישראל אייכלר: זהו.

וליד טאהא: אבל אין קשר.

ישראל אייכלר: אבל אני מסביר לך את הקשר.

ישראל אייכלר: תנסה להבין את הקשר.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה שיהודים שרוצים להפר את השבת ולהגיד: לא מעניינת אותי השבת – ישתמשו באגף המוסלמי הזה כדי לפרוץ את כל החומות.

וליד טאהא: ואם הם ישתמשו בו בנצרת?

ישראל אייכלר: לדעתי?

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: חייב להיות ברור שרק לאדם שזו דתו, כמו שיש חוק עבודה ומנוחה, זו דתו - - -

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז הינה, אתה מציע הצעה.

ישראל אייכלר: לא.

וליד טאהא: אבל מה הקשר למיקום?

וליד טאהא: יכולים להשתמש בו ברהט או בנצרת.

ישראל אייכלר: המיקום פותר באופן חכם את הבעיה.

ישראל אייכלר: הרי יהודי לא ילך סתם לחפש בנצרת מישהו שיעשה לו את זה דווקא בשבת.

ישראל אייכלר: אבל אם זה בתל השומר, מחר הוא יגיש בג"ץ שהוא רוצה דווקא שזה יהיה בשבת.

וליד טאהא: הוא לא יכול להגיש בג"ץ על רהט ועל נצרת.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: רהט ונצרת זה ברור, כי החוק מכיר שהאוכלוסייה יש לה את הדת שלה, מכירים ביום המנוחה שלה.

וליד טאהא: אתה אומר שבלבד שלא יהיה באבו כביר?

ישראל אייכלר: בלבד שלא יהיה במקום שזה לא יהיה למוסלמים.

ישראל אייכלר: אתה מבין מה אני אומר?

וליד טאהא: מה זאת אומרת?

ישראל אייכלר: שזה חייב להיות חוק שפותר בעיה של המוסלמים שרוצים לקבור בשבת.

ישראל אייכלר: יהודים, על פי החוק הישראלי וההלכה היהודית, לא קוברים בשבת.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אתה אומר שאין מצב שהמכון הזה יצטרך לעבוד בסופי שבוע ללא קשר לוויכוח העכשווי?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אין שום צורך.

וליד טאהא: אין שום צורך?

ישראל אייכלר: הלוואי שהוא יוכל לעבוד עם ההסכם המלא עם עוד מכונים.

וליד טאהא: ואם יש מקרה פשיעה שמחייב יציאת מומחים לשטח כדי לגבות עדויות?

וליד טאהא: מה, אין צורך?

ישראל אייכלר: כל מה שנוגע לפיקוח נפש, משטרת ישראל - - -

וליד טאהא: זה נושא באמת שצריך לכלוא אותו מאחורי סורג ובריח בלי להיות פתוחים לאפשרויות אחרות?

ישראל אייכלר: אני אומר לך.

ישראל אייכלר: זו לא שאלה של פתוחים.

ישראל אייכלר: אנחנו פתוחים.

ישראל אייכלר: גם אנחנו אומרים שצריך לפתור את הבעיה למוסלמים, כי אנחנו פתוחים.

ישראל אייכלר: אנחנו חושבים שאפשר.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אוקיי.

ישראל אייכלר: אבל לא ייתכן שבחסות – הרי אתה יודע שיש גורמים במדינה הזאת שרוצים לעקור את השבת ולעקור את הכול ולמחוק זכר כלשהו, כולל חמץ בפסח.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אני לא נמנה איתם.

ישראל אייכלר: אתה לא.

ישראל אייכלר: אבל אתה, כשאתה בא ובאמת רוצה לפתור את הבעיה ואתה לא נמנה על אלה שרוצים לעקור כל דת, אגב, לא רק את הדת שלנו, גם את הדת שלך, אז אנחנו לא צריכים לעשות פרצה בחוק שבאמצעותו יהרסו את כל הסטטוס-קוו.

וליד טאהא: אם זה תופס משפטית בהמשך, אני לא יודע.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: תנסח את זה באופן משפטי.

וליד טאהא: אני לא יודע.

וליד טאהא: בהמשך נראה אם הניסוח של לא לעשות את זה ליהודים, כפי שאתה מבקש - - -

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: החוק אומר שצריך להיות למוסלמים.

וליד טאהא: אם הייעוץ המשפטי של הוועדות של הכנסת יאשר זאת, לי אין בעיה.

וליד טאהא: לי אין בעיה.

ישראל אייכלר: ואם הם יגידו שאי-אפשר, אז אי-אפשר לתמוך בחוק.

וליד טאהא: אוקיי, מבחינתך.

וליד טאהא: הבנתי.

ישראל אייכלר: הבנת?

וליד טאהא: מבחינתך, הבנתי.

ישראל אייכלר: כן?

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: זה כמו ששרת התחבורה רוצה לעשות תחבורה ציבורית בשבת.

וליד טאהא: בוא נישאר במתים עכשיו, לא בתחבורה.

וליד טאהא: תחבורה היא לאנשים חיים בדרך כלל.

ישראל אייכלר: אני מביא לך דוגמה שיש לנו פה עניין של מלחמת תרבות, לעקור את הדת, את הדת שלך ואת הדת שלי.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אני מכיר את הטיעונים שלך, גם מכיר את העמדה שלך.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים להגן על כבוד הדת שלך ועל כבוד הדת שלנו, לא פחות.

וליד טאהא: תודה רבה.

ישראל אייכלר: ולכן אני אומר, אם הבעיה היא באמת מה שהעלית ואני מאמין בך, שאתה התכוונת ומתכוון רק לעניין שהמוסלמים יוכלו לקבל את הפתרון במקום ולקבור בשבת.

וליד טאהא: התכוונתי לערבים, כי ערבים יכולים להיות לא רק מוסלמים.

וליד טאהא: דרוזי יכול להיות בתוך ערבים.

וליד טאהא: נוצרי יכול להיות בתוך ערבים.

וליד טאהא: לא התכוונתי למוסלמים.

ישראל אייכלר: אוקיי.

ישראל אייכלר: נגדיר את זה כמו שנגדיר, לא יהודים.

ישראל אייכלר: בסדר?

ישראל אייכלר: לא יהודים.

וליד טאהא: נגדיר את זה לערבים.

ישראל אייכלר: אתה רוצה להגדיר את זה לערבים?

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: תפאדל.

ישראל אייכלר: תשאל אבל את הדרוזים אם הם מסכימים שהם ערבים.

וליד טאהא: למה לא?

וליד טאהא: בוא נראה שהניסוח יעבוד מבחינה משפטית.

ישראל אייכלר: זהו.

ישראל אייכלר: צריך למצוא נוסח משפטי.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: מאה אחוז.

וליד טאהא: מאה אחוז.

ישראל אייכלר: תמצאו נוסח משפטי לשמור על החוק ועל הסטטוס קוו שמחייב יום שבתון בשבת ולפתור את הבעיה הספציפית לאנשים, לערבים, אתה אומר, ואני אומר למוסלמים.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אנחנו כמובן נעבוד על זה עוד יותר לקראת – אנחנו רוצים לדאוג, לשמור דין רציפות, ובהמשך יש לנו הרבה מאוד עבודה גם בתחום כוח אדם, גם שיפור התנאים הפיזיים, וגם בתחום ההגדרה, ההגדרה של המכון.

וליד טאהא: אני מבין שמשרדי הממשלה פוחדים להגדיר אותו כמכון שעושה עבודה עצמאית.

וליד טאהא: אולי המשרד לביטחון הפנים רוצה להכפיף אותו אליו, משרד הבריאות, משרד המשפטים, אני לא יודע מי עוד יש.

וליד טאהא: אני לא בדקתי.

וליד טאהא: אני אעשה בדיקה מי עוד רוצה את המרות על המכון הזה.

וליד טאהא: פתאום הוא מעניין את כולם.

וליד טאהא: עד שלא התחלתי לדבר על הקשיים שלהם, הם לא עניינו אף אחד.

וליד טאהא: עכשיו פתאום זה מעניין.

וליד טאהא: אני אוהב את זה, דרך אגב.

וליד טאהא: אני אוהב שזה מעניין את כולם.

וליד טאהא: כן, שיתחילו לדבר על זה.

וליד טאהא: מה לעשות, יש פה בעיה שקשורה למדינה, לא קשורה לווליד טאהא, לא קשורה לערבים.

וליד טאהא: יש שם כשל מתמשך בכלים הניתנים לאנשים שעובדים שם.

וליד טאהא: יש שם כשל בתפקוד המשטרה והקשר שלה בעבודה השוטפת.

וליד טאהא: הרבה דברים שצריך להסדיר בחוק.

וליד טאהא: ועל כן אני את שלי מנסה לתרום, לעשות, ומקווה שבהמשך אני אצליח.

וליד טאהא: הנוסח העכשווי, הוא לא היה מוקד לוויכוח.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד על המכון משהו.

וליד טאהא: אבל אני רוצה לסיים את הדברים.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הבעיות במכון.

ישראל אייכלר: אני רוצה גם להגיד את הצד השני.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: אני רוצה לסיים את הדברים.

וליד טאהא: אני אתן לך להגיד משפט.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך שהמכון בשנים האחרונות, בעשורים האחרונים, התקדם מאוד מאוד ביחס לאזרח.

ישראל אייכלר: אני זוכר תקופות שהמכון לרפואה משפטית היה כמו השטן ומלאך המוות בעצמו.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: זה לא מנחם אותי.

וליד טאהא: הדברים שלך לא מנחמים אותי.

ישראל אייכלר: היום יש יחס, התייחסות, גם כשלא צריך לנתח באופן לא מכבד - - -

וליד טאהא: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: זה לא סותר את מה שאמרת.

ישראל אייכלר: אתה לא חייב להתווכח איתי, ווליד.

וליד טאהא: זה כמו להגיד לי: לפני 20 שנה לא היו כבישים ביישובים ערביים.

וליד טאהא: תודה לאל, היום יש שלושה כבישים בכל יישוב.

וליד טאהא: מה זה משנה?

וליד טאהא: זה לא מנחם.

וליד טאהא: צריך לראות מכון עם קריטריונים שמכבדים בני אדם.

ישראל אייכלר: נכון.

וליד טאהא: הקריטריונים של המכון של היום לא מכבדים בני אדם, מה לעשות?

ישראל אייכלר: אוקיי.

וליד טאהא: זה המצב.

וליד טאהא: על כן אני מנסה לשנות.

וליד טאהא: כמה אני אצליח, אני לא יודע.

וליד טאהא: אני לא יודע, כי את מי מעניין אותו מישהו שנמצא במקרר במכון?

וליד טאהא: את מי הוא מעניין?

ישראל אייכלר: את המשפחה זה בוודאי מעניין.

וליד טאהא: אז על כן אני פה כדי לצעוק את צעקת המשפחה וגם את צעקת העובדים של המכון, שהם מתקשים לעשות את זה עם התנאים שלהם.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לייעוץ המשפטי להקריא את הנוסח שהוא לא נוסח סופי.

וליד טאהא: הוא נוסח לקריאה ראשונה.

וליד טאהא: הוא יהיה אחר לגמרי לקראת ההמשך.

וליד טאהא: על כן אני מציע לא להתעכב על הסעיפים.

וליד טאהא: זה הדבר שיעלה לקריאות בכנסת הבאה, אם אנחנו נצליח להעביר את הקריאה הראשונה לפני שמתפזרים.

וליד טאהא: אם לא מצליחים, אז בפעם הבאה ננסה לחזור שוב לעבוד מהתחלה על החוק הזה.

וליד טאהא: אז אני אתן לגל להקריא את הנוסח.

וליד טאהא: בבקשה, גל.

גל כהן: יכול להיות שזה קצת שונה ממה שאתם רואים, אבל אם משהו לא ברור, אז אני אחזור.

גל כהן: זה סעיף (א).

ישראל אייכלר: זה לא מופיע בטקסט שלי.

גל כהן: זה קצת שונה.

ישראל אייכלר: כמעט אף מילה עליו.

גל כהן: ממה שאתה כנראה רואה, זה מופיע בסוף הסעיף, בגוש כל התפקידים שהמכון רשאי לבצע.

גל כהן: ואנחנו פשוט עשינו מזה רשימה.

ישראל אייכלר: אה.

גל כהן: בסדר?

גל כהן: במהות זה די אותו דבר.

וליד טאהא: פיצלו את הסעיפים אלה שהיו בתוך הסעיף לרשימה כזו, כן.

גל כהן: לרשימה.

גל כהן: אתה רוצה הערות?

רועי הראל: אפשר להעיר על זה?

וליד טאהא: אתה רוצה להעיר על מה שהיא הקריאה?

רועי הראל: כן.

וליד טאהא: אז הערה על מה שהיא הקריאה.

וליד טאהא: תזדהה לפרוטוקול.

רועי הראל: שלום.

רועי הראל: צוהריים טובים.

רועי הראל: שמי רועי הראל, מהמשרד לביטחון הפנים.

וליד טאהא: כן.

רועי הראל: לפני ההערה, רציתי הערה קטנה טכנית.

רועי הראל: בנוסח החוק היום, כפי שאנחנו ראינו בנבו, יש את סעיף 6 עד סעיף 6ד.

רועי הראל: סעיף 6ה, לדעתי, לא קיים היום.

גל כהן: אוקיי.

גל כהן: אני אבדוק את זה.

רועי הראל: אז תבדקו.

רועי הראל: לגבי העניין עצמו, בעצם הסעיף הזה עושה סוג של הסדרה או קביעת מעמד לאומי של המכון לרפואה המשפטית כגוף האחראי במדינת ישראל לביצוע פעולות שמנויות פה.

רועי הראל: אין לנו בעיה עקרונית עם רשימת הפעולות שמנויות פה שממילא המכון עושה.

רועי הראל: אבל אנחנו חושבים שזה יהיה קצת תהליך לא נכון להסדיר את המעמד שלו וקביעתו כגוף האחראי במדינת ישראל.

רועי הראל: המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל עובדים הרבה עם המכון.

וליד טאהא: לא הבנתי.

רועי הראל: קביעת המכון כגוף האחראי במדינה.

וליד טאהא: אחראי על מה?

רועי הראל: על ביצוע פעולות לחקירת סיבות מוות.

וליד טאהא: אז שנייה.

רועי הראל: מה שכתוב כאן.

וליד טאהא: שנייה.

וליד טאהא: אני שואל אותך שאלה משפטית עכשיו.

רועי הראל: כן.

וליד טאהא: אתה תהיה אחראי על בדיקה משפטית לפענוח איזושהי סוגיה, סיבת מוות, מוות משפטי?

רועי הראל: לא.

רועי הראל: אבל הגוף אחראי על חקירות סיבות המוות - - -

וליד טאהא: זו המשטרה.

רועי הראל: נכון.

רועי הראל: המכון מספק את חוות הדעת.

וליד טאהא: רגע, רגע.

וליד טאהא: מאיפה היא מקבלת את חוות הדעת המוסמכת על הנתיחה?

וליד טאהא: ממי?

רועי הראל: אז יש מקרים – יכולים לפרט פה נציגי המשטרה – שזה לא מגיע מהמכון.

וליד טאהא: אתה אומר שיש מקרים שזה לא מגיע מהמכון?

רועי הראל: כן.

וליד טאהא: סיבות מוות נקבעות במקומות אחרים?

רועי הראל: כן.

רועי הראל: בבקשה, הינה.

וליד טאהא: על חוות דעת על סיבות מוות במדינת ישראל יש תחרות עם אבו כביר שאני לא יודע עליה?

אורית חלפון: כבוד היושב-ראש, אני היועצת המשפטית של מז"פ.

וליד טאהא: תזדהי עם השם לפרוטוקול.

אורית חלפון: שמי אורית חלפון, היועצת המשפטית של מז"פ.

אורית חלפון: אני אציין, דבר ראשון, שיש מקרים - - -

וליד טאהא: מה זה מז"פ?

אורית חלפון: חטיבת הזיהוי הפלילי במשטרת ישראל.

וליד טאהא: את מניחה שכולנו צריכים לדעת את זה אוטומטית?

אורית חלפון: אז חשבתי שזה ידוע, אז אני מתנצלת.

וליד טאהא: כן.

אורית חלפון: חטיבת הזיהוי הפלילי במשטרת ישראל, זה הגוף שמשמש את המשטרה לביצוע בדיקות פורנזיות במוצגים וכו'.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: כמה מכונים יש לכם לפצח סיבות מוות?

אורית חלפון: אני אתייחס לשאלה שלך, אדוני.

אורית חלפון: אני אתייחס לשאלה שלך.

אורית חלפון: ככל, מי שעושה עבורנו את הדבר הזה, עבור משטרת ישראל – לא עבורנו, מז"פ גם נותנת שירותים לחטיבת החקירות – הוא המכון לרפואה משפטית.

אורית חלפון: וזה נכון שהוא יעשה את זה.

וליד טאהא: אוקיי.

אורית חלפון: עם זאת, נקבע וקורים מקרים שהמכון לא יכול לתת את המענה.

אורית חלפון: למשל, אני אתן דוגמה, מקרים של פיגועים.

אורית חלפון: במקרים של פיגועים צריך תשובה מהירה.

אורית חלפון: לא תמיד המכון זמין לתת את התשובה הזאת.

חן קוגל: מה?

אורית חלפון: ולכן, ראש אח"מ מחליט לעיתים, וזה קרה בפיגועים האחרונים, שהבדיקות - -

חן קוגל: לא.

אורית חלפון: תנו לי לסיים ואז תתייחסו.

חן קוגל: כדאי להתייחס לדברים נכונים אבל.

חן קוגל: כדאי להתייחס לדברים נכונים.

אורית חלפון: - - שהבדיקות הפורנזיות ייעשו על ידי מז"פ.

וליד טאהא: מה זה "ייעשו על ידי מז"פ"?

וליד טאהא: את מי?

וליד טאהא: אילו גורמים עושים?

אורית חלפון: אז המכון לרפואה משפטית בודק, גם חוקר את הגופה וגם חוקר את כל המוצגים הנלווים.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אלה שהוא לא בודק ולא חוקר.

וליד טאהא: אמרת או פיגועים או סיבות מוות מהסוג הזה לא נעשים על ידו.

אורית חלפון: אני אתן עוד דוגמאות.

וליד טאהא: על ידי מי הם נעשים?

אורית חלפון: זה מה שאמרתי, חטיבת הזיהוי הפלילי.

וליד טאהא: הם מוסמכים משפטית?

וליד טאהא: הם מנתחים גופה?

וליד טאהא: הם עושים חוות דעת?

אורית חלפון: לא, לא.

אורית חלפון: לא הובנתי.

אורית חלפון: נתיחת הגופה, הוצאת הממצאים, זה יהיה במכון.

אורית חלפון: ככל, זה יהיה במכון.

אורית חלפון: שוב, אני מסייגת, מכיוון שנקבע למשל שהמכון בעתיד ייתן שירותים גם להגנה, כלומר לסניגוריה, ייתכנו מקרים שהמכון ייתן את ההתייחסות שלו ואנחנו נצטרך לפנות לגוף שהוא לא נמצא בארץ, כי באמת המכון הוא היחיד שיכול לעשות את זה בארץ.

וליד טאהא: כמה באחוזים זה קורה?

אורית חלפון: זה כרגע לא קרה, מכיוון שכרגע ניתנה החלטה במסגרת ועדת דנציגר שהמכון יקבל אפשרות גם לזה.

אורית חלפון: ולכן לא ניתן לכבול את זה בחוק, להחליט שהמכון הוא האחראי על הדבר הזה, אחראי היחיד.

וליד טאהא: את מתנגדת לחוק, את אומרת?

קריאה: בחוק לא כתוב: יחיד.

אורית חלפון: אני מתנגדת - - -

וליד טאהא: לחוק בכלל.

אורית חלפון: אני לא מתנגדת לחוק בכלל.

וליד טאהא: אז למה את מתנגדת?

אורית חלפון: כפי שאמר רועי, אני מתנגדת להגדרה של המכון כאחראי.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: אם יש לכם גוף אחר, בהמשך, כשתרצו להכניס אותו לנוסח, אני אמרתי, אבל באמת כשיש גוף אחר.

וליד טאהא: לא סתם להוסיף.

וליד טאהא: אין לי שום בעיה.

וליד טאהא: הנוסח הזה הוא נוסח, אמרתי - - -

ישראל אייכלר: זה הנוסח שהיה עד היום?

ישראל אייכלר: אני רוצה לדעת.

ישראל אייכלר: עושים פה דבר חדש?

וליד טאהא: לא, לא.

וליד טאהא: היו נוסחים אחרים.

אורית חלפון: את הנוסח הזה אנחנו קיבלנו אתמול בלילה.

אורית חלפון: אתמול בלילה הגיע אליי.

רועי הראל: כן.

רועי הראל: אתמול בערב.

רועי הראל: אתמול בלילה.

וליד טאהא: כן, העדכון על הנוסח.

ישראל אייכלר: אז מה?

ישראל אייכלר: אתה רוצה לעשות הפיכה של המכון?

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אין שום הפיכה.

וליד טאהא: אתה יודע, אנחנו לא עושים הפיכות.

ישראל אייכלר: זהו.

ישראל אייכלר: אני חשבתי שאנחנו מדברים על הנושא של מתים בשבת.

ישראל אייכלר: פתאום אני רואה שרוצים לעוסק פה – אם מחר אני רוצה להקים עוד ארבעה מכונים, אז מה?

חן קוגל: בסדר.

חן קוגל: אנחנו נשמח.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אבל אני לא אוכל, כי מישהו אחר הוא בעל הבית.

וליד טאהא: אייכלר, בואו נסדיר את זה.

וליד טאהא: אמרתי ועוד איך אמרתי ואתה שמעת שבדרך לעשות את החוק הזה אני נחשפתי לזוועות של תפקוד המכון.

וליד טאהא: בסדר?

וליד טאהא: ואמרתי אז, אנחנו ביחד, אמרתי את זה, ערבים ויהודים, חילונים וחרדים - - -

ישראל אייכלר: לזה התכוונת?

ישראל אייכלר: לתת להם את כל הסמכות?

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: עזוב עכשיו.

וליד טאהא: אני לא התכוונתי לכלום.

וליד טאהא: אפשר להתווכח על הכול בהמשך.

ישראל אייכלר: אבל הנוסח פה - - -

וליד טאהא: אני בסוף רוצה משהו שיהיה בהסכמה רחבה מאוד.

ישראל אייכלר: כן?

וליד טאהא: כמה שאפשר.

וליד טאהא: עד אז אפשר להתווכח על כל הפרטים הקטנים, כולל אלה שהם מעלים עכשיו ולא העלו כל הזמן ולא משנה מה.

רועי הראל: זה לא היה הנוסח.

רועי הראל: הנוסח לא היה שיכולנו להעלות את זה לפני.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: הנוסח הוא לא סופי.

וליד טאהא: אפשר להתווכח עליו גם בהמשך.

וליד טאהא: יש לך עוד הערות על הסעיף שהוקרא?

רועי הראל: לגבי הנושא של האחריות, הערנו.

רועי הראל: אנחנו עכשיו מבינים שהנוסח יעבור חזרה לוועדת השרים, אבל כממשלה אנחנו מעירים את זה פה.

רועי הראל: אז זו ההזדמנות הראשונה שיכולנו להעלות את זה.

וליד טאהא: אוקיי.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה.

ישראל אייכלר: מה עם אנשים חיים?

איילת וולברג: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה.

וליד טאהא: מה?

איילת וולברג: אני אשאל שאלת הבהרה.

וליד טאהא: כן.

איילת וולברג: אני מנסה להבין.

איילת וולברג: יש גופים אחרים שאחראים על ביצוע פעולות רפואיות בגוויות - -

ישראל אייכלר: אולי צריך להיות.

איילת וולברג: - - וחקירת סיבות מוות?

איילת וולברג: לא, יכול להיות שיהיה אפשר.

איילת וולברג: אשפר לקבוע בהמשך אולי לשני הסעיפים איזשהו סעיף שמאפשר רק הקמת גופים נוספים.

ישראל אייכלר: בוודאי.

ישראל אייכלר: לא, אולי עכשיו.

איילת וולברג: אבל אני מנסה להבין קודם כול מהבחינה העובדתית אם כיום יש גופים אחרים שמבצעים – הוא לא אחראי על הכול.

איילת וולברג: הוא אחראי על ביצוע פעולות רפואיות בגוויות לחקירת סיבות מוות.

איילת וולברג: כיום יש גופים אחרים שעושים את זה?

דנה צרנובלסקי: ראשית, אני אציין שפעולות הרפואיות כאן לא מוגדרות.

דנה צרנובלסקי: ולכן יכול להיות ויכוח על מה נכנס לגדר הפעולות הרפואיות ומה לא.

דנה צרנובלסקי: כפי שאמרה קודם אורית, פעולות מסוימות מבוצעות היום בנסיבות מסוימות גם על ידי מז"פ, ובמקרים מסוימים אנחנו מסתייעים גם במרפאות מחוץ לארץ, כשיש צורך בכך.

דנה צרנובלסקי: אנחנו לא חושבים שנכון לייצר נוסח שסוגר את האפשרויות האלה, בוודאי ובוודאי בלי דיון פנים-ממשלתי - -

רועי הראל: לפחות.

דנה צרנובלסקי: - - מעמיק כדי ללבן.

דנה צרנובלסקי: אנחנו נגיד שבין משטרת ישראל לבין המכון לרפואה משפטית יש אמנה, פועלים על פיה.

דנה צרנובלסקי: ואנחנו חושבים שכרגע לכתוב את הסעיף כפי שהוא כתוב, זה סוגר את האפשרות לבצע דברים שהיום מבוצעים, שוב, בין השאר, מאחר שהדברים לא מלובנים בצורה מספיק טובה, כי גם לא הייתה לנו הזדמנות ללבן ולדבר על זה ולהגיע לאיזשהו נוסח מסוים.

דנה צרנובלסקי: ולכן אנחנו חושבים שבתזמון הנוכחי מוטב להוריד את זה ואנחנו נדון על זה, כל גורמי - - -

איילת וולברג: המילה "אחראי" היא המילה שמטרידה?

רועי הראל: כן.

רועי הראל: "גוף אחראי במדינת ישראל".

דנה צרנובלסקי: כן.

איילת וולברג: יש לכם הצעה אחרת?

רועי הראל: אפשר לכתוב שהוא יכול לבצע את כל הפעולות האלה.

דנה צרנובלסקי: אפשר להגיד שהוא רשאי לבצע את הפעולות.

רועי הראל: זה לא מוריד מסמכויותיו או מהפעולות שהוא יכול לבצע.

סטפאני בן נון: אם אפשר להעיר?

סטפאני בן נון: אני ממשרד המשפטים.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: תזדהי לפרוטוקול.

סטפאני בן נון: אני עורכת הדין סטפאני בן נון, משרד המשפטים.

סטפאני בן נון: אני פשוט מתחברת - - -

קריאה: מה השם?

וליד טאהא: סטפאני בן נון.

וליד טאהא: חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: הוא שאל מה גפני אמר.

קריאה: התייעצות סיעתית.

קריאה: התייעצות סיעתית.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת מה.

וליד טאהא: אבל לא תוך כדי הדברים של אנשים.

ישראל אייכלר: אה.

ישראל אייכלר: סליחה.

וליד טאהא: זאת מתחילה להיות התייעצות על-סיעתית.

ישראל אייכלר: אתה יכול לשבת ולשמוע.

וליד טאהא: על הסיעות, יעני.

קריאה: על הסיעות, כן.

וליד טאהא: כן.

איילת וולברג: אם נוסיף, רועי: "מבלי לגרוע מהוראות כל דין"?

איילת וולברג: זאת אומרת, אם יש גופים אחרים שכיום על פי דין מבצעים פעולות רפואיות כאלה.

וליד טאהא: נכון.

דנה צרנובלסקי: הדברים האלה לא בהכרח מעוגנים היום בדין.

דנה צרנובלסקי: כלומר בסופו של דבר, אם תחליט המדינה - - -

איילת וולברג: אז הם פועלים על פי דין וביצוע - - -

רועי הראל: לא שלא.

רועי הראל: לא.

רועי הראל: אבל אין דין שאומר מה הן פעולות רפואיות.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: הם פועלים לא על פי דין ורוצה להגביל אותנו מלעשות דין.

רועי הראל: לא.

רועי הראל: ממש לא רוצים להגביל.

רועי הראל: אנחנו רוצים להסדיר.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: שמענו את ההערות.

וליד טאהא: בסדר גמור.

וליד טאהא: יש עוד הערות?

וליד טאהא: משרד המשפטים, כן.

סטפאני בן נון: אז באמת בלי להפחית בחשיבות של להסדיר את פעולות המכון ובאמת הקשים שהועלו היום ברורים לנו, כל הבעיות הקיימות עכשיו, אנחנו באמת אבל חושבים שזו סוגיה באמת חשובה ורחבה שיש לה השלכות על ההליך הפלילי.

סטפאני בן נון: זו סוגיה שגם נידונה בעבר אצל היועץ המשפטי לממשלה.

וליד טאהא: יש לכם תפיסה לגבי הדבר הזה?

סטפאני בן נון: אז אני חוזרת על הדברים שאמרו חבריי.

סטפאני בן נון: לא התקיים דיון מהותי בממשלה על הסעיף הזה.

סטפאני בן נון: זה סעיף שהובא גם אליי.

וליד טאהא: על הסעיף הזה?

סטפאני בן נון: כן.

וליד טאהא: על הסוגיה בכלל התקיים דיון מהתו אי פעם, חוץ מהדיונים שאני עשיתי?

סטפאני בן נון: היו בעבר דיונים מהותיים.

סטפאני בן נון: היה דוח של מנכ"ל משרד הבריאות בנושא.

סטפאני בן נון: יש באמת את האמנה שמסדירה את העבודה בין המכון למשטרה.

סטפאני בן נון: אבל זה לא הנושא שעוגן - - -

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אמרתי שהסעיף הזה הוא לא סופי.

סטפאני בן נון: כן.

סטפאני בן נון: אנחנו בכל זאת, אדוני היושב-ראש, נשמח אם כרגע הסעיף הזה ירד ואנחנו נוכל לדון בזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: שום סעיף לא יורד כרגע.

וליד טאהא: אנחנו נכונים לערוך שינויים, לדבר על כל מה שצריך לדבר עליו בהמשך.

וליד טאהא: אנחנו עכשיו לא במצב של להוריד ולהרים.

וליד טאהא: זה הנוסח שנצביע עליו לקריאה הראשונה.

וליד טאהא: בהמשך נתווכח.

וליד טאהא: הכול בסדר.

וליד טאהא: לא נעולים על כלום.

וליד טאהא: אז אני אשמח שתקיימו דיונים באמת איך אתם תופסים את כל הסוגיות האלה, את כל הנקודות האלה, להמשך עיצוב תפיסה כללית על המכון, על החוק, לא משנה.

וליד טאהא: זה חשוב.

איילת וולברג: יהיה אפשר גם לברר לקראת הקריאה השנייה והשלישית בדיוק מה הגופים האלה עושים, מכוח מה הם פועלים.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: בדיוק.

וליד טאהא: אילו גופים, איך אפשר להשחיל אותם אם רוצים.

איילת וולברג: אז יהיה אפשר לקראת הקריאה השנייה והשלישית באמת לחשוב להוסיף או גופים נוספים אם הם כבר קיימים או לאפשר הקמה.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: כן.

סטפאני בן נון: אז אולי באמת להוסיף גם: "מבלי לפגוע בהוראות כל דין" לפחות?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: זה מה שאנחנו מציעים.

גל כהן: את ההערה הזאת קיבלנו.

וליד טאהא: זה מה שאנחנו מציעים.

וליד טאהא: אני רוצה להמשיך להקריא.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה.

רועי הראל: סליחה, אדוני, אפשר?

רועי הראל: בסוף הדיון פה מתקיים החל מהיום.

רועי הראל: זה נושא קצת מהותי.

רועי הראל: אני שואל, אולי אני טועה.

רועי הראל: המכון לרפואה משפטית מבצע פעולות רפואיות לחקירת סיבת מוות בלי שהוא קיבל פנייה לכך?

שירית בכר: אז אני שמח להתייחס, בבקשה.

שירית בכר: שמי שירית בכר, היועצת המשפטית של המכון.

חן קוגל: בוודאי.

רועי הראל: על דעת עצמו?

חן קוגל: כן.

שירית בכר: אז רגע.

שירית בכר: אז קודם כול, כן.

שירית בכר: אני רוצה להבהיר כמה דברים.

שירית בכר: קודם כול, ההגדרה כאן: "האחראי על ביצוע פעולות רפואיות" - - -

וליד טאהא: לא הבנתי את הערה שלך.

וליד טאהא: מה אתה רוצה?

וליד טאהא: תגיד מה אתה רוצה.

וליד טאהא: אל תטיף באופן כללי.

רועי הראל: אני לא מטיף.

רועי הראל: אני הערתי.

וליד טאהא: אז תגיד מה אתה רוצה הערתית על הסעיף.

רועי הראל: ואני אמרתי ואני אחזור על זה שוב.

רועי הראל: מכיוון שהנושא הזה, לפחות מבחינתנו, הוא נושא מהותי - - -

וליד טאהא: הבנתי את זה.

וליד טאהא: אמרת.

וליד טאהא: ואני עניתי, שעל כל סעיף ישנו פה נתון לוויכוח.

וליד טאהא: אפשר להשאיר, להוסיף, להוריד, לשפר.

וליד טאהא: אנחנו רוצים להגיע לנוסחה טובה לפעילות המכון ולפעילות כולם, וגם לטובת המתים, מה לעשות.

רועי הראל: בסדר.

וליד טאהא: לא לטובת ניסויים שאתם רוצים.

רועי הראל: לא ניסויים שאנחנו רוצים.

רועי הראל: אנחנו לא מורידים אף פעולה מפעולות המכון.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: בסדר.

רועי הראל: רק את הנושא של האחריות הבלעדית.

וליד טאהא: בואו נתמקד בעיקר.

וליד טאהא: כן, בבקשה, היועצת המשפטית.

אורית חלפון: אפשר אז בינתיים אולי להוריד את המושג "אחראי" ולדון על זה אחרי זה?

וליד טאהא: היועצת המשפטית של המכון, בבקשה.

שירית בכר: אני אשמח להתייחס לשאלה שלו.

שירית בכר: תראו, המכון לרפואה משפטית – בסוף יש מציאות קיימת.

שירית בכר: אנחנו לא יכולים להמציא את זה.

שירית בכר: זה כמו שאני אגיד שאולי משרד הבריאות יקים בעתיד משטרה.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: נכון.

שירית בכר: יש מכון אחד במדינת ישראל שמספק שירותים ברפואה משפטית ונותן מענה לא רק למשטרת ישראל.

שירית בכר: זה נכון שמשטרת ישראל היא הלקוח המרכזי שלנו, אבל אנחנו נותנים מענה גם למקרים פרטיים של משפחות שרוצות לפתוח בחקירת סיבת מוות כי מישהו מת בגיל צעיר, או לבתי חולים שמבקשים להעביר אלינו גופה לנתיחה, כי יש חשד לרשלנות רפואית.

שירית בכר: לכן המצב הקיים הוא שבמדינת ישראל כרגע יש מכון אחד שאחראי.

וליד טאהא: נכון.

שירית בכר: גם מבצעים בדיקות ונתיחות בגופה ואנחנו גם הרגולטור.

וליד טאהא: אלא אם כן יחשפו את המכונים הסודיים.

וליד טאהא: אנחנו נשמח.

שירית בכר: נכון.

שירית בכר: אם יהיו מכונים נוספים.

שירית בכר: אני לא חושבת שהחקיקה הזו מגבילה גופים נוספים לקום בעתיד.

וליד טאהא: נכון.

שירית בכר: ואנחנו נהיה הראשונים לברך על זה שיוקם מכון נוסף ושייתן לנו גיבוי.

וליד טאהא: כן.

שירית בכר: ואני לא חושבת שהחקיקה הזו מגבילה את האפשרות הזו.

וליד טאהא: היא לא מגבילה אף אחד, כן.

וליד טאהא: אבל זה הנוהג, שעל כל מילה, על כל סעיף, על כל דבר באים להתווכח.

וליד טאהא: זה הנוהג.

ישראל אייכלר: על סעיף (3) יש לי שאלה.

ישראל אייכלר: פשוט שאלה אינפורמטיבית.

ישראל אייכלר: אתם עושים בדיקות על אנשים חיים?

חן קוגל: כן, כן, כבודו.

חן קוגל: כן.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אפשר לכפות על אדם חיי לבוא אליכם?

חן קוגל: לא.

חן קוגל: רק אם הוא מסכים.

קריאה: בהסכמה.

קריאה: בהסכמה.

חן קוגל: אפילו אם הוא חשוד, נניח הוא חשוד במשהו ויש לו טענת הגנת, נניח: נכון שרק דיברנו, הוא חנק אותי קודם.

חן קוגל: בוא נראה אם יש לך סימנים וזה יכול לתמוך בזה.

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: אבל לא שהמשטרה תחליט לבדוק את האיש הזה.

וליד טאהא: רבותיי.

חן קוגל: רק בהסכמתו.

וליד טאהא: רבותיי, תירגעו קצת.

חן קוגל: אנחנו במגעים עם נצרת.

ישראל אייכלר: כן?

חן קוגל: כן.

ישראל אייכלר: מצוין.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: יש מקרים.

וליד טאהא: איך בודקים פשעים לעיתים?

וליד טאהא: עושים בדיקות על אנשים חיים גם.

חן קוגל: נכון.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: בדרך כלל עושים את זה בבית חולים.

וליד טאהא: בית חולים, אני לא יודע.

ישראל אייכלר: אבל הוא אומר בהסכמת האדם, ואתה עדיין צריך, מאוד חשוב העניין של הסכמה.

חן קוגל: כן, כן.

וליד טאהא: ברור.

ישראל אייכלר: תאר לעצמך, ווליד, מישהו ישר מביאים לשם להידבק.

וליד טאהא: ברור.

וליד טאהא: נתיחה לגופה הם לא עושים אם הם לא מקבלים הסכמה מהמשפחה.

וליד טאהא: ברור.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לעבור לסעיף הבא, כן.

גל כהן: אז רק בהתחלה אנחנו נוסיף בתחילת הסעיף: "בלי לגרוע מהוראות כל דין".

וליד טאהא: כן.

גל כהן: אוקיי.

אורית חלפון: סליחה, אפשר?

אורית חלפון: המילה "אחראי" היא מילה מאוד בעייתית.

אורית חלפון: אם אתה מוכן לדון בנוסח - - -

וליד טאהא: נרשם בפרוטוקול.

וליד טאהא: תודה רבה.

אורית חלפון: אם אפשר לדון בנוסח בהמשך, אפשר להוריד בינתיים את המילה "אחראי" ונדון עליה בהמשך.

וליד טאהא: הדברים שלך נרשמו בפרוטוקול.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: תמשיכי, גל.

וליד טאהא: מישהו רוצה להעיר הערה על הסעיף הזה?

ישראל אייכלר: זה הסעיף שאני רוצה להבין.

אוסאמה סעדי: זה בעצם הסעיף המרכזי בחוק הזה.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: זו הבעיה פה.

אוסאמה סעדי: כאילו שאר הסעיפים, אני מניח, הם על התפקידים.

וליד טאהא: כן, אבל אתה יודע.

אוסאמה סעדי: השאלה פה אבל, אדוני היושב-ראש, זה שאנחנו ניתן את הסמכות, הרי המטרה שלכם, יוזמי החוק, ושלנו שתומכים בחוק הזה, היא לעגן את – הרי היום יש לנו את ההסדרים.

וליד טאהא: את הזכות לעשות - - -

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: היום יש את ההסדרים האלה אפילו בלי חוק.

וליד טאהא: כן, אבל הסידור נעשה בעקבות קריאה טרומית.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: לא.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: לא לפני.

אוסאמה סעדי: הינה ד"ר קוגל.

וליד טאהא: לא משנה, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: לא משנה.

אוסאמה סעדי: אני אומר, יש לנו סידור היום ויש תקציב בינתיים לשנה הזאת.

אוסאמה סעדי: ואנחנו רצינו לעגן ואתה רצית, כיוזם החוק, אתה רצית שזה יעוגן בסמכות ולא נהיה נתונים לחסדים של המנכ"ל הזה או המנהל הזה.

אוסאמה סעדי: מחר יבוא מנהל ויגיד: תשמע.

אוסאמה סעדי: מחר שר הבריאות מהאגף הזה ויגיד: אני שישי-שבת לא רוצה לאשר שום דבר.

וליד טאהא: נכון.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים, ואת זה רצית, וזו המטרה, שיהיה בחוק באופן הברור ביותר - -

וליד טאהא: נכון.

אוסאמה סעדי: - - שהמכון הזה יעבוד בכוננות שבעה ימים, 24/7.

אוסאמה סעדי: זה מה שאמרת.

אוסאמה סעדי: עכשיו, פה אני לא רואה את זה.

וליד טאהא: כן.

אוסאמה סעדי: פה אנחנו מחזירים את הסמכות, עם כל הכבוד, למנהל הכללי של משרד הבריאות.

וליד טאהא: אוסאמה, בתחילת הדיון אמרתי שמה שאתה רואה פה זה לא הנוסח הסופי שאני ארצה בו בסוף.

אוסאמה סעדי: שמעתי את זה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני מתייחס בינתיים - - -

וליד טאהא: בדיוק.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לוודא שיהיה דין רציפות בהמשך.

וליד טאהא: זה הכול.

אוסאמה סעדי: אני אוודא את זה ואני תומך בזה.

וליד טאהא: מאה אחוז.

אוסאמה סעדי: ואני אצביע בעד על מנת לשמור על דין הרציפות.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, אם זה הנוסח האחרון שיהיה, יש לי בעיה עם זה.

וליד טאהא: לא, לא.

וליד טאהא: ברור, ברור.

אוסאמה סעדי: כי יש לי את זה בלי חוק.

אוסאמה סעדי: אני רוצה חוק שיחייב.

וליד טאהא: כן, כן.

אוסאמה סעדי: אפרופו, אייכלר, על החששות שלכם, אז לחש לך ד"ר קוגל שיש לנו מגעים מתקדמים עם בתי חולים בנצרת.

ישראל אייכלר: זה מאוד חשוב.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אבל זה לא אומר שלא צריך את החוק הזה.

אוסאמה סעדי: צריך את החוק הזה על מנת באמת לתת אפשרות.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אם עושים את הפתרון הזה, לא אכפת לי שבחוק יהיה כתוב שצריך שיהיה מכון אחד.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: חבר'ה, בוא נתמקד בסעיפים.

וליד טאהא: הדיון הכללי מוצה.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הסעיף הזה.

וליד טאהא: אוקיי.

ישראל אייכלר: הסעיף הזה פורץ דרך.

אוסאמה סעדי: הסעיף הזה נותן לך את מה שאתה רוצה ואתה יכול להצביע בעד, כי אין פה זה.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: לא, כי הסעיף הזה לא אומר שזה רק למקרים שבהם דתו של אדם מחייבת את זה או מזכה אותו.

וליד טאהא: את זה נראה בהמשך, איך נגיע לסיכומים האלה.

וליד טאהא: בינתיים, זה הנוסח.

וליד טאהא: אמרתי, הוא לא מחייב.

וליד טאהא: אפשר לדבר על שינויים.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אני אומר במפורש, אדוני היושב-ראש, הנוסח הזה לא אני, ואני חושב שגם שלא אתה, בנוסח הסופי שאנחנו רוצים לראות אותו.

אוסאמה סעדי: על מנת לעבור - -

וליד טאהא: ברור, ברור.

ישראל אייכלר: - - יודעים שזה אולי היום האחרון.

ישראל אייכלר: מחר - - -

וליד טאהא: למרות זאת אייכלר לא מתחבר איתו, כן.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אבל בשביל הנוסח הסופי זה לא מספק אותנו.

אוסאמה סעדי: אבל בשביל לעבור לקריאה הראשונה, אנחנו איתך.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: בדיוק כך.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: נקודתית על הסעיף.

מאיר ברודר: כן, כן.

מאיר ברודר: אבל אולי שכבודו ישמע לפרוטוקול.

חן קוגל: חבר הכנסת סעדי.

מאיר ברודר: מה?

חן קוגל: חבר הכנסת סעדי.

מאיר ברודר: שחבר הכנסת סעדי גם ישמע אולי.

מאיר ברודר: זה כרגע רק לפרוטוקול.

מאיר ברודר: ה-24/7 - - -

וליד טאהא: אין 24.

וליד טאהא: לא רלוונטי.

מאיר ברודר: לא.

מאיר ברודר: אבל אני אומר - - -

וליד טאהא: הוא דיבר על כוננויות.

וליד טאהא: הוא לא אמר 24.

וליד טאהא: נו, בחייאת דינק.

מאיר ברודר: אם כבר במציאות - - -

וליד טאהא: יש לך את הפוביה של ה-24, אתה.

וליד טאהא: צריך לגמול אותך.

ישראל אייכלר: לי יש את בעיה עם ה-7.

וליד טאהא: לך, נכון.

וליד טאהא: לך יש בעיה עם ה-24, לאייכלר עם ה-7, ולי יש בעיה עם המתים.

וליד טאהא: אז בואו תפתרו את זה עכשיו.

מאיר ברודר: 24/7 במציאות היום, בכוח האדם של המכון לרפואה המשפטית, זו גזרה שלא נוכל לעמוד בה.

וליד טאהא: תשכח מזה.

וליד טאהא: אף אחד לא דיבר על זה.

מאיר ברודר: וגם, אם אנצל את הבמה שניתנה לי, אני רוצה לומר גם לחבר הכנסת גפי וגם לאייכלר שהרעיון של לפתוח סניפים נוספים, לרבות בנצרת או בכל מקום אחר, הוא רעיון מאוד מאוד יפה.

מאיר ברודר: הוא ישים ולא אפשרי במציאות היום במדינת ישראל.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אבל זה לא בסעיף הזה.

וליד טאהא: נתתי לך זכות לדבר על הסעיף הזה.

וליד טאהא: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אבל אותו כונן זה כן בסעיף הזה.

וליד טאהא: לא, לא.

ישראל אייכלר: אותו כונן שיהיה בנצרת.

וליד טאהא: אייכלר, אני סומך על הכישרונות שלך, אבל.

ישראל אייכלר: כן, נכון.

מאיר ברודר: חבר הכנסת אייכלר, נתיחה לאחר המוות יכול לעשות רק רופא משפטי.

מאיר ברודר: זה לא כל רופא.

מאיר ברודר: אין.

מאיר ברודר: אין.

ישראל אייכלר: כן, רופא משפטי כונן בנצרת או ברהט שיוזמן, שיבוא במכונית שלו - - -

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: בסדר.

מאיר ברודר: אין חיה כזאת.

ישראל אייכלר: למה לא?

וליד טאהא: במדינת ישראל זה יקרה בעוד אני לא יודע כמה זמן.

ישראל אייכלר: זה הדבר הכי פשוט.

ישראל אייכלר: אם יש לכם עובדים ערבים או דרוזים, שלא יהודים - -

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: אתה חושב.

מאיר ברודר: אבל אין.

ישראל אייכלר: - - הם יהיו בכוננות.

ישראל אייכלר: ברגע שקוראים להם שיש נפטר שהוא מוסלמי, שהוא לא יהודי, מייד לבוא לא משנה איפה.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: חבר הכנסת אייכלר, תודה רבה.

וליד טאהא: כן, תמשיכי, גל.

גל כהן: (ג).

וליד טאהא: (ג)(1).

ישראל אייכלר: זה לא מופיע בחוק.

ישראל אייכלר: זו הבעיה.

גל כהן: לא.

גל כהן: זה (ג).

גל כהן: זה הפך להיות (ב).

גל כהן: זה יהיה (ג).

וליד טאהא: אוקיי.

גל כהן: זו הצעה שהציע משרד הבריאות.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: כן, כן.

גל כהן: מקובלת עלינו?

וליד טאהא: כן.

שירית בכר: שזה משהו שנוכל לעמוד בו.

שירית בכר: אנחנו רוצים בסוף לקדם חקיקה שתעמוד במבחן המציאות.

וליד טאהא: ברור.

וליד טאהא: זה מה שאמרנו כל הדיון הקודם ועדיין אומרים.

וליד טאהא: צריך לעזור למכון להתגבר על כמה מכשולים לפני שמחילים.

שירית בכר: ובנוסף אני אוסיף, אדוני, שאנחנו במקביל להצעה שהצענו כאן, שבאמת אנחנו חושבים שזה משהו שהוא יחסית הגיוני ונוכל לעמוד בו, אנחנו בהמשך לדיון הקודם בנינו תוכנית ארוכת-טווח של מה המכון יכול לתת בהתאם לכוח האדם שלו בכל זמן נתון שנים קדימה.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: יפה.

שירית בכר: כדי שבאמת נוכל לבנות תוכנית של מענקים.

וליד טאהא: יפה.

שירית בכר: וזה כבר הוגש למנכ"ל.

וליד טאהא: לקראת הניסוחים האחרונים, אז ניקח בחשבון את המצוי.

שירית בכר: זה הוגש למנכ"ל ואנחנו ממתינים לדיון.

וליד טאהא: אי-אפשר לבקש מעבר למה שיכולים, ברור.

שירית בכר: זה המקסימום.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אלא אם כן, את יודעת, שרים ושרות נוסעים למדינות כדי לייבא עובדים.

וליד טאהא: אלא אם כן, אנחנו נייבא רופאים משפטיים או ממדינות ה-OECD או מהפלסטינים או מהירדנים, לא משנה.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: אין רופאים משפטיים ערבים בארץ?

חן קוגל: יש.

וליד טאהא: יש אחד.

חן קוגל: יש שבעה רופאים משפטיים.

ישראל אייכלר: נו, שבעה.

ישראל אייכלר: שבע שבתות אתה יכול להספיק.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: יש לו אחד מהחברה הערבית ושישה יהודים.

וליד טאהא: זהו.

מאיר ברודר: זה מה שאנחנו אומרים.

ישראל אייכלר: כל המכון הזה שבעה אנשים?

מאיר ברודר: כן, כן, כן.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: תמציא לנו כמה חרדים שירצו להתמחות ברפואה משפטית.

מאיר ברודר: לכן, חבר הכנסת אייכלר, זה רעיון יפה אבל הוא לא ישים.

ישראל אייכלר: תבוא יחד איתנו לאותו - - -

וליד טאהא: מה?

ישראל אייכלר: בוא ללמוד ביחד את המקצוע.

וליד טאהא: את מה?

וליד טאהא: רפואה משפטית?

ישראל אייכלר: כן.

וליד טאהא: אני ואתה?

וליד טאהא: הלך עלינו.

וליד טאהא: אנחנו רוצים רופאים שיבואו לזה.

חן קוגל: אין כסף בזה.

חן קוגל: אין קליניקה פרטית.

חן קוגל: אף אחד לא רוצה ללמוד רפואה משפטית.

וליד טאהא: אז על כן, הוא לא היה בדיון הקודם.

ישראל אייכלר: יוכלו לעשות שר"פ, שר"פ.

וליד טאהא: אני גם שלחתי מכתב לגבי הכרה במקצוע כמקצוע במצוקה.

וליד טאהא: ענו לנו כבר.

וליד טאהא: אמרו שהם יקיימו על זה דיון וישיבת הוועדה המיוחדת.

וליד טאהא: אתה יודע, לכל דבר במדינה יש ועדה מיוחדת.

וליד טאהא: אני לא יודע כמה מיוחדת, אבל מיוחדת, מה לעשות.

וליד טאהא: כן, תמשיכי, גל.

גל כהן: נעבור לסעיפים של העברת המידע, מה שדיברנו, כדי לייעל את העבודה.

ישראל אייכלר: מה הסעיף הזה רוצה להוסיף לנו?

ישראל אייכלר: אני פשוט רוצה להבין.

וליד טאהא: מה מפריע לך?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: לא מפריע לי.

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין אותו.

חן קוגל: היום כדי לבדוק מטופל ולשחרר אותו מהר, אנחנו צריכים מסמכים רפואיים.

חן קוגל: אבל בגלל שהאדם מת, כדי להוציא מסמכים רפואיים מבית חולים ולשחרר אותו, חייבים צו בית משפט.

חן קוגל: ואז זה קורה גם למי שרוצה לקבור בלילה, לך עכשיו תוציא מבית המשפט את ה-CT מבית החולים שעשו לו.

חן קוגל: אז במקום זה, שבית החולים יעביר לנו ישר.

ישראל אייכלר: אה, זה עניין פרוצדורלי.

מאיר ברודר: סמכות לקבל מידע רפואי, מה שהיום אין למכון.

ישראל אייכלר: אהה.

ישראל אייכלר: עם כל חוק השקיפות וכל חוק המידע.

וליד טאהא: היום יש באמצעות שופט.

חן קוגל: רק בית משפט.

שירית בכר: או שהשוטר צריך להוציא צו בית משפט להמצאת מסמכים.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: כן.

שירית בכר: ואז מאריך.

וליד טאהא: זה פשוט מייעל את התפקוד ומקצר את הזמנים.

ישראל אייכלר: הבנתי.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: כנראה, אף אחד לא רוצה להעיר עוד.

וליד טאהא: תמשיכי.

וליד טאהא: אוקיי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול רק.

ישראל אייכלר: אם בית חולים אחד מבקש מבית חולים אחר אינפורמציה על חולה מסוים, מותר לו להעביר בלי לשאול את החולה?

חן קוגל: כן.

מאיר ברודר: זה בחוק זכויות החולה.

מאיר ברודר: יש אפשרות כזאת, אם זה לצורך טיפול.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, זה אותו דבר אצלכם, כמו מבית חולים לבית חולים.

מאיר ברודר: זה בדיוק.

מאיר ברודר: אבל מאחר שבמצב הטבעי והרגיל, מי שנפטר לא מוגדר כחולה שנדרש לטיפול, אז אנחנו כאילו בעצם בהצעה הזאת קובעים שכאילו הוא מוגדר כמטופל.

ישראל אייכלר: אז כמו הסעיף הקודם.

מאיר ברודר: בדיוק.

שירית בכר: אני רוצה להעיר משהו לגבי הסעיף הזה, שאני רואה שהוא חסר.

שירית בכר: כתוב כאן: "מידע רפואי לעניין אדם הדרוש לשם ביצוע תפקידיו לעניין בירור סיבת המוות או לשם זיהויו של אדם".

גל כהן: רגע, רגע.

גל כהן: איפה את?

גל כהן: אני לא עוקבת.

שירית בכר: אני בסעיף (ד) שהקראת עכשיו.

גל כהן: (ה).

שירית בכר: זה סעיף (ה) אצלך?

גל כהן: הוא הפך להיות (ה).

גל כהן: כן.

שירית בכר: אז כתוב: "לשם ביצוע תפקידיו לעניין בירור סיבת המוות של אותו אדם", צריך הוסיף: "או לשם זיהויו של אדם", כי הרשומות דרושות או לחקירת סיבת מוות או לשם זיהוי של אדם באמצעות רשומה רפואית.

שירית בכר: רק להוסיף את זה.

שירית בכר: זה גם מתיישב עם הסעיף הקודם שמדבר על זיהוי.

גל כהן: כן.

גל כהן: בסדר.

שירית בכר: תודה.

גל כהן: אוקיי.

גל כהן: אז בעצם סיימנו להקריא.

גל כהן: רק יש פה נציג משרד האוצר?

תמר צ'ין: כן.

גל כהן: אז לקראת הקריאה הראשונה, אנחנו צריכים לקבל הערכת עלות תקציבית.

תמר צ'ין: שמי תמר צ'ין מהאגף התקציבים באוצר.

תמר צ'ין: בנוסח הנוכחית אין, לא צפויה עלות תקציבית לנוסח.

ישראל אייכלר: אתם לא מתכוונים להוסיף כוננים?

תמר צ'ין: מה?

תמר צ'ין: נוספו.

תמר צ'ין: הכוננויות כבר נוספו לטובת הפיילוט.

וליד טאהא: לא הבנתי.

וליד טאהא: מה ההערה שלך?

ישראל אייכלר: היא אומרת שזה לא יעלה כסף.

ישראל אייכלר: זה אומר שהם לא ייתנו שום דבר לזה.

תמר צ'ין: לא.

תמר צ'ין: זה לא שאנחנו - - -

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אני רוצה לשמוע ממנה.

וליד טאהא: מה את אומרת?

תמר צ'ין: אמרתי להצעת החוק אין עלות תקציבית בנוסח הנוכחי.

ישראל אייכלר: אתה הבנת?

וליד טאהא: היא צודקת, כי לא הגדרנו לחלוטין, כי הנוהל שמתקיים היום - -

חן קוגל: נכון.

חן קוגל: הוא כבר שולם.

וליד טאהא: - - הוא כבר שולם.

ישראל אייכלר: אבל ברגע שמחייב אותך 24/7 כוננים, זה עולה לך כסף, לא?

חן קוגל: כן.

חן קוגל: הם העבירו.

וליד טאהא: זה לא רלוונטי, כי אין לך את המספרים האלה בינתיים, מבחינת כוח אדם.

ישראל אייכלר: יכול להיות - - -

וליד טאהא: על כן הטיפול בסוגיה כולל היבטים שלאו דווקא נוגעים לסוגיה הזאת עכשיו.

וליד טאהא: יכול להיות רלוונטי בעוד ארבע-חמש שנים.

וליד טאהא: אני לא יודע.

חן קוגל: אהה.

וליד טאהא: צריך לדאוג להם בכלים שקשורים למשרד האוצר, שאוהב להתנער תמיד מכל האחריות.

וליד טאהא: מה לעשות, הוא אחראי על המצב העגום שהמכון נמצא בו.

וליד טאהא: משרד האוצר מוזמן להביא 15 מיליון כדי להשלים לתקציב שישנו לבניית משכן חדש של המכון.

וליד טאהא: אז להתנער הם יודעים, אבל הם צריכים לקחת חלק גם בטיפול בבעיה.

וליד טאהא: זה בסדר.

וליד טאהא: הכול בסדר.

וליד טאהא: זה עליי.

וליד טאהא: לא עלייך.

וליד טאהא: בסדר?

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: סיימנו להקריא.

וליד טאהא: על הסעיף האחרון מישהו רוצה להעיר?

וליד טאהא: טוב, ד"ר חן קוגל, מנהל המכון, בוא תסכם, תאמר מה.

חן קוגל: כמו שאמרנו בדיונים הקודמים, אנחנו חושבים שבאמת זכותו של אדם להיקבר כי זה כבודו, לא משנה מאיזו דת הוא.

חן קוגל: הבעיה שיש שלנו היא לא בגלל הרצון, אלא בגלל שיש שבעה רופאים משפטיים בישראל, והיחס הזה הוא הכי קטן בעולם המערבי.

חן קוגל: היו צריכים להיות בישראל בין 45 ל-90 רופאים משפטיים לפי התקן.

חן קוגל: אנחנו 10% מהגודל שהיינו צריכים להיות.

חן קוגל: ואנחנו נעשה את המקסימום כדי לספק את השירותים, אבל זה תלוי בכוח האדם.

חן קוגל: החוק הזה הוא חשוב ואנחנו שמחים שהוא – אני חושב שבסופו של דבר הוא יעזור, כי זה יעודד אנשים לבוא למכון, למקצוע הזה.

חן קוגל: עצם זה שיש הכרה בצורך יעודד אנשים למקצוע.

חן קוגל: ולגבי מה שאמר חבר הכנסת אייכלר, אנחנו נמצאים במגעים עם נצרת.

חן קוגל: רק שלוקח זמן להכשיר רופאים משפטיים.

חן קוגל: חמש שנים אחרי שגומרים בית ספר לרפואה אתה מקבל את המומחיות ברפואה משפטית.

ישראל אייכלר: אבל אם יש לכם מישהו שהוא לא יהודי והוא מוכן לעשות את זה, זה אותו אחד, שתיתנו לו את הכוננות, תיתנו לו תשלום ואת הטבה.

ישראל אייכלר: כמה מקרים יש.

ישראל אייכלר: הרי זה לא עשרה מקרים בשבת, חס וחלילה.

חן קוגל: יש לנו בערך כל שבת מקרים, לצערנו.

חן קוגל: לצערנו הגדול, לפעמים יש יותר ממקרה אחד.

חן קוגל: הפיילוט היה חצי שנה.

חן קוגל: בחצי השנה הזאת אנחנו טיפלנו, היו בשבתות, נדמה לי, 37 מקרים.

חן קוגל: אז זה בחצי שנה, זה כמעט כל שבת.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין לפרוטוקול, אדוני היושב-ראש, שהגישה של המכון דהיום היא לא דומה בכלל לימים שבהם היו ארגונים שהיו צריכים לשמור ימים ולילות, והמכון היה מנתח כל אחד.

ישראל אייכלר: המשטרה דרשה על כל אחד נתיחה.

ישראל אייכלר: היום יש הבנה שאפשר לעשות בדיקה לאחר המוות בלי נתיחה, בלי לחלל את גופת המת על ידי כל מיני מכשירים אלקטרוניים ו-MRI וכל מיני דברים, או מקומי, בדיקה מקומית בלי לנבל את הגופה.

וליד טאהא: אבל מי יפעיל את המכשיר?

ישראל אייכלר: הם מפעילים את זה.

וליד טאהא: מי?

וליד טאהא: מי?

וליד טאהא: מותר להפעיל את המכשיר על ידי יהודי בשבת?

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על שבת.

ישראל אייכלר: אני מדבר בכללי.

ישראל אייכלר: אתה צריך להבין, אדוני היושב-ראש, שאני שיבחתי את הוועדה הזו.

ישראל אייכלר: זה אחרי מלחמה של יובל שנים נגד גזרת ניתוחי המתים שהייתה פה פעם בארץ, שהיו יכולים לקחת בן אדם בלי רצונו ובלי רצון משפחתו.

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: היה פה כאוס.

ישראל אייכלר: אולי היית בארץ אז, אבל לא היית בעניינים הפוליטיים.

וליד טאהא: כן.

ישראל אייכלר: אז לכן אני משבח את המכון ואת פרופ' חן קוגל, שהם ניגשים באופן ענייני עם כבוד למשפחה.

ישראל אייכלר: ואנחנו מקווים שימשיכו כך.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת אייכלר.

וליד טאהא: אנחנו מקווים באמת לסיים את כל הוויכוחים, הוויכוחים האלה, חוק, לא חוק, במצב יותר חיוני לתפקוד המכון, לתפקוד הצוות של המכון.

וליד טאהא: צריך להגביר את מספרם של העוסקים במקצוע הזה.

וליד טאהא: המספר הנוכחי הוא בלתי אפשרי.

וליד טאהא: ממש כך.

וליד טאהא: הוא בלתי אפשרי.

וליד טאהא: על כן אני הגשתי בקשה להכיר במקצוע כמקצוע במצוקה, כי הוא במצוקה, מה לעשות.

וליד טאהא: לעומת הרשות הפלסטינית, אנחנו אולי שליש מהם במספר הרופאים שעובדים במכון.

וליד טאהא: לא ייתכן.

וליד טאהא: לרשות הפלסטינית יש שני מכונים לעומת מכון אחד שחסר לו את כל המאפיינים של עבודה נורמלית, או הרבה מאפיינים.

ישראל אייכלר: אינשאללה שיהיה שלום.

ישראל אייכלר: אז אפשר יהיה לשתף פעולה בין כל המכונים.

ישראל אייכלר: לא רק למתים, גם לחיים.

חן קוגל: בשם המכון, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, שהעלית את זה לסדר-היום.

חן קוגל: זה לא דבר מובן מאליו, ואף פעם לא היה דיון על המכון לרפואה משפטית בכנסת.

חן קוגל: אז אנחנו מודים לך בשם המכון.

וליד טאהא: תודה רבה, ד"ר חן קוגל.

וליד טאהא: אני יודע שאתם עושים עבודת קודש, תאמין לי.

וליד טאהא: עמיתינו החרדים תמיד מדברים על כבוד המת.

וליד טאהא: אז למת יש כבוד גם לפני שטומנים אותו באדמה.

וליד טאהא: אז אוקיי, ללכת לריב על העצמות שלו זה בסדר.

וליד טאהא: אבל לפני שהוא הופך לעצמות, בואו נריב על הגופה, שנביא אותה לקבורה, מה שאין לנו עד עכשיו בצורה מכבדת את כולם.

וליד טאהא: על כן אנחנו באמת רוצים להביא פתרון שעושה טוב עם המשפחות של המתים, מכבד את המתים.

וליד טאהא: ומי שמכבד את המתים הוא מכבד את כלל החיים, כי זה המצב.

וליד טאהא: ועל כן באמת נמשיך לעשות את כל המוטל עלינו כדי להביא את המכון לתפקוד שהולם את החשיבות שלו במדינה.

וליד טאהא: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

וליד טאהא: אתה רוצה לסכם?

אוסאמה סעדי: כן, כן.

וליד טאהא: וגם - - -

קריאה: לא, לא.

וליד טאהא: אוקיי.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אני חושב שגם אתה אמרת ובשמנו כולנו להודות לד"ר קוגל ולכל הצוות שבאמת עושה עבודת קודש.

אוסאמה סעדי: ואנחנו בחודש האחרון ובתקופה האחרונה משגעים אתכם.

אוסאמה סעדי: אבל אין מה לעשות.

אוסאמה סעדי: אמרתי, פתחנו פה לשטן שהמכון התחיל לעשות כוננויות בשישי-שבת.

אוסאמה סעדי: ואז רק אתמול היה לנו את הנרצח האחרון, מוחמד עמאש, שאני אתמול הייתי בג'יסר א-זרקא, אצל המשפחה שלו.

אוסאמה סעדי: באמת גם ראש המועצה וגם התושבים וגם המשפחה משבחים אתכם שההלוויה הייתה בסוף אתמול.

אוסאמה סעדי: גם לפני זה באום-אל פאחם והילד הצעיר מטמרה שטבע, באמת אין מילים להודות לכם.

אוסאמה סעדי: אז תעביר בשמנו לכל הצוות ולכל העובדים שעובדים במכון: כל הכבוד לכם.

אוסאמה סעדי: ואנחנו נמשיך.

אוסאמה סעדי: אנחנו נעביר את החוק הזה, כי חשוב להעביר את זה ולהשאיר את זה על סדר-היום לכנסת הבאה.

אוסאמה סעדי: אבל חשוב לתת את כל הסיוע, גם סיוע כספי וגם הגדלת כוח אדם, כי באמת אתם עובדים מסביב לשעון.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: שוכרן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, היות שאני מתנגד לחוק, אני חייב להסביר מדוע, כי אני מסכים עם הרצון שלכם לאפשר כבוד המת לכולם, ואדם שאיננו יהודי שיוכל גם בשבת לקבל קבורה בכבוד.

ישראל אייכלר: למרות זאת, בגלל שבנוסח הזה שמופיע פה אני לא רואה את הפתרון הספציפי לאוכלוסייה לא יהודית אלא משהו כוללני שעלול לפגום בכל המערכת החוקתית וההלכתית והזהותית של מדינת היהודים, אני מתנגד לחוק.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אתה יודע, מדינת היהודים זה מושג פוליטי, לא דתי.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה?

ישראל אייכלר: מדינה שגם יהודים חיים בה.

וליד טאהא: ומי שכתב את הספר "מדינת היהודים", אני לא יודע בכלל אם הוא היה יהודי.

וליד טאהא: אולי הוא התבולל, לא?

ישראל אייכלר: הילדים שלו בוודאי התבוללו.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: טוב, אז הוויכוח הוא לא במקום הזה.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אמרתי מדינת היהודים, התכוונתי שמדינת ישראל בהגדרה מגדירה את עצמה מדינת היהודים, היא חייבת לשמור על ההלכה.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: בסדר, חבר הכנסת אייכלר.

וליד טאהא: למרות שאמרתי שהנוסח הזה הוא נוסח לדיונים שיבואו, אבל אתה - - -

ישראל אייכלר: הנוסח הזה לא מקובל עליי.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: מאה אחוז.

וליד טאהא: אני כמובן שותף לדברים של אוסאמה על המכון, על המנהל שלו, על העובדים שלו.

וליד טאהא: יש להם פה נציגות מכובדת.

וליד טאהא: אז שמעו אותך ויעבירו את זה הלאה לכל עובדי המכון.

וליד טאהא: אני רוצה להביא להצבעה.

מאיר ברודר: אדוני היושב-ראש.

וליד טאהא: כן.

מאיר ברודר: אני רק רוצה, לגבי סעיף 1, בסדר?

וליד טאהא: אתה חוזר אחורה עכשיו לסעיף אחד?

מאיר ברודר: כן.

וליד טאהא: אוקיי.

מאיר ברודר: אני חוזר רק לסעיף 1.

וליד טאהא: כן?

מאיר ברודר: ואני אומר שהוא באמת סעיף שנולד אתמול ולא היה זמן למשרדי הממשלה להכין נוסח אחיד.

וליד טאהא: אוקיי.

מאיר ברודר: לנו כמשרד הבריאות וגם כמכון הרפואה המשפטית, אנחנו לא התאהבנו בשום מילה כזו או אחרת.

וליד טאהא: לא מתאהבים עם מילים.

אוסאמה סעדי: אז לקראת הקריאה שנייה או שלישית, אם יש בעיה, תבוא בדברים.

אוסאמה סעדי: מה זה?

אוסאמה סעדי: זו קריאה ראשונה.

מאיר ברודר: לא.

מאיר ברודר: אני אומר, אנחנו לא מתעקשים על שום מילה כזאת או אחרת.

מאיר ברודר: אם אפשר גם עכשיו להגיע לאיזושהי הסכמה – אני מבין שהמילה "אחראי" מפריעה – אם אפשר להגיע להסכמה על - - -

וליד טאהא: אפשר להגיע להסכמות בהמשך.

נעה בן שבת: על מה?

נעה בן שבת: הגדרה אחרת במקום "אחראי"?

וליד טאהא: הם לא רוצים שהמכון יהיה אחראי.

וליד טאהא: הם רוצים אותו מסורס מכל אחריות.

חן קוגל: כן.

מאיר ברודר: המילה "אמון" היא - - -

גל כהן: הגוף האמון.

נעה בן שבת: "אמון" אין בחקיקה.

אוסאמה סעדי: אז "אמון", "אמון".

נעה בן שבת: "אמון" אין בחקיקה.

נעה בן שבת: אתם יכולים להגיד: "המכון לרפואה משפטית יפעל לביצוע פעולות רפואיות" – ולדלג על כל - - -

וליד טאהא: מה זה "יפעל"?

וליד טאהא: מי יפעיל אותו?

וליד טאהא: הם יפעילו אותו?

סטפאני בן נון: אולי "נותן שירותים"?

קריאה: לא.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: רבותיי, תאמינו לי, זה לא ביג דיל.

וליד טאהא: יהיה לנו עוד.

אוסאמה סעדי: ווליד, תצביע על זה.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: יש לנו עוד הרבה מאוד דיונים בהמשך.

וליד טאהא: זו לא קריאה שלישית.

וליד טאהא: לא צריך להתעכב יותר מדי על זה.

וליד טאהא: זה נשאר איכשהו.

וליד טאהא: אבל היו תיקונים, גל.

גל כהן: הוספנו שני דברים.

גל כהן: הוספנו בתחילת סעיף (א): "בכפוף להוראות כל דין" ואת התוספת שביקשת.

שירית בכר: כן.

שירית בכר: תודה.

גל כהן: אבל אמרת: "או לשם זיהויו של אדם".

שירית בכר: נכון.

גל כהן: אבל בסעיף קטן (ד) זה לשם זיהויו של נפטר.

גל כהן: בירור זהותו של נפטר.

שירית בכר: אז נפטר.

שירית בכר: נפטר.

גל כהן: אז נפטר?

שירית בכר: כן.

שירית בכר: כן.

שירית בכר: כן.

גל כהן: בסעיף קטן (ה) הוספנו גם: "לשם בירור סיבת המוות או לשם זיהויו".

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז מעמיד להצבעה את נוסח החוק, כולל התיקונים שגל הקריאה.

וליד טאהא: מי בעד הצעת החוק?

וליד טאהא: מי נגד הצעת החוק?

וליד טאהא: מי נמנע?

וליד טאהא: עברה.

וליד טאהא: אז אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

ישראל אייכלר: שיירשם בפרוטוקול שהיינו נגד.

וליד טאהא: ברור, ברור.

אוסאמה סעדי: נרשם: אייכלר נגד.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: היא כותבת את הכול, שוש.

וליד טאהא: אל תדאג.

ישראל אייכלר: העם היהודי נגד.

וליד טאהא: תודה רבה, רבותיי.

וליד טאהא: אני מקווה שנתראה להמשך דיונים שייעשו טוב למכון בכנסת הבאה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: הישיבה נעולה.