ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 153, 2022-06-21 12:07

וליד טאהא: אני פותח את הישיבה.

וליד טאהא: זה דיון שאני יזמתי על מעמדם של ישובים בדירוג סוציואקונומי נמוך, שנמצאים במועצות אזוריות בדירוג סוציואקונומי גבוה והשפעה על זכויות התושבים.

וליד טאהא: אני אחזור על המשפט לגבי משרד הפנים, זהו נושא סופר קלאסי לעיסוק משרד הפנים והם חייבים להיות כאן, לשמוע את הדברים, על מנת גם להסיק מהם את המסקנות, ואיפה שצריך לשפר, לתקן, לעשות את זה.

וליד טאהא: עד הרגע הזה הם לא הגיעו, אז אם הם שומעים, אז לא יאה שהם לא יהיו פה מהתחלה וישמעו את כל הדברים.

וליד טאהא: אני אמשיך ואומר שמדובר בדיון מאוד חשוב, לטעמי, ועל כן גם אנחנו רואים את זה במספר המשתתפים.

וליד טאהא: זו היא סוגיה שקשורה גם לישובים ערבים וגם לישובים יהודים בתוך מועצות אזוריות.

וליד טאהא: מועצה אזורית מורכבת בדרך כלל מכמה ישובים, אז יש הרבה מקרים שבסך הכל המצב הסוציואקונומי של המועצה האזורית הוא גבוה, אולם בתוך הגבוה הזה אנחנו מוצאים ישובים שלעיתים הם סוציואקונומי אחד, שניים, שלוש.

וליד טאהא: הם נושאים בנטל כאילו הם סוציואקונומי שמונה, תשע, שבע, שש, לא משנה.

וליד טאהא: יש פה הבדלים מאוד עצומים בכל מיני תחומים, ועל כן דרוש פה לתקן את העיוות, בין אם על ידי משרד החינוך בכל הקשור לתוכניות חינוך, בין אם בכל נושא אחר שקשור לחיי התושבים.

וליד טאהא: אני רוצה להתחיל עם אורלי ממרכז המידע והמחקר של הכנסת, תציגי לנו את הנתונים שיש לך ותאמרי מה שיש לך לומר בעניין הזה, בבקשה.

אורלי אלמגור לוטן: באמת תודה.

אורלי אלמגור לוטן: אני מכהנת כראש צוות בממ"מ.

אורלי אלמגור לוטן: האמת, שזה פחות נתונים ויותר שאלות שענו לנו, קצת הסתכלתי לקראת הדיון הזה, אבל זה מתחבר גם לדברים שעלו לנו כשכתבנו לפני שנה מסמך על אזורים סטטיסטיים בתוך רשויות מקומיות, מעורבות, זה נכון אבל גם לרשויות גדולות אחרות וזה בעיקר ככה שאלות.

אורלי אלמגור לוטן: אנחנו יודעים שהמדד החברתי הכלכלי, הציונים של המדד החברתי כלכלי של הלמ"ס משתמשים את הממשלה לכל מיני שימושים, אם זה בתקציבים, אם זה באפשרות של רשויות לגשת לקולות קוראים שונים וכדומה.

אורלי אלמגור לוטן: זה בעצם המדד המרכזי שאנחנו רואים את השימוש בו, אבל לצידו כן יש עוד שני מדדים שהלמ"ס מפרסמת בשנים האחרונות, ואני מבינה שיש פה מישהו מהלמ"ס, אולי אחר כך יוכלו להגיד על זה יותר.

אורלי אלמגור לוטן: יושב הראש התייחס לישובים בתוך מועצות אזוריות, אז יש דירוג שהלמ"ס מפרסמת מאז שנת 2013, אם אני לא טועה.

אורלי אלמגור לוטן: בקובץ ההסברים של הפרסום גם נאמר שהם התחילו לפרסם אותו לבקשת הממשלה, גורמים בממשלה, אז אני חושבת שזו שאלה לשאול מה הם השימושים שהממשלה עושה בזה, וזה בעצם הדרוג של האשכול החברתי, כלכלי של ישובים בתוך המועצות האזוריות.

אורלי אלמגור לוטן: אם יש כאן מישהו, הם בטח יוכלו להתייחס יותר טוב ממני לאיפה יש שונות יותר גדולה ואיפה יש שונות פחות גדולה.

אורלי אלמגור לוטן: כאמור, בעיניי, השאלה היא באמת אם הממשלה ביקשה, אז מה השימושים שהממשלה עושה בזה?

אורלי אלמגור לוטן: אנחנו קיבלנו התייחסות ממשרד הפנים לפני הדיון, שבאמת השימוש העיקרי הוא במדד החברתי, כלכלי של הרשויות, ושלעיתים משרד הפנים עושה שימוש גם בדרוג של הישובים בתוך המועצות האזוריות, לצורך חישוב איזה שהוא מענק, שנותנים למועצות האזוריות שיש בהן ישובים גדולים, מעל חמשת אלפים תושבים ואשכול חברתי כלכלי נמוך, אבל אני מניחה שמשרד הפנים יוכלו להתייחס לזה יותר.

מוסי רז: רק אם זה מעל חמשת אלפים תושבים?

אורלי אלמגור לוטן: כן, זה מה שהבנתי.

אורלי אלמגור לוטן: אם הם כאן, אולי הם יוכלו להתייחס, זאת אומרת יש כאן איזה שימוש נקודתי ובאותו הקשר, שאני חושבת ששווה לשמוע, אם אתה דיברת על הישובים בתוך המועצות האזוריות, אז באמת יש ערים, בעיקר ערים גדולות שהם הטרוגניות מבחינת האוכלוסייה שיש בהן וגם על זה הלמ"ס יודע לתת נתונים כבר כמה שנים, על האשכולות החברתיים, כלכליים של אזורים סטטיסטיים בתוך ערים מסוימות.

אורלי אלמגור לוטן: אנחנו התייחסנו על זה לפני שנה במסמך על ערים מעורבות, ששם באמת רואים שיש באמת סגרגציה די ברורה בין המעמד החברתי כלכלי של אזורים סטטיסטיים ערבים לעומת יהודים.

אורלי אלמגור לוטן: רק ככה לסבר את האוזן, מסתכלים על עיר כמו תל אביב יפו, שהיא אם אני לא טועה, היא באשכול שמונה, יש דברים שאם יש משפחה שמתגוררת ביפו, ששם יש אזורים סטטיסטיים ברמה שמדורגים נמוך יותר, לא יכולים לקבל אותם.

אורלי אלמגור לוטן: למשל, לפני כמה שנים, אני לא יודעת מתי זה היה, סבסוד צהרונים בחלק המקרים שמקבלים.

אורלי אלמגור לוטן: אז, זה ככה לדעתנו המסגור של השאלות.

וליד טאהא: תודה רבה, אורלי.

וליד טאהא: אכן, זה נוגע גם לערים מעורבות, יש הבדלים עצומים ברמת החיים בין האוכלוסיות גם בערים המעורבות.

וליד טאהא: אבל, כנראה צריכים לעשות דיון נפרד, הדיון היום הוא על מועצות אזוריות וזה כולל את כל התחומים.

וליד טאהא: צריכים לדעת כיצד מתנהלת מועצה אזורית חזקה, נניח, עם ישוב חלש שיש בתוכה, ברמת התכנון, התשתיות, השירותים שהם מקבלים בכל תחומי החיים.

וליד טאהא: אמרנו גם בהתחלה על תוכניות לימודים ואחרים.

וליד טאהא: אז, אני רוצה להתחיל בעניין הזה.

וליד טאהא: יש כאן נציגים של איגוד המועצות האזוריות?

בני אלירז: לא איגוד, ראש מועצה.

וליד טאהא: ראש מועצה.

וליד טאהא: אבל יש לכם איגוד לא?

בני אלירז: יש את מרכז השלטון האזורי.

וליד טאהא: כן, מרכז שלטון אזורי.

וליד טאהא: טוב, כן, בבקשה תציג את עצמך לפרוטוקול.

וליד טאהא: תספר את הסיפור שלך ותתייחס גם לדברים שנאמרו כאן.

בני אלירז: תודה רבה ושלום, צהריים טובים לכולם.

בני אלירז: אני מכהן כסגן וממלא מקום ראש מועצת מטה יהודה.

בני אלירז: כאמור, מטה יהודה היא מועצה אזורית הגדולה ביותר במדינת ישראל, היא מונה חמישים ושבעה ישובים, כרגע אנחנו בונים את הישוב החמישים ושמונה.

בני אלירז: בתוך המועצה הזו ניתן למצוא מגוון רחב של ישובים בסוציואקונומי מאוד נמוך ומאוד גבוה.

סמי אבו שחאדה: מי זה הישוב החמישים ושמונה, כבודו?

בני אלירז: אנחנו עכשיו בונים את גבעות עדן, זה ישוב חדש על קו התפר.

בני אלירז: זו החלטה שהייתה כבר לפני שלושים שנה ולפני שנה בערך התחלנו - - -

סמי אבו שחאדה: על קו התפר או קצת פה - - -

בני אלירז: על קו התפר.

בני אלירז: לא נכנס לקו התפר.

בני אלירז: יש לנו גם שני ישובים ערבים עין רפא ועין נקובא, ממש פה מול אבו גוש.

מוסי רז: הם שמחים שהם אתכם?

בני אלירז: מאוד, מאוד.

בני אלירז: אני אספר, אנחנו מאוד מתפארים גם בדו הקיום שמתקיים עם הישובים הללו - - -

וליד טאהא: נכון, לא, חוץ מדו קיום, אנחנו רוצים לשמוע על תכנון, תשתיות, חינוך, בריאות וכל הדברים הקשורים לזכויות אדם בכלל.

וליד טאהא: דו קיום היא מתחילה להיות מילת גנאי.

וליד טאהא: יש פה קיום, אז לא צריך לחפש דו קיום.

בני אלירז: לגמרי, מקבל את זה.

בני אלירז: ישוב אחד בסוציו שתיים, בסוציו שלוש - - -

וליד טאהא: מי שתיים, עין רפא?

בני אלירז: עין נקובא שתיים, עין רפא שלוש.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: רגע, המועצה עצמה בכמה?

בני אלירז: המועצה בסוציו שבע.

וליד טאהא: שבע?

בני אלירז: שבע.

בני אלירז: יש לי משתיים עד תשע.

וליד טאהא: בוא תגיד לי איך זה משליך על עין רפא ועין נקובא מבחינת תוכניות לימודים ובכל התחומים.

בני אלירז: בזה אני רוצה לגעת גם בישובים אחרים ולאו דווקא גם בישובים הערבים, כי יש לי לא פחות בעיות שנוגעות דווקא בתחום איכות הסביבה.

בני אלירז: יש לי עשרה ישובים לא מבוייבים במטה יהודה, אין ביוב.

וליד טאהא: עשרה ישובים?

בני אלירז: עשרה ישובים ללא ביוב עם בורות ספיגה - - -

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: מי אשם, זה לא אתם?

בני אלירז: אני עכשיו נוגע בזה.

בני אלירז: אנחנו בארבע, חמש שנים האחרונות בייבנו כארבע עשר, חמישה עשר ישובים - - -

וליד טאהא: רגע, הוועדה, מה לעשות, היא לא נאומים.

וליד טאהא: יושב ראש הוועדה הוא נודניק וכל הזמן שואל שאלות.

וליד טאהא: אז, הישובים האלה מחוברים לחשמל?

בני אלירז: כן.

וליד טאהא: אז אתם עוברים על החוק.

בני אלירז: אנחנו לא עוברים על החוק.

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: יש חוק שלא מאפשר חיבור חשמל ממקום שאין בו ביוב, אז אתם מעל החוק?

בני אלירז: לא מעל החוק.

וליד טאהא: נניח אני סובל מהסעיף הזה בהרבה ישובים ערבים.

וליד טאהא: יש להם תוכניות מאושרות, יש להם היתרים ויש להם הכל, אבל אין להם ביוב ועל כן לא מחברים אותם לחשמל.

וליד טאהא: דרך אגב, אני מכאן פונה גם למשרד המשפטים שדרשתי ממנו לסדר את הסוגיה הזו ולאשר סוף סוף את ניתוק הקטע הזה, של איזה שהוא מישהו שהחליט שלא מחבר שכונה, ישוב, לא משנה מה, לביוב ואז גם מענישים את התושבים בכך שלא מחברים אותם לחשמל.

וליד טאהא: מישהו צריך לתקן את השיגעון, את הטירוף הזה.

בני אלירז: אוקיי.

בני אלירז: אז אני רק אומר שבישובים הללו נבנו בשנות הארבעים ושמונה עד חמישים - - -

וליד טאהא: לא, אני מדבר על ישובים שנהגו, שנבנו לפני.

בני אלירז: ככה נהגו.

בני אלירז: לא, זה בסדר, אם תרצה, אני נלחם גם על חיבור החשמל בעין רפא ועין נקובא - - -

וליד טאהא: נכון, אני מכיר את זה.

בני אלירז: אני יד ביד איתך בעניין.

בני אלירז: מה שקורה הוא שלפני כשנה ומשהו רשות המים והביוב החליטה שהיא ביום אחד מפסיקה לתת את המענקים לביוב.

בני אלירז: עד היום כל ישוב שעשיתי, קיבלתי מענק בסדר גודל של חמישים אחוז.

בני אלירז: הם החליטו שישוב שהוא סוציו ארבע ומטה ומועצה שהיא שבע ומעלה, יפסיקו לקבל את זה .

בני אלירז: זה אומר שגם אם הוא יהיה בסוציו שתיים והמועצה בשבע, הם החליטו שהם לא נותנים.

וליד טאהא: למה?

בני אלירז: זו ההחלטה, לא תמצא את ההיגיון.

וליד טאהא: כי באו להעניש את הישוב בגלל שהוא שתיים, שלוש או ארבע?

בני אלירז: כן, לגמרי.

וליד טאהא: נו, אז משרד הפנים, תרשום את ההערות.

בני אלירז: אני אומר שאנחנו כמועצה מנסים להיות מאוד יצירתיים גם בנושא של תקציבים שיש לאותם ישובים.

בני אלירז: אנחנו במועצה החלטנו באופן עצמאי שלנו, שמינימום תקציב של ישוב לניהול, יהיה שלוש מאות שלושים אלף שקל בשנה, שזה כלום אגב.

בני אלירז: אבל, יכולת הגבייה של הישובים הקטנים נע סביב מאה, מאה חמישים אלף, לכן אנחנו משלימים אליהם מתקציב המועצה ומנסים להביא כספים ייעודיים.

בני אלירז: לצערי, עין רפא ועין נקובא מרבית השטחים שם הם שטחים פרטיים - - -

וליד טאהא: נכון.

בני אלירז: לכן, הייתה סוגיה מאוד קשה בנושא של התכנון וההשקעה בתכנון.

בני אלירז: לשמחתנו, 921 - - -

וליד טאהא: באופן התכנון, שבדרך כלל נכפה עליהם על הראש, לא בתיאום איתם.

וליד טאהא: אתה אמרת אדמה פרטית, כי אדמת מדינה קל לכאורה לתכנן, אבל אדמה פרטית אם אתה לא בא בשיח אתה יכול לדרוס משפחות שלמות, לעומת אחרות.

בני אלירז: לגמרי.

בני אלירז: אני רק אומר שההחלטה 921, 922, חמש מאות חמישים להיום, כן הטיבה.

בני אלירז: אנחנו הצלחנו לגייס סדר גודל של ארבע עשרה, חמישה עשר מיליון שקלים לתכנון.

בני אלירז: ברוך השם ובשעה טובה לשני הישובים האלה יש תב"ע, פחות טובה, יותר טובה, אבל יש היום תב"ע.

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: תכנסו לדיון עם האנשים, לשיח.

בני אלירז: התב"ע כבר נחתמה.

וליד טאהא: התב"ע מאושרת?

בני אלירז: התב"ע מאושרת ונחתמה.

בני אלירז: לצערי, אף פעם לא כולם מאושרים או מרוצים מהעניין, אבל זה בסדר גמור.

סמי אבו שחאדה: רציתי לשאול, יש לך חמישים ושבעה ישובים.

סמי אבו שחאדה: יש את עין רפא או עין נקובא, שתיים ושלוש בסולם, יש עוד מתוך החמישים ושבעה מהישובים היהודים שהם ברמה שתיים?

בני אלירז: ברמה שתיים לא, שלוש, ארבע כן.

וליד טאהא: לא, אני מכיר מועצות אזוריות שיש בהם ישובים יהודים ברמה אחד, אז יש את זה.

בני אלירז: אני אנסה לסכם, על מנת שאחרים גם ידברו קצת.

בני אלירז: אני אומר, הנושא של חיבורי החשמל הוא כרגע דבר אקוטי, שלצערי, לא מתקדם לי עם כל המלחמה שאני מנסה לעשות גם בעין רפא וגם בעין נקובא.

וליד טאהא: כן, אנחנו נעשה איתך ישיבה להבין למה.

בני אלירז: אני מאוד מאוד אשמח.

וליד טאהא: בגלל הביוב?

בני אלירז: לא בגלל הביוב, לא קשור לביוב, דווקא יש ביוב.

בני אלירז: כרגע אנחנו עושים קו חדש, אבל יש ביוב בישובים הללו.

בני אלירז: אבל, חיבור החשמל, עושים לנו קשיים, מערימים קשיים בעיקר חברת החשמל.

בני אלירז: כל אחד מנסה לזרוק - - -

וליד טאהא: אבל למה בעיקר?

וליד טאהא: איפה גורמי התכנון, מה הם אומרים, שמה?

בני אלירז: גורמי התכנון אומרים אוקיי זה אפשרי, חברת החשמל אומרת תגידו לי, אתם רוצים שאני אחבר שניים, שלושה מיליון בתים?

בני אלירז: תנו לי כוח אדם, תנו לי תקציבים, כל אחד מושך לכיוון שלו.

וליד טאהא: אה, אוקיי.

וליד טאהא: בניגוד לכל ההצהרות שלהם לנו כאן בוועדה.

בני אלירז: אנחנו כן רואים פערים בין הישובים, לאו דווקא ערבים, אבל גם אני נוגע בעיין רפא ועין נקובא לשאר ישובי המועצה.

בני אלירז: אנחנו נותנים תקציבים מיוחדים, זאת אומרת לי יש תקציב של שש מאות חמישים אלף שקל לקדנציה שאני נותן לישוב, עין רפא ועין נקובא, אין לי סכום מוגבל.

בני אלירז: כמה שצריך אני משקיע שם, אני גרה להשקיע, צריך להשקיע.

בני אלירז: צריך לעשות שם עוד הרבה דברים על מנת להגיע לשיווין הזה.

בני אלירז: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אמרת את זה, אנחנו גם דאגנו להכניס את הישובים האלה לתוך התכנית הכלכלית שאנחנו הבאנו, כי עד עכשיו הם היו מחוץ לכל תכנית.

וליד טאהא: אנחנו דאגנו להכניס גם את הערים המעורבות וגם ישובים ערבים בתוך מועצות אזוריות.

וליד טאהא: אני אשאל אותך שאלה אחורה, אתה יודע משהו לגבי עלויות של תוכניות לימודים בתוך הישובים האלה?

וליד טאהא: כולל כמובן הישוב היהודי שהוא ברמה סוציו נמוכה.

בני אלירז: אין לי נתונים.

וליד טאהא: אז, תבדוק, מישהו שיישלח לך בהודעה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: סמי, אני רוצה לבקש ממך בקשה אישית, אני אתן לאימאן, היות והיא חברת הכנסת היחידה שבאה לכבד את הוועדה, היא צריכה לצאת אז אני אתן לה לדבר ואחרי זה אני אתן לך.

וליד טאהא: בבקשה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי, אז צהריים טובים לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: כבר לא בוקר, מהבוקר עברו הרבה מים מתחת לשמיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מברכת באמת על הדיון הזה, שלדעתי יש כבר מזמן צורך בו, כי יש הרבה סוגיות מאוד קשות בעיניי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להתייחס למספר נקודות ספציפיות, לצערי הרב, למשך שנים הרשויות לא השכילו להבין שבתוך המועצות האזוריות ישנם ישובים שסובלים, אבל ממש סובלים.

אימאן ח'טיב יאסין: הם סובלים בגלל המצב הסוציואקונומי של אותם ישובים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נתחיל ברובד החברתי, כלכלי, אנחנו נראה שדווקא האוכלוסיות המוחלשות נהפכות ליותר מוחלשות בגלל מדיניות שהיא לא נותנת ולא קובעת מלכתחילה אפליה מתקנת בשביל אותן אוכלוסיות.

אימאן ח'טיב יאסין: זה משתקף, אם אנחנו נסתכל על הילדים וכל התוכניות, למשל של משרד החינוך, כל הפעילות הבלתי פורמלית גם, אנחנו נראה שדווקא אותם ילדים וילדות שצריכים להיות בתוך המסגרות האלה, ודווקא שהם באים מבתים קשיי יום, לא מצליחים להיכנס לאותן מסגרות.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו עומדים אוטו טו בפתחו של הקיץ ותקציבים ענקיים מוזרמים לתוכניות של הקיץ, ובוודאות אנחנו יודעים שהחישוב הבסיסי הוא מצב סוציואקונומי של הישוב, מה שמשאיר את אותם ילדים וילדות - - -

אורלי אלמגור לוטן: של הרשות?

אימאן ח'טיב יאסין: של המועצה האזורית, סליחה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני פשוט לא רגילה למועצה אזורית, כי אני באה מישוב, מכפר, אז כאילו זה יוצא באופן טבעי.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל, כן, מה שקובע היא המועצה האזורית כרשות ולא הישובים שבתוכו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שחשוב לתת את הדעת על הנושא הזה ואפילו לפני כניסת תוכניות הקיץ, לפחות להציל את מה שאפשר להציל בסוגיה הזו.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר השני, שלדעתי הוא דבר מהותי, שצריך באמת לתקן אותו בתוך החוק, שנותן מענה לצרכים של הישובים.

אימאן ח'טיב יאסין: למשל, לא יכול להיות שבמועצות האזוריות מחלקים, אם זה תפקידים, אם זו חלוקת ארנונה שמשתקפת בפרויקטים בתוך הישובים, אם זה בכל מיני דברים לפי אחוז מסוים ולא לפי האחוז של התושבים.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נסתכל בתוך המועצות האזוריות, לצערי הרב, כי בסופו של יום מי שנמצא שם כראש רשות ומי שמנהל גם את העניינים הוא לרוב מהצד היהודי - - -

וליד טאהא: את מדברת מצד לייצוג בתוך המועצה עצמה?

וליד טאהא: בתוך האגפים של המועצה?

אימאן ח'טיב יאסין: כן, בתוך האגפים של המועצה.

וליד טאהא: כן, אני מכיר את זה מהרבה מאוד מועצות אזוריות.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, זו המציאות.

וליד טאהא: לא, זו המציאות שמאפיינת את המדינה בכלל.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, אבל יותר גרוע שיש שם אנשים שגרים בתוך אותה מועצה אזורית והם לא מקבלים את הייצוג ההולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אז, אני חושבת שעצם העובדה שהם לא נמצאים שם, הם לא יכולים גם להבין את הצרכים של התושבים שלהם.

אימאן ח'טיב יאסין: מלבד זאת, לדבר על הנושא של כמה יש באמת שותפות של אותה ועדה מקומית בקבלת ההחלטות וכמה באמת מקיימים איתן ישיבות עבודה, זה גם דבר שצריך להחזיר אותו.

אימאן ח'טיב יאסין: אז, הסוגיות הן באמת גם ערכיות, אבל גם מדיניות שצריך לקבוע אותן ולסדר אותן לפי החוק.

וליד טאהא: תודה רבה, חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

וליד טאהא: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אם אתה מעוניין להקשיב לכולם, אז ככה תתמצת את הדברים שלך, ככה שנשמע עוד מקרים.

וליד טאהא: בבקשה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, כבוד יושב הראש על קיום הדיון החשוב הזה.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שהמועצות האזוריות הן אחד המקרים הכי קשים של אפליה.

וליד טאהא: אתה חושב שזה יותר גרוע מערים מעורבות?

סמי אבו שחאדה: כן.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שבהשוואות - - -

וליד טאהא: אולי מאיזו עיר מעורבת אתה בא, זה קשור.

וליד טאהא: יש יותר גרוע.

סמי אבו שחאדה: לא משנה, אני מכיר את כל הערים המעורבות ואני חייתי בחלק מהן.

סמי אבו שחאדה: במועצות האזוריות העניין הזה של ערבים סוציואקונומי אחד או שתיים, ויהודים שמונה, תשע או עשר קיים כמעט בכל המועצות האזוריות.

סמי אבו שחאדה: בתוך עכו, בתוך חיפה, בתוך לוד, רמלה, יפו המצב שונה, נוף הגליל גם שונה, מעלות תרשיחא שונה, זה המקרה הכי קשה.

סמי אבו שחאדה: בנוסף לכך, אימאן אמרה שלרוב, אני לא מכיר מקרה אחד שבו ראש המועצה האזורית הוא ערבי.

סמי אבו שחאדה: אני לא מכיר מקרה אחד שיש במועצה אזורית יהודים וערבים שמקום המדינה היה שם ערבי בראש, לא רק בראש, גם בכל התפקידים החשובים.

סמי אבו שחאדה: בעניין הקרקעות וגם בגודל הישובים, אני לא מכיר גם מקרים לא במועצה אזורית לא אשר, לא מטה יהודה, לא משנה איפה משווים, אין מקרים נניח שהישוב הערבי, גיאוגרפית מבחינת הקרקע, יותר גדול באופן משמעותי מהישובים היהודים שלידו.

סמי אבו שחאדה: כל המקרים ההפוכים נמצאים, כך שאי אפשר להיתמם, אי אפשר לטעון שזה קרה לבד, אי אפשר.

סמי אבו שחאדה: את הדבר הזה אי אפשר להסביר בהסברים הקלאסיים של בירוקרטיה, מדינה, משרד X, חבר הכנסת Y, זהו.

סמי אבו שחאדה: זה דבר שהוא מקרה גזעני, בעיניי, בין הכי קשים במדינה וכולם ממשיכים להתנהל כאילו אין כלום.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, במועצות האזוריות אני כל פעם מופתע שאני מכיר עוד ישוב, נניח, ערבי באחד המקומות האלה ואתה פשוט רק עובר עם האוטו, לא צריך הסבר, לא צריך למ"ס, לא צריך ממ"מ, לא צריך כלום.

סמי אבו שחאדה: צריך לעבור עם האוטו ואתה לבד יודע, אפילו מבלי לראות את המפה, איפה מצויר הקו של הערבים.

סמי אבו שחאדה: המקרה הזה הוא מקרה מזעזע, לכן הדיון פה הוא מאוד חשוב לפחות ברמה של העלאת מודעות.

סמי אבו שחאדה: יש לנו פה הזדמנות בגלל שאתה הפעם יושב ראש הוועדה, גם לפחות למחות, להביע מחאה נגד המצב הגזעני.

וליד טאהא: מעבר ללמחות, רוצים לשנות.

סמי אבו שחאדה: לא, אני רוצה, אני פשוט אומר לפחות יש לנו הפעם את זה, כי אנחנו בדרך לבחירות.

סמי אבו שחאדה: אבל, אני רוצה לסכם בדבר אחד קטן, לפחות ברמה הבסיסית של תשתיות, אדוני, צריכה להתקבל הנחיה, משהו של לפחות ברמה של מים, ביוב, חשמל, מבני ציבור, הדברים הבסיסיים, עוד לפני שנחשוב על להעלות בסולם סוציואקונומי משניים לעשר, כמו שיש במקרים שונים.

סמי אבו שחאדה: לפחות צריכה להתקבל איזו שהיא החלטה שצריכה להיות תכנית עם תיקוף סביר, אני יודע, שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, שאיפה שזה נמצא אצל כל השכנים היהודים, שזה יהיה בסיסי.

סמי אבו שחאדה: אני רק מסכם באחד הסרטים שראיתי על ערב אל קמאני.

סמי אבו שחאדה: שם שואלים את אחד המנהגים שם על מה הדרישות שלו ממדינת ישראל, אז הוא יושב במועצה אזורית ואומר להם, אני רוצה שוויון עם העופות של הקיבוץ של ליד.

סמי אבו שחאדה: שאלו אותו למה עם העופות של הקיבוץ של ליד?

סמי אבו שחאדה: אמר להם, אצלם בלולים, בעופות האלה יש גם מים וגם חשמל, אני רוצה להתחיל לפחות משם.

סמי אבו שחאדה: אני הייתי רוצה שכל בני האדם יהיו שווים ולא לעופות לבני האדם, כנראה במדינה יהודית זה ייקח תהליך.

סמי אבו שחאדה: אבל, את המינימום של תשתית, מים, חשמל, ביוב ודברים בסיסיים, צריכה להיות תכנית, אפשר.

סמי אבו שחאדה: הדבר הכי קרוב הוא להכריז על איזו שהיא תכנית כזו של חמש שנים, שתסגור לפחות את הפער הזה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה לך על הדיון החשוב הזה.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

וליד טאהא: אנחנו באמת מקווים שבאמצעות כל העשייה של כולם נתחיל לראות שינוי אינשאללה.

וליד טאהא: מוסי, אתה רוצה להקשיב לאנשים או לדבר?

מוסי רז: אני רוצה גם וגם, הבעיה שאני צריך ללכת עוד מספר דקות.

מוסי רז: אני אדבר ממש בקצרה.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

פרג' פארג': מוסי, אם אפשר שתקשיב למה שאנחנו מתארים ואז תתייחס?

וליד טאהא: אני אבחר.

מוסי רז: אז אני רוצה ממש בתמצות.

מוסי רז: אנחנו הרי מדברים על ישובים עם רקע לאומי שונה.

מוסי רז: עכשיו, אני בטוח שרוב אם לא כל ראשי המועצות האזוריות וסגניהם – כוונותיהם טובות.

מוסי רז: אבל, יצרנו כאן מצב שמלכתחילה יש כאן פגיעה על רקע זה שהמצב הסוציואקונומי הוא שונה ולאו דווקא הם מקבלים את כל הזכויות שלהם.

מוסי רז: דבר שני, כיוון שמדובר בדרך כלל בערבים, מדובר בסוג תכנון שונה שלאו דווקא מוכר, בסוג בעלות על הקרקע שונה שלאו דווקא מוכר, באדמות שהן שונות במקרים רבים.

מוסי רז: עכשיו, על מנת להמחיש את הבעייתיות, שאלתי בכוונה את סגן ראש המועצה מטה יהודה מה אומרים בעין נקובא ועין רפא, כי אני יודע מה התשובה.

מוסי רז: מונח לפניי מכתב ששלחת יושב ראש הוועד המקומי לשרת הפנים, שאומר שאנחנו בעצם רוצים שיכירו בנו כמועצה מקומית נפרדת.

מוסי רז: עכשיו, אני לא קובע שהוא צודק או טועה, כי גם אם הוא יקבל דבר כזה תהיינה לו בעיות, לאו דווקא תהיה לו אדמה שהוא יוכל לקבל ארנונה לתעשייה ולמסחר, אני לא קובע, אבל ברור שיש כאן בעייתיות שאסור להתעלם ממנה.

מוסי רז: אז, קיצרתי כמה שאני יכול על מנת להקשיב עוד כמה דקות, פשוט אני עוד מעט מנהל ועדה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: תאמין לי, אתה תמיד עושה טוב עם הוועדה, גם הנוכחות, גם ההשתתפות וגם ההקשבה שלך.

וליד טאהא: כמובן, נמצאים איתנו ראשי מועצות אזוריות וגם נציגים של מועצות אזוריות שראש המועצה גם נמצא כאן.

וליד טאהא: אז, כיוון שאני רוצה לשמוע כמה שיותר אנשים, אני אבקש שהדברים יהיו קצרים ולעניין, כך שניתן כמה שיותר זכות דיבור.

וליד טאהא: יש גם אנשים שנמצאים כאן, לאו דווקא מתוך הישובים, אלא בעלי עניין בכל מיני תחומים ונרצה גם לשמוע אותם.

וליד טאהא: עמוס נצר, ראש המועצה האזורית זבולון, תגיד כמה ישובים אצלך, אם יש לך ישובים ערבים כן או לא, סוציואקונומי, לא משנה, אם יש יהודים גם ברמה סוציואקונומי נמוך, תגיד את זה ואחרי זה תגיד את הדברים.

וליד טאהא: תעשה את זה קצר ומתומצת, בבקשה.

עמוס נצר: תודה רבה.

עמוס נצר: הדיון הזה הוא דיון חשוב, אנחנו מועצה אזורית זבולון, אני ראש המועצה.

עמוס נצר: ארבע עשרה אלף תושבים במועצה, סוציואקונומי חמש, יש לנו שלושה ישובים ערבים בדואים במועצה, ח'ואלד, ראסלן ואיבטין, הם בסוציואקונומי אחד, שתיים.

עמוס נצר: כל הישובים היהודים הם בסוציואקונומי מעל זה, ארבע, שש וגם ישוב אחד תשע.

עמוס נצר: אני להתמקד, ברשותך יושב הראש, בדבר ספציפי בנושאים שיש אצלנו בהם פערים, בנושאים של חינוך ורווחה, אלו הנושאים המרכזיים.

עמוס נצר: אני אתן דוגמא אחת והיא תמחיש, ואני באמת קורא לעשות אחר כך עבודה יסודית - - -

וליד טאהא: אני רוצה להתנצל בפניך, כדי להחזיר אותך לנתונים, כי הייתי עם לאה ולא איתך.

וליד טאהא: בוא תחזור לנתונים של רמת הסוציו של הישובים.

עמוס נצר: ברצון.

עמוס נצר: הסוציו אקונומי של המועצה הוא חמש, יש לנו שלושה ישובים ערבים בדואים שהם בסוציואקונומי אחד ושתיים.

עמוס נצר: כל הישובים היהודים הם מעל זה ויש לנו ישוב אחד יהודי - - -

סמי אבו שחאדה: כמה ישובים יהודים יש, אדוני?

עמוס נצר: שניים עשר ישובים.

וליד טאהא: רגע, אז זאת אומרת יש גם יותר משש, אבל בממוצע אתם יורדים לחמש.

עמוס נצר: חמש.

עמוס נצר: אנחנו במועצה חמש, שש, יש ישוב אחד אפילו תשע.

וליד טאהא: אז זהו, אני שואל אם יש יותר, בגלל האזרחים הערבים ירדתם לחמש, אתה אומר?

עמוס נצר: נכון.

וליד טאהא: צריך להעניש אותם אצלך או שאתה צריך לשפר את החיים שלהם.

עמוס נצר: אני צריך לשפר את החיים שלהם, אנחנו עובדים בשביל זה ואנחנו גאים לעבוד בשביל זה, הכל בסדר.

וליד טאהא: איזה ישובים ערבים יש לך?

עמוס נצר: חוואלד, ראס עלי ואיבטין.

וליד טאהא: ערב אל חוואלד.

עמוס נצר: כן.

עמוס נצר: הם ואיבטין שניים בדואים, ואחד ערבים פלאחים – ראס עלי.

עמוס נצר: אני רוצה להתמקד בדבר אחד, הפערים אצלנו במועצה מתבטאים בעיקר בנושא של חינוך וחברה.

עמוס נצר: אני אתן דוגמא אחת ופה אחר כך - - -

וליד טאהא: אתה מרוצה, נניח, בתחום התכנון?

וליד טאהא: אתה עושה להם תכנון טוב?

עמוס נצר: כן, יש לכל הישובים הערבים תכנית מתאר.

עמוס נצר: אני יכול להגיד שאפילו בישובים אצלנו הערבים בדואים - - -

וליד טאהא: יש להם תכנית מתאר, יש להם תוכניות מפורטות ומאושרות, יש להם היתרים, יש להם טופסי ארבע לחיבור חשמל.

עמוס נצר: יש גם מקומות שחסר, אבל בדברים האלו אנחנו ברמה בהחלט גבוהה ואנחנו ממשיכים לעבוד יחד איתם וגם יד ביד.

עמוס נצר: אגב, יש פה נציגים של המועצה גם פה סביב השולחן, אתם יכולים להתבטא כמידת הזמן.

עמוס נצר: בזה אנחנו במצב טוב, לדעתי.

וליד טאהא: אנחנו במצב לא טוב רק מתוכניות לימודים?

עמוס נצר: לא אמרתי רק, אמרתי אני רוצה להתמקד בנושא אחד ולתת דוגמא ומשם אולי אחרי הישיבה ובעבודה החשובה שתעשו, תיקחו את זה הלאה.

עמוס נצר: אני אקח דוגמא קונקרטית שמתחילה ממש בימים אלו, היא הקייטנות של החופש הגודל.

וליד טאהא: כן, נכון.

עמוס נצר: כן, זה קונקרטי וזה מעשי.

וליד טאהא: הם צריכים לשלם ברמה של חמש, שזה כמה?

עמוס נצר: שלוש מאות שקל לילד.

עמוס נצר: עכשיו, יש ילדים ויש משפחות - - -

וליד טאהא: לא, אם לא היינו עושים את החישוב לפי הסוציו שלהם כמה היו צריכים לשלם?

עמוס נצר: אפס.

וליד טאהא: אז, לא זה לתשומת ליבם של נציגי החינוך.

עמוס נצר: היה אפשר לשלם אפס, הם משלמים שלוש מאות, שלוש מאות כפול ארבעה ילדים, אלף מאתיים שקל הם לא יכולים לשלם.

עמוס נצר: המועצה עוזרת להם וזה בא על חשבון ישובים אחרים.

עמוס נצר: אנחנו עשינו את זה וגם נעשה את זה השנה.

עמוס נצר: אבל, את העיוות הזה צריך לתקן, אין סיבה שהישובים האלה לא יזכו בנושא החינוך והחברה לשוויון.

וליד טאהא: משרד החינוך יצטרך להגיד לנו האם יש לו נוסחאות חישוב אוטומטיות או שיש דברים שצריך לטפל בהם נקודתית - - -

עמוס נצר: בכל מקרה צריך לפתור.

וליד טאהא: כנראה אין להם זמן לטפל נקודתית, על כן לוחצים על הכפתור האוטומטי.

וליד טאהא: יש להם טייס אוטומטי.

סמי אבו שחאדה: אבל עכשיו זה נושא פרקטי.

וליד טאהא: כן, ברור, אנחנו נרצה שזה יהיה מטופל כבר לחופשה הזאת.

וליד טאהא: מה לגבי צהרונים?

עמוס נצר: צהרונים אותו דבר, יש לנו גם כן חור.

וליד טאהא: כמה?

וליד טאהא: תגיד בכסף שיישמעו.

עמוס נצר: אין לי פה את הנתונים על מנת להגיד לך פה.

וליד טאהא: אז שיישלחו לך בהודעת ווטסאפ תגיד לנו, בסדר?

עמוס נצר: בסדר.

עמוס נצר: את הבעיה הארתי וזהו, תודה.

וליד טאהא: אנחנו גם מכירים את הסוגיה ואני התחלתי לציין את הדברים.

וליד טאהא: תודה רבה לך, ראש המועצה האזורית זבולון.

וליד טאהא: נמצא כאן גם ממלא מקום ראש מועצת מטה אשר, אבל יש גם נציגים של הישובים הערבים משם, אחמד סמניה עם א-שייח' דנון שאתם חלק מהמועצה האזורית מטה אשר, נכון?

וליד טאהא: אז בבקשה, תציג אחמד את הדברים ואנחנו כמובן נעבור לממלא המקום של ראש המועצה, לשמוע אותו.

אייל רייז: ברשותך, כבוד יושב הראש - - -

וליד טאהא: לא, אבל נתתי זכות דיבור אדוני.

אייל רייז: כן, אבל אנחנו ביחד והתכוננו ביחד לדיון.

וליד טאהא: אה, אתה צריך לדבר בשם כולם אתה אומר?

אייל רייז: כן.

וליד טאהא: אתה תדבר בשם הצרות של א-שייח' דנון?

אייל רייז: אני אדבר בשם א-שייח' דנון, הרב של מועצה אזורית מטה אשר, ברשותך.

וליד טאהא: אז אתה ממלא מקום?

אייל רייז: נכון וסגן ראש מועצה.

וליד טאהא: טוב, בבקשה.

וליד טאהא: ראש המועצה שלך היה אצלי, נפגשנו, דיברנו וניסינו גם לעשות דברים.

אייל רייז: אמת.

אייל רייז: אז קודם כל, אני רוצה להגיד לך תודה, כי אכן נפגשנו ואנחנו מאוד מעריכים את זה שאתה יודע לרדת לפרטים.

אייל רייז: כאשר יורדים לפרטים ולעובדות, ותיכף אני אציג אותן, אז אפשר גם לעשות את החיבור בין כוונה למעשה ולהצליח לעשות את השינוי בזכות לשיווין.

אייל רייז: אז ברשותך, אנחנו התכוננו לדיון ביחד, יושב איתי פה גם יושב ראש הוועד המקומי, מחמוד כליב שהוא יושב הראש הנבחר של א-שייח' דנון, אחמד סמניה מנהל המתנ"ס, עלי מערם שחבר מליאה אצלנו ומחמוד עכאווי שהוא מנהל הקהילה.

אייל רייז: באנו לפה גם לכבד את הדיון ובעיקר לתת דוגמאות מעשיות שיש בהן פרטים וכסף, על מנת שנבין את גודל הפערים והיעדר הזכות לשוויון של אותם תושבים.

אייל רייז: מועצה אזורית מטה אשר היא שלושים ושתיים ישובים, שלושים ושתיים אלף תושבים.

אייל רייז: זו מועצה איתנה סוציו שבע, כאשר השייח' דנון מדורג סוציו שלוש וערב אל ערם סוציו שתיים.

אייל רייז: אלו העובדות.

וליד טאהא: יש לך ישובים גם שמונה?

אייל רייז: יש לי גם שמונה וגם תשעה, גם שבע, גם שש וגם חמש, יש לי על כל הרצף והממוצע תמיד משקר.

אייל רייז: עכשיו, אני יורד לגופו של עניין לגבי דוגמאות, כי אי אפשר להתחמק מזה.

אייל רייז: בשייח' דנון במשך שנתיים - - -

וליד טאהא: כמה תושבים יש שם?

אייל רייז: אלפיים שמונה מאות, עוד מעט שלושת אלפים.

אייל רייז: היו לנו שמונה נערות שניגנו בכינור שנתיים מכספים שגייסנו, אבל מה לעשות שמסתכלים על איך נתמכת תכנית של מוזיקה ורואים שזה לפי סוציו שבע ולא סוציו שלוש, אז מבינים שבעצם אותן בנות שניגנו שנתיים מכספים שגייסנו צריכות להפסיק לנגן, כי אין את הכסף.

תומר רוזנר: כמה כסף?

אייל רייז: מדובר פה על חמישים אלף שקל, שזו כל התמיכה שחסרה, לא כספים גדולים.

אייל רייז: תיכף אני אתן עוד דוגמאות.

וליד טאהא: זאת אומרת, אתה מעלה פה נקודה שהיא מאוד חשובה, אתה אומר שלא מתאימים את הקולות קוראים לסוציו של הישוב, לסוציו של המועצה.

אייל רייז: נכון, זה המפתח.

וליד טאהא: וכאן דיברת על משרד התרבות?

אייל רייז: כן, על משרד התרבות, ותיכף אני אדבר על משרד החינוך ואני אדבר על משרד הרווחה ואני אתן לך דוגמאות - - -

וליד טאהא: אז כנראה כל המשרדים פועלים באותו היגיון.

אייל רייז: אני הולך לסוף ואז אני אמשיך את הדוגמאות.

אייל רייז: אני מצפה שמהוועדה פה תצא שאילתה שלך, של הוועדה, לשרת החינוך, לשר הרווחה ולשר התרבות והספורט.

אייל רייז: השאילתה הזו, אתה צריך לעמוד עליה מדוע לא מאפשרים לקיים תוכניות על פי הסוציו היישובי, למה לא נותנים?

אייל רייז: אני אתן עוד דוגמא של משרד הרווחה - - -

וליד טאהא: אז אם הם שומעים אותנו, אני מדבר לשרים, הם מוזמנים גם להגיב, לענות לנו.

אייל רייז: עכשיו אני אתן עוד דוגמא, ברשותך, על מנת לגעת בפרטים.

אייל רייז: בשייח' דנון, שתיכף יציגו את עצמם, לצורך העניין, מתוך כמעט שלושת אלפים תושבים יש מאתיים חמישים ושתיים משפחות שמוכרות על ידי הרווחה, זו המציאות.

אייל רייז: כאשר אנחנו רוצים להגיש את שייח' דנון לתכנית של מרכז עוצמה, יש כאלה מאה שלושים וארבע בארץ, אומרים לנו סליחה, התבלבלתם אתם סוציו שבע, אתם לא יכולים בכלל להגיש.

אייל רייז: זאת אומרת, התושבים שלנו משייח' דנון לא מצליחים לקבל מאיתנו תכנית שתדאג לחכות ולא לדגים, כי הסיפור של הזכות לשיווין עומד על לתת את הכלים, על מנת לשנות את המצב.

אייל רייז: דוגמא שלישית שאני אתן לך על תכנית אתגרים, ואתה מוזמן אלינו מחר בארבע אחר הצהריים, אנחנו מחר עושים בשייח' דנון את הסיום שנה - - -

וליד טאהא: מודיעים על פיזור הכנסת מחר, איך אני אבוא?

אייל רייז: יש דברים יותר חשובים.

וליד טאהא: לפספס את החאפלה, אני לא אתן לך.

אייל רייז: אנחנו מחר במגרש כדורגל שהשקענו בו מיליונים בשייח' דנון ואנחנו גאים על כך.

אייל רייז: אנחנו עושים סיום של חוג כדורגל לתשעים ילדים, חוג מקסים.

אייל רייז: החוג הזה נתמך על ידי תכנית אתגרים, אבל מה לעשות, שגם שם משרד החינוך קובע את התקצוב לפי סוציו שבע ולא סוציו שלוש, ולצערי, אם מסתכלים פה על מחירים, במקום שנהיה זכאים לתמיכה של שלוש מאות אלף, אנחנו מקבלים תשעים ואחת אלף.

אייל רייז: זאת אומרת, כשאתה תבוא אתה תשאל מי קונה את הנעליים לילדים?

אייל רייז: מי קונה את הבגדים לילדים?

אייל רייז: איך מעסיקים מאמנים?

אייל רייז: ולמה בעצם ילד שנמצא בישוב של סוציו שבע, מצליח לשלם ארבע מאות חמישים שקל בחודש לחוג עם מאמן כמו שצריך, וילד בסוציו שלוש נפגע ובמקרה הטוב משלם מאה חמישים שקל עם סבסוד שלא ניתן לו כמו שצריך על ידי המדינה?

אייל רייז: דוגמא רביעית שאני נותן ותעצור אותי מתי שהעסק יובן - - -

וליד טאהא: כן, אני מבקש שתתכנס ממש לסיכום, כי אנחנו ניתן לעוד אנשים לדבר.

אייל רייז: מפעל ההזנה, אני אומר בכותרת - - -

וליד טאהא: כל הדוגמאות שהבאת נכנסות תחת אותו היגיון של מתחשבנים עם האנשים לפי הסוציו של המועצה ולא לפי הסוציו של הישוב.

אייל רייז: נכון, אבל בסוף אנחנו נמדדים במבחן התוצאה, ואם במפעל ההזנה התושב שלי בשייח' דנון וערם שייח', צריך לשלם שבע שקל לשנה ולא שתיים תשעים וחמש לשנה או אלף מאתיים שבעים וארבע בשנה במקום חמש מאות שלושים ושבע ויש לו יותר מילד אחד, אז זה מספר את הסיפור.

אייל רייז: אני מבקש שיכירו את הנתונים.

אייל רייז: אם אתה מבקש ממני לסכם את הדברים לפחות בחלק הזה, לצורך העניין, אז אני מבקש שתי בקשות צנועות, אחד זה לשלוח את השאילתה, כי אני יודע שמשרד החינוך מכיר בנושא ויכול כבר לקיץ הקרוב לשנות.

אייל רייז: הדבר השני והוא לא פחות חשוב, שיהיה טיפול בשיטה ביחד איתנו ועם משרד הפנים, שחסר פה, כי השיטה צריכה להשתנות ולפעול לפי הסוציו הישוב.

וליד טאהא: לא, הוא לא חסר, הוא פה.

אייל רייז: אתה יודע מה, עוד משפט אחרון ברשותך על מנת להמחיש.

אייל רייז: אנחנו מתחילים את הקייטנה בערם שייח' בקיץ.

אייל רייז: בשנתיים האחרונות ניסינו לפתוח, אתה יודע למה לא הצלחנו לפתוח כבוד יושב הראש?

אייל רייז: כי בסוף במבחן התוצאה לא היו מספיק נרשמים.

אייל רייז: כי, על מנת לפתוח צריכים שישים נרשמים לפתוח את בית הספר של החופש הגדול בערם שייח', אבל אין לנו את היכולת הכלכלית לשלם שלוש מאות שקל כפול שישים ילדים, זהו.

וליד טאהא: אתם לא עושים נוסחאות דיפרנציאליות לעניין הדברים האלה?

וליד טאהא: נניח אתם לא מתנהלים דיפרנציאלית בעניין?

אייל רייז: אנחנו בחלק מהדברים מתנהלים דיפרנציאלי - - -

וליד טאהא: באיזה דברים?

אייל רייז: אני אתן דוגמא, על מנת לפתוח את הקייטנה בערם שייח', שאנחנו נותנים חמישים אחוז סבסוד לקייטנה - - -

וליד טאהא: המועצה נותנת?

אייל רייז: המועצה.

וליד טאהא: מהכסף שלה?

אייל רייז: אמת.

אייל רייז: אם לא היינו נותנים, אז לא היו ילדים, לא היו הרשמות ואמא ואבא לא היו יכולים לצאת לעבודה.

וליד טאהא: ועדיין קשה לאנשים, אתה אומר?

אייל רייז: אמת.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה.

וליד טאהא: כן, נציגים של אותה מועצה, אני חוזר אליכם, כי יש עוד אנשים.

וליד טאהא: נמצאים איתנו גם נציגים מהישוב צנדלה שהוא במועצה אזורית גלבוע.

וליד טאהא: אני לא רואה פה נציגים מהמועצה האזורית עצמה.

עבד אלסלאם עומרי: היה אמור להגיע הסגן.

וליד טאהא: גם הוא אמור להגיע?

וליד טאהא: בסדר, עכשיו שעה אחרי המועד, אתה יודע, זה לא מחכה.

וליד טאהא: בבקשה תציג את עצמך לפרוטוקול ותגיד את הדברים כפי שזה קורה אתכם עם הישוב מוקיבלה גם.

עבד אלסלאם עומרי: נכון.

עבד אלסלאם עומרי: קודם כל אני עבד אלסלאם עומרי, יושב ראש הוועד המקומי צנדלה.

עבד אלסלאם עומרי: קודם כל, ווליד, אני מודה לך על ההזדמנות הזו, שלפי דעתי היא תקדים, לא היה אף פעם שוועד מקומי או נציג ישוב שהגיע לכנסת פה לדון בסוגיות האלו.

עבד אלסלאם עומרי: אנחנו מועצה אזורית של כמעט שלושים ושלושה אלף תושבים, ארבעים אחוז ערבים, שישים אחוז יהודים.

עבד אלסלאם עומרי: אבל במספר ישובים זה חמש ישובים ערבים ועוד עשרים ושמונה יהודים.

וליד טאהא: איזה ישובים ערבים, מוקיבלה, צנדלה ומה עוד?

עבד אלסלאם עומרי: מוקיבלה, צנדלה, נעורה, טייבה זועביה וטמרה זועביה.

עבד אלסלאם עומרי: נגעו בבעיה פה שני חברי הכנסת אימאן ח'טיב וסמי אבו שחאדה, מה הבעיה – אני מתחיל בשאלה למשרד הפנים, האם יש ראש מועצה אזורית ערבי?

וליד טאהא: אין כזה דבר, תמשיך.

וליד טאהא: לא צריך לשאול את המשרד, תשאל אותי, אני אענה.

עבד אלסלאם עומרי: זו הבעיה.

עבד אלסלאם עומרי: מה הבעיה – הבעיה הראשונה היא שהרוב תמיד הוא יהודי.

עבד אלסלאם עומרי: יש לנו כמה בעיות.

וליד טאהא: אתה מעלה כאן את סוגית הייצוג במועצה הכללית, כמה יש לכם אחד?

עבד אלסלאם עומרי: לא, זה לפי ישוב.

וליד טאהא: כן, כמה לישוב שלך יש, אחד?

עבד אלסלאם עומרי: אחד.

וליד טאהא: ולכל ישוב יש אחד?

וליד טאהא: ואז בוחרים את ראש המועצה.

עבד אלסלאם עומרי: אנחנו יש לנו ועד מקומי ויש חבר מליאה.

עבד אלסלאם עומרי: המליאה סביב השולחן במועצה שם, זה הולך לפי ישוב.

עבד אלסלאם עומרי: למשל, איפה העוול פה, היישוב אדירים, לדוגמא, ישוב יהודי שהוא מאתיים איש – יש לו בן אדם אחד שמייצג אותו.

עבד אלסלאם עומרי: צנדלה אלפיים איש – גם אחד, זו הבעיה.

וליד טאהא: אתה מדבר פה על נוסחת הייצוג שהיא לא הגיונית.

עבד אלסלאם עומרי: הבעיה בשיטת הממשל של המועצה האזורית היא שיטה כושלת, לדעתי.

עבד אלסלאם עומרי: כי, כל הזמן ראש המועצה מתנהג - - -

וליד טאהא: תומר, זה נקבע על פי חוק, הייצוג בשיטה הזו?

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: הרכב המועצה האזורית נקבע לפי צו המועצות האזוריות והחלטה של שר הפנים בהתאם לאותו צו.

וליד טאהא: ועל פי חוק נקבע, נניח, שישוב של מאה, מאתיים בני אדם, זהה לאלפיים בני אדם?

תומר רוזנר: אני תיכף אבדוק ואגיד לך.

אייל רייז: אני יכול להגיד לך שאצלי זה שונה, אם מעניין אתכם העניין הזה.

אייל רייז: יש לי ישוב מאוד גדול - - -

וליד טאהא: אנחנו בהמשך נחזור לזה.

אייל רייז: אנשי מפתח יכולים להיקבע על ידי המועצה.

וליד טאהא: אה, המועצה יכולה לקבוע את המפתח?

אייל רייז: בוודאי.

וליד טאהא: החוק מאפשר למועצה לקבוע את המפתח?

אייל רייז: במקרה שלנו קבענו אחד לארבעת אלפים - - -

וליד טאהא: אבל לא יכולת לקבוע בלי שהחוק מאפשר, נכון?

אייל רייז: בוודאי.

אייל רייז: אבל, אתה צריך אתה ליזום את זה ולרצות את זה.

תומר רוזנר: לא, לא, זו קביעה של שר הפנים.

וליד טאהא: רגע, אז שרת הפנים צריכה לאשר את המעשה שלו או מה?

תומר רוזנר: אני תיכף אבדוק את זה שוב כדי להיות בטוח, למיטב הבנתי - - -

וליד טאהא: כי אם יש להם את זה, אני מדבר מתוך העובדה.

וליד טאהא: על מנת שתיגע ביותר נקודות, אל תתעכב יותר מדי על זה.

עבד אלסלאם עומרי: אני לא מתעכב.

עבד אלסלאם עומרי: הבעיה בשיטה הזו שהיא שונה מהעיריות - - -

וליד טאהא: הבנו, הבנו.

וליד טאהא: תמשיך בסוגיות הבאות.

עבד אלסלאם עומרי: הסוגיות הבאות, היחסים בין הוועדים המקומיים לראש המועצה, למועצה עצמה.

עבד אלסלאם עומרי: כלומר, הרי לוועדים המקומיים אין להם סמכויות, אין להם כוח מול ראש המועצה.

עבד אלסלאם עומרי: אם אתה פוליטית איתו, עם ראש המועצה, או אם הוא לא איתך, אם הוא יכול לשרוף אותך אתה לא יכול לעשות כלום.

וליד טאהא: בדרך כלל גם בעיריות זה ככה, במועצות המקומיות.

עבד אלסלאם עומרי: אבל בעיריות יש אופוזיציה וקואליציה - - -

וליד טאהא: לא, אני רוצה להבין ממך ככה, אם אתה איתו כנציג הישוב, כי מה?

וליד טאהא: הישוב סובל או אתה אישית סובל?

עבד אלסלאם עומרי: כולם.

עבד אלסלאם עומרי: אם אני אישית סובל, אז הישוב סובל, זו התחשבנות לכל דבר.

עבד אלסלאם עומרי: זה מה שקורה איתנו.

עבד אלסלאם עומרי: הייתה דוגמא פה - - -

וליד טאהא: אנחנו לא רוצים להיכנס להיבטים פוליטיים, אנחנו מדברים באופן כללי.

עבד אלסלאם עומרי: לא, אבל שיטת הממשל שם היא נותנת איתה את הבעיות - - -

וליד טאהא: יש לך שיטה להציע?

עבד אלסלאם עומרי: לחשוב על זה.

וליד טאהא: אוקיי, בסדר אז נחשוב, מאה אחוז.

עבד אלסלאם עומרי: זה מאוד לא הגיוני.

עבד אלסלאם עומרי: תשמע, אם אנחנו ארבעים אחוז, למה סביב שולחן אנחנו שמונה עשר אחוז?

וליד טאהא: אתם ארבעים אחוז מסך כל התושבים, אתם שמונה עשר אחוז מתוך הייצוג?

עבד אלסלאם עומרי: בדיוק.

תומר רוזנר: כמה חברי מועצה יש?

וליד טאהא: כמה יש בסך הכל?

עבד אלסלאם עומרי: שלושים ושמונה.

תומר רוזנר: וכמה אתם?

עבד אלסלאם עומרי: הערבים שמונה.

וליד טאהא: ואתם ארבעים אחוז מסך כל התושבים?

עבד אלסלאם עומרי: בדיוק.

וליד טאהא: אוקיי, יש עוד סוגיות?

עבד אלסלאם עומרי: יש הרבה סוגיות.

עבד אלסלאם עומרי: היחס בין הוועד המקומי, מה שאמרנו.

עבד אלסלאם עומרי: עזוב את הייצוג עכשיו יש ועדים מקומיים.

וליד טאהא: לא, בוא נשאל אותך, אני אעזור לך, איך המצב שלכם בתכנון?

וליד טאהא: יש לנו פה גם יועצת תכנון שעוד מעט ניתן לה לדבר, אבל היא לא מכירה ספציפית אולי כל ישוב.

וליד טאהא: אבל, איך אתם בעניין התכנון?

וליד טאהא: סופרים הישוב?

וליד טאהא: מתכננים אותו?

וליד טאהא: מקדמים אותו?

וליד טאהא: תשתיות, בינוי מוסדות, איך אתם בעניין הזה?

עבד אלסלאם עומרי: אנחנו כרגע עובדים על תכנית איחוד וחלוקה שכבר עשרים שנה - - -

וליד טאהא: מי זה אנחנו?

עבד אלסלאם עומרי: בכפר, הוועד המקומי עם המועצה.

וליד טאהא: לא, חכה שנייה, לאט, תשמע אותי.

עבד אלסלאם עומרי: בבקשה.

וליד טאהא: תשמע רגע, למה אתם ולא המועצה האזורית, שאתם חלק ממנה, לא היא שמקדמת את זה?

וליד טאהא: זו השאלה שלי.

עבד אלסלאם עומרי: לצערי הרב, היא רק מכשילה.

וליד טאהא: אז היא לא רוצה לקדם וגם מכשילה?

עבד אלסלאם עומרי: בוא אני אגיד לך משהו, שתי דוגמאות, יש לידנו ישוב יהודי שעבדו על התכנית שלו שנתיים ועכשיו יצאה לפועל, אצלנו עשרים שנה ועוד לא יצאה לפועל.

וליד טאהא: אוקיי, זה בסדר.

וליד טאהא: על כן, אני שואל מה הם טוענים, שמה?

עבד אלסלאם עומרי: הם לא עוזרים, הם לא עובדים על זה, הם לא פותחים.

וליד טאהא: מי הגיש את התכנית, אתם או המועצה?

עבד אלסלאם עומרי: המועצה ביחד עם הישוב.

עבד אלסלאם עומרי: ראש המועצה לא נותן את הכוח שלו מול הוועדות המחוזיות והוועדה הרוחבית.

וליד טאהא: למה הוא צריך כוח?

וליד טאהא: למה הוועדה לא מקדמת את זה כמו שמקדמת את זה אצל היהודים?

עבד אלסלאם עומרי: זו השאלה שלי.

וליד טאהא: אוקיי, ואין תשובה עליה?

עבד אלסלאם עומרי: עובדה.

וליד טאהא: מי יושב ראש הוועדה המחוזית אצלכם?

עבד אלסלאם עומרי: זו עובדה, לא יצאה לפועל.

עבד אלסלאם עומרי: יושב ראש הוועדה המחוזית, אני לא יודע.

וליד טאהא: מי יושב ראש הוועדה המחוזית אצלכם?

קריאה: אורי אילן והוא בדיוק סיים את תפקידו.

וליד טאהא: שזה שסיים עכשיו.

וליד טאהא: יכול להיות שבגלל שהוא היה כמה שנים בתהליך סיום, אז הוא לא התעסק בזה.

עבד אלסלאם עומרי: תשמע, יש לנו בעיה של התחשבנויות פוליטיות בתוך המועצה.

עבד אלסלאם עומרי: אתה שומע, הבעלים חלשים - - -

וליד טאהא: תעבור לנקודה הבאה, אנחנו לא נכנס פרטנית לנושאים פוליטיים בתוך הישובים.

עבד אלסלאם עומרי: עניין התשתיות, למשל, אנחנו כמעט מלפני עשרים וחמש שנה לא נכנס טיפת אספלט לכפר אצלנו - - -

וליד טאהא: כמה שנים?

עבד אלסלאם עומרי: עשרים וחמש שנים.

וליד טאהא: עשרים וחמש שנים?

עבד אלסלאם עומרי: לא נכנסה אף טיפה.

וליד טאהא: כל הכבישים שיש לכם מימי המנדט?

עבד אלסלאם עומרי: תשמע, אנחנו לא מכירים מה הוא ניקוז, מה היא תאורת כבישים, מה זה גינון.

עבד אלסלאם עומרי: אנחנו לא מכירים את כל המערכת הזו, שרואים אותה לידנו - - -

וליד טאהא: אתה יודע להגיד את אחוז הגבייה שלכם לטובת המועצה?

עבד אלסלאם עומרי: תשעים אחוז.

וליד טאהא: אז אולי הם צריכים מאה ועשר אחוז?

עבד אלסלאם עומרי: תשעים אחוז.

וליד טאהא: ועל כן גם מענישים אתכם בכל זה.

עבד אלסלאם עומרי: אנחנו מוענשים - - -

וליד טאהא: אני כמובן מדבר לראש הרשות, לכל מי שנוגע לרשות הזו, צריך קצת להתבייש לפעמים.

וליד טאהא: מותר להתבייש.

וליד טאהא: בני אדם, בניגוד לחיות, מגלים את זה.

עבד אלסלאם עומרי: את העניין של התשתיות בכפר זה מאוד מאוד גרוע, אנחנו סובלים.

עבד אלסלאם עומרי: לידנו על קו התפר שם יש ישוב בשטחים שהמצב שלו הרבה יותר טוב מאצלנו, ברשות הפלסטינית - - -

וליד טאהא: לא אהבתי את הדוגמא הזו, תרד ממנה.

וליד טאהא: תמשיך בסוגיות שלך.

עבד אלסלאם עומרי: לא, אני נתתי דוגמא אם אנחנו מתפארים שאנחנו במועצה משותפת - - -

וליד טאהא: לא משנה, עזוב את הישוב בצד השני, מגיע לו להיות יותר טוב גם, מה הקטע?

עבד אלסלאם עומרי: אין שום בעיה.

עבד אלסלאם עומרי: אנחנו מבקשים ורוצים להיפרד מהמועצה, כי לכל דורות המועצה יהדות גלבוע אנחנו מופלים לרעה.

וליד טאהא: אוקיי, אז תתחילו תהליך של היפרדות.

וליד טאהא: אני לא יודע כמה תושבים אתם, תעשו אוהל מחאה באופן קבוע.

וליד טאהא: תעמדו על הכבישים עם שלטים.

וליד טאהא: אתה יודע, במדינה הזו שום דבר לא בא בקלות.

וליד טאהא: על מנת לעשות את זה תתחילו תהליך פנימי, חברתי.

עבד אלסלאם עומרי: יש עוד עניין קטן, האצלת סמכויות לוועדים המקומיים שראש המועצה היום מנופף בו.

עבד אלסלאם עומרי: הוא מאציל סמכויות לוועדים ללא תקציבים, בלי תקציבים.

עבד אלסלאם עומרי: כלומר, אתה אחראי אבל בלי תקציבים.

וליד טאהא: אוקיי, ואיך זה יכול להיות?

וליד טאהא: כאילו מה, הוא אומר לך אתה אחראי כבישים ואין לך שקל?

עבד אלסלאם עומרי: למשל, יש לנו תביעה איזו אזרחית שם שנפלה בכביש ושברה רגל, היא תבעה את המועצה והוא מחזיר לוועד, שהוועד עובד בהתנדבות, אתה יודע?

עבד אלסלאם עומרי: אין תקציבים אין כלום, אפילו אין להם שכר, אין להם משרד ואין כלום, הוא אומר אתם אחראיים על זה.

וליד טאהא: טוב, לדעתי המקרה הספציפי הוא מקרה שהיה אמור להיות פרטני, אבל השמעת את הדברים שלך כאן בוועדה וטוב שהשמעת.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: אני חוזר לנציגים של מטה אשר.

וליד טאהא: בבקשה, אחמד.

אחמד סמניה: אני מכהן כמנהל שלוחת מתנ"ס דנון.

אחמד סמניה: אני רוצה להתייחס לסוגיה שלא עלתה בכלל.

אחמד סמניה: אל"ף כל ההתנהלות שלנו בחינוך, בדברים אחרים, באיכות של החיים, היא מובנית על קולות קוראים שיוצאים מהממשלה.

אחמד סמניה: הם נאמדים בכלל שם על הרמה הסוציואקונומי - - -

וליד טאהא: זה מה שאמרתי, כן.

אחמד סמניה: כל מה שנזכר פה.

אחמד סמניה: אני יוצא היום מילדים משייח' דנון שמחכים לקייטנה לקיץ, שהם צריכים לשלם שלוש מאות שקל - - -

וליד טאהא: מי נציג משרד החינוך כאן?

וליד טאהא: אין לנו נציג של משרד החינוך?

אחמד סמניה: זה האבסורד, שאנחנו מדברים על זה שנים ואף אחד לא - - -

וליד טאהא: לאה, יש לנו נציג של משרד החינוך?

לאה קריכלי: הם אמורים להיות בזום, אתמול אישרנו להם.

וליד טאהא: אז יש נציג בזום, הוא ייתן את התשובות.

וליד טאהא: את זה כבר אמרנו, אז אנחנו נשאיר את זה לתשובות, בסדר?

אחמד סמניה: והדבר האחרון שלא עלה בסבב הזה הוא שבדרך כלל שיש קול קורא יש את התיאום של המועצה גם, שזה גם משתנה.

אחמד סמניה: יש קולות קוראים - - -

וליד טאהא: קודם כל תענה על הקריטריון של קול הקורא ואחרי זה נדבר על התיאום.

וליד טאהא: אתה לא עונה על הקריטריון, אז - - -

אחמד סמניה: לא, גם שאנחנו רוצים את זה כל כך הרבה אז התיאום מגיע כמעט לתשעים אחוז, שאומר שאי אפשר להעלות בכלל שאנחנו נגשים לשם.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה לך אחמד.

וליד טאהא: אני רוצה עכשיו לשבור את הקטע של לשמוע את המועצות.

וליד טאהא: אני רוצה לשמוע גם את דעתם של מומחים, נמצאת איתנו אנסאם טופאשי מערוף, יועצת תכנון ופעילה בתחום התכנון.

וליד טאהא: אז, אנסאם, תעשירי את הידע שלנו על סוגיות הקשור בתכנון בתוך הישובים בכלל.

וליד טאהא: בדרך כלל זה קורה בתוך ישובים ערבים שנמצאים ובמועצות אזוריות, אז בבקשה.

אנסאם טופאשי מערוף: טוב, שלום לכולם.

אנסאם טופאשי מערוף: תודה יושב הראש, אני מכהנת כיועצת תכנון לשלטון המקומי, משרד התיירות, משרד הבינוי והשיכון, אני גם מייסדת הפורום הערבי להנדסה.

אנסאם טופאשי מערוף: בהמשך למה ששמעתי היום ולדיון שלנו, אני חושבת שאפשר לחזור לכותרת שהכל מתחיל בתכנון, גם הכלכלה, גם גירעונות, גם החינוך.

אנסאם טופאשי מערוף: אנחנו רואים מה קורה היום בחברה הערבית גם מבחינת האלימות.

אנסאם טופאשי מערוף: אז קודם כל, צריך לדבר על חוסר אזורי תעסוקה ומסחר בישובים הערבים, במיוחד במקומות שיש מועצות אזוריות.

אנסאם טופאשי מערוף: בעצם בדרך כלל ההלך רוח הוא למקם אזורי תעשייה ותעסוקה בקרקע מדינה, על מנת שהם יוכלו לשווק את הקרקעות האלה, ולא בקרקעות פרטיות.

אנסאם טופאשי מערוף: אם ניקח לדוגמא את טמרה ושפרעם, שיש להם אזורי תעשייה, אז אומנם המדד שלהם הוא שלוש, אבל איפה הם היו ללא אזורי התעשייה האלה?

אנסאם טופאשי מערוף: גם אם ניקח לדוגמא את טמרה, כמו שהזכרתי, תחום השיפוט שלה - - -

וליד טאהא: אנחנו יודעים לציין ישוב ערבי בתוך מועצה אזורית שיש בו אזור תעשייה או אזור תעסוקה?

אנסאם טופאשי מערוף: לא, אין, בדרך כלל נותנים - - -

וליד טאהא: אף ישוב?

אנסאם טופאשי מערוף: אין.

אנסאם טופאשי מערוף: בדרך כלל נותנים כתם אחד בתוך הישוב ולא אזור שלם.

וליד טאהא: בתוך הישוב או בתוך המועצה האזורית?

אנסאם טופאשי מערוף: בתוך הישוב עצמו נותנים כתם קטן.

עבד אלסלאם עומרי: זה מסחר, זה מסחר.

אנסאם טופאשי מערוף: זה למסחר או ליעוד פיג'מה שזה מסחר ותעסוקה, ולא נותנים אזור שלם.

וליד טאהא: מה זה כתם קטן?

וליד טאהא: יכול להיות חמש דונם?

אנסאם טופאשי מערוף: חמש דונם, שמונה דונם שזה לא מספיק לישוב שלם.

וליד טאהא: זה צחוק ילדים.

אנסאם טופאשי מערוף: זה כלום.

אנסאם טופאשי מערוף: עכשיו, זה גם מתקשר עם הכנסות המועצה, הרי ארנונה מעסקים היא יותר גבוהה מארנונה למגורים - - -

וליד טאהא: אבל במועצות אזוריות שיש בהן אזורי תעשייה ותעסוקה, הם עושים חלוקה שווה בין הישובים בתוך המועצה בחלוקת המשאבים האלה?

אנסאם טופאשי מערוף: לא, זה מאוד תלוי.

אנסאם טופאשי מערוף: לפעמים הם מקנים את זה באזור שהוא נמצא בין כל הישובים בתוך המועצה האזורית, ולמרות שרוב העובדים הם עבדים והם באים מתוך ישוב ערבי ספציפי אחד, הם עדיין לא משייכים את האזור הזה לאותו ישוב.

אנסאם טופאשי מערוף: כלומר, העובדים הם עובדים מקומיים, אבל האזור הוא לא שייך לישוב עצמו, אז ההכנסות הן לא הולכות אליו, אלא למועצה.

וליד טאהא: את אומרת הישובים האלה נדפקים כמה וכמה פעמים.

אנסאם טופאשי מערוף: לצערי.

וליד טאהא: תודה רבה, אנסאם, את רוצה להוסיף?

אנסאם טופאשי מערוף: עוד דבר אחד לגבי תחומי השיפוט, גם לך מספיק ידע בתחום.

אנסאם טופאשי מערוף: למשל אם נזכיר את תחום השיפוט של מטה אשר, הם כוללים בתוכו תחום שיפוט ששייך לאזרחים מטמרה, והם נמצאים באזור רגישות שניתן לפתח בו בתי קירור, כל מיני שימושים כאלה ואחרים שכן מכניסים הכנסות לתושבים.

אנסאם טופאשי מערוף: אז, צריך להתמקד בעיקר בתכנון, להתחיל לאשר אזורים שכן ייתנו שימושים שיכניסו כסף, ארנונה מהעסקים למועצות.

אנסאם טופאשי מערוף: זה דבר שישפיע בהמשך על ההתפתחות הכלכלית של המועצות.

וליד טאהא: תודה רבה אנסאם טופאשי מערוף.

וליד טאהא: כן, מילת המפתח היא תכנון כי אחרי התכנון הכל בא.

וליד טאהא: תכנון לא היה, לא לחברה הערבית בכלל ולא לישובים הערבים בתוך המועצות האזוריות בפרט, כי מישהו חשב שצריך היה להכניס את החברה הערבית לטוב בו שיש אותו היום , גם בתחום הבנייה, גם בתחום הפשיעה.

וליד טאהא: כי, אם את לא מסדירה את החיים של האנשים, יודעים איפה מכוונים אותם.

וליד טאהא: ניסינו לשנות במהלך השנה כמה שרק היה אפשר, כנראה שצריך עוד הרבה זמן כדי לשנות.

וליד טאהא: בינתיים, תומר, לך יש תשובה לשאלה?

תומר רוזנר: כן, לגבי הרכבי תפקידי המועצה, זה תהליך די מורכב, אבל אני אנסה לפשט אותו.

תומר רוזנר: סמוך לפני הבחירות, שלושה חודשים לפני הבחירות, המועצה המכהנת מציעה לשר את המפתח לפי מספר תושבים שמזכים בנציגים למועצה.

תומר רוזנר: ההצעה הזו של המועצה מתפרסמת וכל תושב במועצה רשאי להעיר הערות לגבי ההצעה של המועצה.

תומר רוזנר: כלומר, אפרופו הבחירות שיתקיימו בשנה הבאה, סמוך לפני הבחירות, שלושה חודשים בערך לפני הבחירות, זה קורה.

תומר רוזנר: השר בסופו של דבר מחליט, לפי ההצעה שהוא קיבל ובהתחשב בהערות שהוא קיבל מהתושבים.

תומר רוזנר: זאת אומרת, שהתושבים בהחלט יכולים להעיר לגבי ההצעה שהמועצה מציעה, אפרופו מה ששמענו כאן לגבי העיוותים הניתנים בייצוג של ישובים מסוימים.

תומר רוזנר: בהחלט אפשר להעיר לשר הערות לגבי ההרכב, המפתח שהמועצה מציעה לייצוג.

תומר רוזנר: בסופו של דבר, השר מחליט על המפתח, אם המועצה לא מציעה, אז יש מפתח ברירת מחדל שנקבע בצו הרלוונטי, אבל ברוב המקרים זה לא קורה, המועצות מציעות הרכבים.

עבד אלסלאם עומרי: רגע, סליחה, המועצה מציעה?

עבד אלסלאם עומרי: ראש המועצה?

תומר רוזנר: המועצה אמורה להציע, המועצה במליאתה אמורה להציע כשלושה חודשים לפני הבחירות.

תומר רוזנר: צריך להסתכל בצו המועצות האזוריות, יש שם פירוט מאוד מפורט של התהליך הזה.

תומר רוזנר: זה נקבע במפורש בצו, איך התהליך הזה קורה.

תומר רוזנר: אני מציע שלקראת הבחירות הקרובות תשימו לב לעניין הזה ותעירו את הערות.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז, אני רוצה להודות לך תומר.

וליד טאהא: אז, הדברים שלו ברורים, החוק מאפשר למועצה בהתאם לרצון שלהם להציע את השיטה שהם רוצים שתהיה בעניין הייצוג.

וליד טאהא: כלומר, להציע אותה לאנשים, לשמוע את ההערות, לדון ולהסכים בסוף על הצעה.

תומר רוזנר: השר בסופו של דבר קובע.

וליד טאהא: השר מאשר את - - -

תומר רוזנר: או מאשר או משנה, כלומר הוא יכול להתחשב - - -

וליד טאהא: הוא יכול לאשר או יכול לא לאשר?

תומר רוזנר: כן, הוא יכול בהחלט גם לשנות את ההצעה שלו.

וליד טאהא: אוקיי, אז הבעיה היא אצלנו, אצל המחוקק.

תומר רוזנר: מה זאת אומרת?

וליד טאהא: המחוקק צריך לדאוג שיהיה שוויון בייצוג של כולם ולא לתת לא לשר ולא לראש המועצה האזורית לשחק בזה.

וליד טאהא: אני מודה לך תומר, היועץ המשפטי של הוועדה, על העדכון הזה.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לנציג משרד החינוך.

וליד טאהא: מורן כהן, מנהל תחום תקציב חינוך בלתי פורמאלי.

וליד טאהא: מורן, שמעת את הטענות, אני מכיר את המציאות הזו, אני לא מבין באיזה היגיון אתם עובדים.

וליד טאהא: אל"ף, אני מבקש להבין למה צריך שמישהו ישכנע אתכם שאנשים שנמצאים במצב סוציואקונומי מסוים, צריך להתחשבן איתם לפי הסוציואקונומי של המועצה שלהם ולא שלהם הם.

וליד טאהא: למה מישהו צריך לשכנע אותך?

וליד טאהא: מה קשה בעניין הזה?

וליד טאהא: בבקשה.

מורן כהן: שלום.

מורן כהן: שמעתי את כל הטענות והדברים שהם גם נכונים ומדויקים, אנחנו מכירים אותם במשרד - - -

וליד טאהא: האם אנחנו פועלים לשנותם עכשיו ומיד?

מורן כהן: כן, זה בדיוק מה שאני בא להגיד.

מורן כהן: אנחנו בעצם החל מהשנה הבאה, אנחנו פועלים לפי שנת לימודים בשונה משאר המשרדים, אז החל משנת הלימודים תשפ"ג אנחנו נעביר מאות מיליוני תקציבים לבתי הספר - - -

וליד טאהא: מה זאת אומרת?

וליד טאהא: תגיד לי בעברית באיזה שנה זו, השנה הזו שלנו?

מורן כהן: בספטמבר, שנת הלימודים תשפ"ג.

תומר רוזנר: לא, השנה לא.

וליד טאהא: אתה אומר השנה ימשיכו לסבול, ימשיכו להידפק ונחשוב עליהם שנה הבאה?

מורן כהן: לא, זה לא מה שאני אומר.

מורן כהן: אני אומר ששנת הלימודים הסתיימה - - -

וליד טאהא: אני עוזר לך לומר.

מורן כהן: החל משנת הלימודים תשפ"ג, שזה אומר החל מספטמבר, אנחנו מעבירים - - -

וליד טאהא: וחופשות הקיץ שעוד לא הגיעו?

וליד טאהא: אז שנת הלימודים אומנם הסתיימה, אבל חופשות קיץ רק התחילו, למה לא?

מורן כהן: התכנית כבר יצאה לדרך, זאת אומרת אנחנו יודעים - - -

וליד טאהא: מורן, אתה יכול להגיד לי שאתה לא מוסמך לקבל את ההחלטה כן או לא, אבל אם התכנית יצאה לדרך זה לא צידוק.

מורן כהן: יש פה מספר דברים שלא ניתן לעשות אותם באותה העת כאשר אנחנו מסתכלים על הפרדות בין בשנת לימודים.

מורן כהן: אנחנו מבינים את הצורך, אמרתי שאנחנו החל משנה הבאה מעבירים מאות - - -

וליד טאהא: לא, את שמעתי.

מורן כהן: רגע, אבל זה חשוב רגע שנדייק את זה, ברשותך.

מורן כהן: לפי ממד הטיפוח שלהם הולך עם הסוציואקונומי שזה בעצם דריל דאון הרבה יותר ממוקד ומתחשב - - -

וליד טאהא: מורן, כמה זמן אתה מכיר את הבעיה?

מורן כהן: אני מכיר אותה מהשנה האחרונה.

וליד טאהא: רק מהשנה האחרונה?

מורן כהן: אני מניח שהמשרד כמשרד מכיר את זה שנים קודם לכן - - -

וליד טאהא: אתה חדש במשרד?

מורן כהן: שנתיים.

וליד טאהא: אוקיי, אז הוועדה מזועזעת לשמוע את הדברים, דרך אגב.

וליד טאהא: אני לא מקבל שרק משנה הבאה מתחילים, יש לכם אפשרות עכשיו לתקן את העיוות הזה, את העוול הזה, את העיוורון הזה.

וליד טאהא: בתוכניות קיץ שרק עכשיו מפרסמים אותן, האנשים האלה צריכים לקבל את מה שמגיע להם לפי המצב שלהם, ולא לפי מצב של מישהו אחר.

וליד טאהא: דרך אגב, זה נכון גם ליהודים וגם לערבים - - - אז, תגיד בבקשה שאנחנו דוחים בשאט נפש את ההסבר שלך, ואנחנו מבקשים תשובה יותר עניינית שתדבר על תיקון העוול מיד, זה מה שאני יכול לומר לך בשלב הזה.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: ידידיה ממשרד האוצר.

וליד טאהא: תגיד, אתה השתכנעת מהתשובה שנתן נציג משרד החינוך או שכמוני ככה - - -

ידידיה גרינוולד: אני מכהן כרפרנט פנים באגף תקציבים משרד האוצר.

ידידיה גרינוולד: כיוון שאני רפרנט פנים, אני קצת פחות מכיר את התחום של חינוך, אז לא הייתי רוצה להגיב על זה.

וליד טאהא: אז לא השתכנעת כמוני, בסדר גמור.

ידידיה גרינוולד: עלו פה באמת הרבה נושאים, אנחנו גם מכירים את הנושא הזה וגם מנסים לבחון אותו מול המשרדים.

ידידיה גרינוולד: אני חושב שבאמת יותר נכון שהמשרדים יגיבו כל אחד בחלק שלו, אנחנו באנו לפה בעיקר להקשיב וללמוד את הנושא יותר טוב.

וליד טאהא: לא ממש באת להקשיב.

וליד טאהא: מה אני צריך אותך כדי שתקשיב?

וליד טאהא: אנחנו רוצים פתרונות.

וליד טאהא: אתה עכשיו צריך ללכת להרים טלפון, להביא את הרפרנט של החינוך ולומר לו שמשרד החינוך דורס ברגל גסה אלפי אזרחים במדינת ישראל על לא עוול בכפם, יהודים וערבים, על מנת שייעשה משהו.

וליד טאהא: כי, אם הוא יידע שזה רק ערבים, הוא לא יעשה כלום, אז תגיד יהודים וערבים.

וליד טאהא: כל מי שנמצא ברמה סוציואקונומי נמוך, אוכל אותה בעניין הזה ואנחנו רוצים תשובות.

וליד טאהא: כן, אורלי.

אורלי אלמגור לוטן: אני לא יודעת אם זה אליך או למשרד הפנים, אמרתי קודם שכשדיברתי עם משרד הפנים לקראת הדיון, אז אמרו שיש מענק מסוים שמעבירים אותו למועצות אזוריות שיש בהן ישובים מעל חמשת אלפים תושבים במצב כלכלי חברתי נמוך.

אורלי אלמגור לוטן: אז קודם כל אם אפשר לתת על זה איזה שהוא נתון, כי בינתיים תוך כדי דיון עשינו בדיקה ויש בסך הכל עשרה ישובים כאלה מתוך אלף מהישובים שיש במועצות המקומיות.

וליד טאהא: שהם מה?

אורלי אלמגור לוטן: שישובים עם חמשת אלפים תושבים בתוך מועצות אזוריות, אז השאלה היא כמה המענק הזה שאמרו שהוא קיים באמת - - -

קריאה: אין ישובים כאלה.

וליד טאהא: לא צריך להתווכח עם אורלי, היא ממרכז המידע והמחקר והיא מביאה נתונים.

וליד טאהא: היא לא משרד ראש הממשלה, לא להתווכח איתה.

אורלי אלמגור לוטן: יש בסך הכל עשרה ישובים כאלה, לא כולם באשכולות נמוכים.

אורלי אלמגור לוטן: בסדר?

אורלי אלמגור לוטן: אמרתי יש בסך הכל עשרה מעל חמשת אלפים.

אורלי אלמגור לוטן: צור הדסה הוא גם בפנים והוא באשכול תשע, אז לא אמרתי שהם כולם נמוכים.

אורלי אלמגור לוטן: השאלה היא עד כמה הכלי הזה, ואני לא יודעת אם זה האוצר או משרד הפנים, שלמענק הזה שלפי מה שהבנתי מיועד לצורכי פיתוח, שזה צורך שעלה פה, באמת קיים וגם הפוטנציאל שלו, כשמדברים על חמשת אלפים תושבים, בפועל כמעט והוא לא קיים.

וליד טאהא: טוב, תודה אורלי.

וליד טאהא: אני אומר גם לטובת ידידיה, שפנה אליי ראש מועצה אזורית אחד, שבמקרה הוא ראש מועצה אזורית ערבי, לא כי הוא נמצא במועצה אזורית משותפת, כי הוא ראש מועצה אזורית של ישובים ערבים.

וליד טאהא: מתברר שהוא נדפק ממשהו אחר, הוא נדפק מזה שמענקי איזון, בגלל שהוא מוגדר מועצה אזורית, הוא מקבל הרבה פחות ממה שמגיע לו.

וליד טאהא: על כן, הוא מבקש להפוך את עצמו למועצה מקומית.

וליד טאהא: ארבעה ישובים, מענק האזור שלהם, אתה גם תרשום את הערה, הוא כל כך גרוע עד כדי כך שהם מבקשים לשנות את ההגדרה שלהם, על מנת להצליח לקחת את זה.

וליד טאהא: מישהו יודע לשפוך לנו אור גם על הסוגיה הזו?

וליד טאהא: בבקשה, ידידיה.

ידידיה גרינוולד: טוב, אז אני אענה קודם כל לגבי מענק האיזון.

ידידיה גרינוולד: בהחלטה 550 בגלל טענות נוספות שהועלו בנוגע להקצאת המענק, הוקמה ועדה שהיום בודקת ובוחנת את הפרמטרים מחדש בראשות - - -

וליד טאהא: תרשום אצלך שהייתה פנייה כזו ממועצת בוסתאן אל מרג'.

וליד טאהא: אני העברתי את זה לשרת הפנים גם.

וליד טאהא: הם מבקשים להפוך למועצה מקומית, כי פשוט הם לא מקבלים את מה שמגיע להם, את מענקי האזור.

וליד טאהא: הם רוצים לוותר על התענוג הזה של מועצה אזורית, על מנת לקבל את מה שמגיע להם.

וליד טאהא: בבקשה.

ידידיה גרינוולד: בסדר גמור, נעביר את זה גם.

ידידיה גרינוולד: כמובן, שהוועדה גם פתוחה גם להתייחסויות הציבור וגם לרשויות המקומית, אבל נעביר את זה.

וליד טאהא: מה לוח הזמנים?

ידידיה גרינוולד: לוח הזמנים של הוועדה?

ידידיה גרינוולד: אני לא יודע כעת - - -

וליד טאהא: תעדכן אותי, על מנת שנעדכן אותם.

ידידיה גרינוולד: בסדר גמור, מאה אחוז.

וליד טאהא: אני אשמש כמתווך בינך לבינם.

ידידיה גרינוולד: אני אשלח, כן.

ידידיה גרינוולד: צחי הוא חבר בוועדה, שאתם כמובן - - -

וליד טאהא: כן, צחי שלנו.

ידידיה גרינוולד: בסדר גמור.

ידידיה גרינוולד: לגבי המענקים לישובים גדולים, אני אתן למשרד הפנים, לאבשלום לפרט קצת יותר.

וליד טאהא: כן, אז הגענו למשרד הפנים.

וליד טאהא: אתם מאפשרים לכולם לדרוס את האנשים שבתחום אחריותכם?

וליד טאהא: הרי, מועצה אזורית, מועצה מקומית, ישוב, לא משנה, ישוב שנמצא בתוך מועצה אזורית, אתה האבא והאמא שלו, אתה משרד הפנים.

וליד טאהא: אז, אתה מאפשר לכולם לדרוס אותם בכזו גסות?

וליד טאהא: איך אפשר?

אבשלום שלומוב: שלום לכולם, אני ממשרד הפנים, אגף תקציבים.

אבשלום שלומוב: ככלל, המנהל של השלטון המקומי במשרד הפנים אנחנו מקצים את רוב המענקים שלנו של המועצה ולא של ישובים, נכון?

אבשלום שלומוב: כי אנחנו עובדים מול המועצות.

וליד טאהא: כי למה?

וליד טאהא: צריך לגרום להם להיות יותר עניים?

וליד טאהא: לא מספיק הם עניים, צריך לעשות את זה יותר?

וליד טאהא: אתה יודע הקפיטליזם האכזרי חושב שהון הוא בעייתו של העני, אתם מאמצים את זה?

אבשלום שלומוב: לא, זו לא הכוונה.

וליד טאהא: אז בוא תסביר למה.

וליד טאהא: למה מועצה ולא ישוב?

אבשלום שלומוב: הכוונה היא שמשרד הפנים לא מתערב בניהול הפנימי של המועצה בגדול.

אבשלום שלומוב: יש מענקים ספציפיים, כמו שהוזכר פה, מענק לישובים גדולים הוא נועד - - -

וליד טאהא: לא, המשרד כן מתערב בעבודת המועצות, העיריות והרשויות, והוא כן חייב להתערב והשאלה היא ספציפית.

וליד טאהא: אתה יודע שצעד מסוים הוא צעד אכזרי, עושה עוול, צעד לא נכון, האם אתה מוכן לבחון אותו או לשנות אותו?

וליד טאהא: או שאתה אומר זה מה שהיה, סבתא שלי הייתה חותכת את הראש של הדג, כי הסיר הוא קטן, אז אמא שלי חשבה שצריך לחתוך את הראש של הדג, ללא קשר לגודל הסיר.

וליד טאהא: אתה הולך לשנות או לא?

אבשלום שלומוב: נכון.

אבשלום שלומוב: זה נושא שאנחנו לומדים אותו עכשיו.

וליד טאהא: ללא קשר לדג?

אבשלום שלומוב: לא.

אבשלום שלומוב: הזכיר פה ידידיה שהוקמה ועדה לצורך בחינה מחדש - - -

וליד טאהא: אתם לא ידעתם עליו?

וליד טאהא: משרד החינוך ידע עליו רק השנה והוא שנתיים שם, בוא נגיד, שאפשר לאכול את זה, כמה שנים אתה במשרד הפנים?

אבשלום שלומוב: במשרד הפנים אני שנתיים.

וליד טאהא: אה, אתה גם שנתיים?

וליד טאהא: הם דאגו לשלוח לנו שנתיים?

וליד טאהא: אז עשו את זה בשכל, אתה מבין?

וליד טאהא: אתה, כמה זמן אתה מכיר את הבעיה?

וליד טאהא: אתה מכיר אותה רק ממני או הכרת אותה מקודם.

אבשלום שלומוב: אני שומע את זה בתקופה האחרונה, בעיקר זה עולה בוועדה למענק איזון, מה שהוזכר כאן, אני גם נמצא שם בדיונים.

אבשלום שלומוב: זו סוגיה שאנחנו לומדים אותה, וכן אני מכיר שזו סוגיה חשובה - - -

וליד טאהא: מי צריך לתת תשובה יותר חותכת?

וליד טאהא: מנהל האגף שלך?

וליד טאהא: בפעם הבאה אנחנו צריכים מנהלי אגפים שיגיד מה הוא צריך לעשות.

אורלי אלמגור לוטן: הממשלה ביקשה את הנתונים האלה מהלמ"ס בשנת 2013.

וליד טאהא: ככה סתם?

וליד טאהא: לסטטיסטיקה, אורלי.

אורלי אלמגור לוטן: הלמ"ס בפרסום שלהם כתוב, אמרתי את זה קודם, שהממשלה ביקשה את הנתונים האלה ב-2013.

אורלי אלמגור לוטן: התחילו לפרסם את זה לבקשת גורמים מהממשלה וגורמים נוספים.

אורלי אלמגור לוטן: השאלה היא לאיזה צורך הממשלה ביקשה את הנתונים האלה ב-2013?

אבשלום שלומוב: אני אצטרך לבדוק את זה, מי ביקש ולמה ביקש.

וליד טאהא: לא, בסדר.

וליד טאהא: בוא נגיד ככה, כמובן אנחנו מכבדים את הנציגים שהגיעו, אבל הם לא מכירים עד הסוף את הבעיה וגם אין להם סמכות לדבר על פתרונות, זה מה שנראה לי.

אבשלום שלומוב: אני רק רוצה להזכיר לגבי מענק לישובים גדולים, מה שנאמר פה, המענק נועד לעזור למועצות שיש בהן ישוב גדול, כי הטענה שהישוב גדול אז יש לו הוצאות יותר גדולות ויותר מורכבות.

אבשלום שלומוב: יש יותר מורכבות בניהול - - -

תומר רוזנר: מי קיבל את המענק בשנת 2021?

אבשלום שלומוב: יש עשרה ישובים.

תומר רוזנר: צור הדסה, אשכול תשע, קיבלה מענק?

אבשלום שלומוב: נכון, אבל במענק הזה ההתחשבות היא בסוציו של הישוב ולא של הרשות - - -

תומר רוזנר: אה, פה אתם כן מתחשבים בישוב.

תומר רוזנר: מעניין.

תומר רוזנר: באילו עוד דברים אתם מתחשבים בסוציו של הישוב.

תומר רוזנר: אני שואל אותך שאלה, אמרת שבמענק הזה אתם מתחשבים בסוציו של הישוב, באיזה עוד עניינים אתם מתחשבים בסוציו של הישוב ופתאום מתערבים בניהול הפנימי של הרשות המקומית?

אבשלום שלומוב: בדרך כלל זה לא קורה.

אבשלום שלומוב: בתקופה האחרונה אני זוכר מקרה אחד מהתקופה האחרונה, מתקופת משבר הקורונה, כשהיה צורך לעזור לישובים ערבים בתקופת הרמדאן שם היה גם - - -

תומר רוזנר: לפי הישוב?

אבשלום שלומוב: כן.

תומר רוזנר: זאת אומרת, זה דבר שאתם יכולים - - -

אבשלום שלומוב: זה נושא חדש, אנחנו חושבים, בוחנים.

אבשלום שלומוב: זה מה שאני אומר, לאחרונה אנחנו מדברים - - -

וליד טאהא: בכנסת אומרים טענה לנושא חדש.

תומר רוזנר: כי זה לא מה שהוא אמר קודם.

תומר רוזנר: מקום הוא אמר אנחנו לא עושים את זה, אנחנו לא מתערבים ברשות המקומית.

וליד טאהא: לא, פשוט מישהו שם לא מעניין אותו מהאנשים האלה, על כן גם הוא לא שש לשנות, לעשות משהו.

וליד טאהא: בסדר, אני רוצה להודות לך בשלב הזה.

וליד טאהא: לואיזה קדון בורק, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מנהלת אגף בכיר.

וליד טאהא: בואי, תספרי לנו בבקשה למה בכלל ביקשו נתונים, מי ולמה.

וליד טאהא: כי, אפשר להבין מהדיון הזה, לא רק שעשו שימוש בנתונים, אפילו העובדים של האגפים אינם בקיאים במציאות, אז מה קורה כאן?

לואיזה קדון בורק: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מחשבת מדדים מסוף שנות השמונים, כבר התחלנו לחשב מדדים לרשויות המקומיות.

לואיזה קדון בורק: מדד חברתי כלכלי הוא הראשון שחישבנו, הוא מבוסס על מפקד שמונים ושלוש.

לואיזה קדון בורק: שתדעו, שזה היה ניסיון והשימוש היה יחסית קטן כי זה היה בהתחלה.

לואיזה קדון בורק: משנות התשעים פנו אלינו, בעיקר משרד הפנים אבל גם משרד השיכון ועוד, ביקשו מאיתנו לחשב את המדד החברתי כלכלי באופן יותר רציף.

לואיזה קדון בורק: התחלנו לעשות את זה ומאז מפקד תשעים וחמש אנחנו מדדים לרשויות מקומיות.

לואיזה קדון בורק: במפקדים גם חישבנו מדדים לאזורים סטטיסטיים, על מנת לתת איזה שהוא מענה לדיפרנציאליות בתוך הרשויות המקומיות הגדולות, עיריות בעיקר.

לואיזה קדון בורק: לאחר מכן, באמת ב-2013 היינו פה בוועדת הכספים והיו מספר הצעות חוק על מנת לתת מענה לתושבים שגרים במדינת ישראל, אם זה בישובים, אם זה באזורים סטטיסטיים, אם זה ברשויות מקומיות, לחשב מדד גם לישובים קטנים ככל האפשר.

לואיזה קדון בורק: לכן, אנחנו התחלנו לעבוד על זה, אנחנו גם מחשבים מדד פריפריאלי גם ברמת הישוב וגם מדד קומפקטיות ברמת הישוב, על מנת לתת מענה - - -

וליד טאהא: אבל, מה זה בעקבות הצעות חוק?

וליד טאהא: מי פנה, חברי כנסת?

לואיזה קדון בורק: כן, כן.

וליד טאהא: חברי כנסת ולא המדינה?

וליד טאהא: לא איזה שהוא משרד ממשלתי?

לואיזה קדון בורק: גם משרדים ממשלתיים.

לואיזה קדון בורק: משרד האוצר בעצם פנה אלינו בפירוש ועשינו הסכם שייכנס בבסיס של התקציב, על מנת שיהיה לנו משאבים כדי לעשות את זה מדי שנה, שנתיים, כן?

לואיזה קדון בורק: לפי ההסכם שלנו.

לואיזה קדון בורק: משרד האוצר, משרד השיכון וכל המשרדים בעצם משתמשים במגת.

לואיזה קדון בורק: אני רוצה להבהיר פה כמה דברים, קודם כל, המדד הזה מודד את הרמה החברתית, כלכלית של התושבים שגרים ביחידה גיאוגרפית זה באזור סטטיסטי או זה, לכן גם מ-2013, כל אזרח שיעמוד מול החוק באופן שוויוני, עשינו את זה בר השוואה.

לואיזה קדון בורק: זאת אומרת, המדד שחישבנו באזור סטטיסטי בירושלים, הוא בר השוואה לתל אביב כרשות מקומית וגם אזור סטטיסטי בתוך תל אביב וגם לישוב קטן.

לואיזה קדון בורק: זה היה חישוב שעשינו ב-2013.

לואיזה קדון בורק: לכן, זה מה שיש לתושבים, כן?

לואיזה קדון בורק: זה מדד חברתי כלכלי של התושבים.

לואיזה קדון בורק: פה היה קצת ערבוב של כל התשתיות וכל מיני נושאים אחרים שבעצם לא נמצאים ברשות של התושבים, כן?

לואיזה קדון בורק: המדד הזה בעצם אומר שמה שיש לתושבים, ההכנסה שלהם, ההשכלה שלהם, מוכניות שלהם, מצוקות שלהם וכל מיני דברים שהם יכולים לעשות לפי הרמה חברתית, כלכלית שלהם.

לואיזה קדון בורק: זה לא מדבר על תשתיות ולא מדבר על מצב הרשות, למרות שמצב הרשות מתואם בצורה מסוימת גם עם המצב של התושבים שגרים בו.

לואיזה קדון בורק: יש איזה שהוא מתאם יחסית לא גדול מאוד אבל, אפס נקודה שש.

תומר רוזנר: גברתי, האם בתשע השנים האחרונות, מאז שהתחלתם לפרסם את המדד הזה, האם את יודעת אילו שימושים נעשו בו אם בכלל?

לואיזה קדון בורק: יש המון שימושים.

לואיזה קדון בורק: קודם כל, בחוקים מופיע המדד חברתי כלכלי - - -

תומר רוזנר: לא, לא של הרשויות המקומיות, של הישובים שהתחלתם לפרסם ב-2013.

לואיזה קדון בורק: כן, של הישובים מופיע בחוק, חוק הטבות מס ויש עוד שני חוקים, אני לא רוצה להגיד את השמות המכונים, אבל משרדים משתמשים בזה הרבה.

לואיזה קדון בורק: למשרד הפנים יש הרבה בשימוש - - -

תומר רוזנר: לצורך מה?

תומר רוזנר: אם את יודעת.

לואיזה קדון בורק: יש להם את החלק של הפריפריאליות, נניח משתמשים במדד חברתי כלכלי של האזורים הסטטיסטיים, על מנת לתת משאבים לשכונות, לאזורים - - -

תומר רוזנר: את יודעת שזה נעשה?

תומר רוזנר: כי הנציג של משרד הפנים אומר שאין דבר כזה.

לואיזה קדון בורק: זה אגף אחר אולי, אני לא יודעת בדיוק.

לואיזה קדון בורק: כן, עושים שימוש, אני ישבתי והסברתי להם.

לואיזה קדון בורק: אני רוצה להגיד עוד משהו מאוד חשוב, יש המון מדדים שאנחנו נותנים, כלומר מישהו שמתכנן לתת משאבים, לקבוע את האסטרטגיה והמדיניות, יש לו דברים אחרים חוץ מה שאתם קוראים מדד, זה בעצם אשכול חברתי כלכלי.

לואיזה קדון בורק: קודם כל, אנחנו מחשבים מדד רציף, היה אפשר לסדר את זה בצורה רציפה ולא לחתוך שלוש, ארבע, חמש.

לואיזה קדון בורק: אנחנו חותכים את זה, כי הייתה בקשה כזו.

לואיזה קדון בורק: אבל, אנחנו ישבנו עם משרדים ואני אפילו אישית הצעתי לעזור להם לעשות את זה רציף, מישהו טיפה יותר גבוה ולא לחתוך את זה, זו אפשרות אחת.

לואיזה קדון בורק: יש לנו מדדים נוספים שמצביעים על הפיזור בתוך המועצה האזורית, בתוך הרשות המקומית, משתמשים בזה במענקי איזון, לדוגמא, את השונות בתוך המועצה האזורית, פריפריאליות זה בתוך הנוסחה של מענק האיזון, יש עוד דברים.

לואיזה קדון בורק: אבל, יש לנו הרבה הרבה דברים שאנחנו מחשבים, על מנת לתת מענה לקבוע את המדיניות בצורה יותר טובה.

לואיזה קדון בורק: אנחנו כמובן לא מתערבים במדיניות, אנחנו נותנים את הכלים לעשות את זה.

בני אלירז: כדאי לדייק שאחרי בג"ץ 2015 היה עיכוב לפחות של שנתיים לכל מה שתיארת.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה.

וליד טאהא: יש עוד בעיות, דרך אגב, לישובים האלה שכנראה אנחנו צריכים ימים על מנת לדון בהם ולא שעות.

וליד טאהא: אני מכיר עוד בעיה שעכשיו נזכרתי בה והיא בעיית הדואר.

וליד טאהא: נניח שולחים לשייח' דנון, אני לא אומר ששם זה ככה, אבל אחמד סמניה מטה אשר.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: ידענו איפה זה, הכל בסדר, אפילו לא מציינים את שם הישוב שלו, כי אין אותו.

וליד טאהא: כן, אבשלום בקצרה תגיד את מה שיש לך לומר.

אבשלום שלומוב: רק רציתי להוסיף שעכשיו אנחנו עושים דיונים גם בוועדה וגם מחוץ לוועדה, הכוונה היא למענק אזור וסוגיה של סוציו רציף שזו סוגיה שעולה כל הזמן ואנחנו פועלים בשביל לשנות בכיוון הזה.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה.

וליד טאהא: משרד הרווחה, גלית רייכמן מימון, סגנית מנהל אגף בכיר, תקצוב וכלכלה, בבקשה.

וליד טאהא: שמעת את כל הדברים גלית?

וליד טאהא: נשמע לך הגיוני?

גלית רייכמן מימון: אז אני אתייחס.

גלית רייכמן מימון: בהקשר של משרד הרווחה, דובר פה על תכנית עוצמה ששם המדד הסוציואקונומי בעצם מהווה תנאי סף לכניסה.

גלית רייכמן מימון: חשוב לי לומר שבכל התקציב הגדול של משרד הרווחה, זו בערך התכנית היחידה שבה קיים תנאי כזה.

גלית רייכמן מימון: ככלל, בתקציבים, כל התקציבים של משרד הרווחה מחולקים לפי גודל האוכלוסייה, מספר מטופלים במחלקות הרווחה ששם נספרים - - -

וליד טאהא: אבל למה התכנית הזו היא יוצאת מהכלל אצלכם?

גלית רייכמן מימון: כי בדרך כלל מה שאנחנו עושים, אנחנו מחלקים את התקציב לפי מספר התושבים ברשות המקומית, מספר הנשים שמטופלים במחלקת הרווחה.

גלית רייכמן מימון: חשוב לי לומר בנוסף שאנחנו נותנים גם מקדם לרשות המקומית בהתאם למדד הסוציואקונומי שלה.

גלית רייכמן מימון: ככל שהמדד הסוציואקונומי שלה - - -

וליד טאהא: כן, אבל זה לא תופס על מועצה אזורית, כי ההבדלים הם עצומים.

וליד טאהא: למה לא להתייחס באמת לישוב ולא למועצה?

וליד טאהא: איפה הבעיה בהגדרת התבחין?

גלית רייכמן מימון: עד היום לא היינו מודעים לבעיה ששמענו כרגע, מבחינתי.

תומר רוזנר: מה?

תומר רוזנר: מה?

וליד טאהא: בסדר, אני דווקא מעריך אותה.

תומר רוזנר: אני בהלם.

וליד טאהא: אני מעריך אותה, צריך להגיד את זה בכנות.

וליד טאהא: אף אחד לא ידע על קיומם בכלל.

אייל רייז: זה רשום אצל המנכ"ל ואצל השר הנוכחי והקודם, אבל זה בסדר.

וליד טאהא: בסדר, עזוב.

גלית רייכמן מימון: חשוב לי לומר רק שאנחנו משתמשים במדד הסוציואקונומי כי מבחינתנו זה המדד, אולי הוא לא מושלם ולא - - -

וליד טאהא: אז אני אעזור לך, גלית.

וליד טאהא: אולי תביאי לנו תשובה מהמשרד בהמשך, תשלחי מייל לוועדה שדיברתם על זה במשרד והחלטתם לשנות את הקריטריונים, את התבחין, אולי זו הצעה טובה?

גלית רייכמן מימון: אני אחזור למשרד ואני אבדוק את זה.

וליד טאהא: יופי, תודה.

וליד טאהא: עוד מישהו ממשרד הרווחה?

דויד כהן: אני ממשרד הרווחה, אני מייצג יותר את כוח האדם - - -

וליד טאהא: אני מכיר ישוב חרדי שהוא בסוציואקונומי אחד בתוך מועצה אזורית מאוד חזקה, תרצה לדבר עליו?

דויד כהן: לא.

דויד כהן: בתחום שלי אנחנו מקצים כוח אדם לרשויות המקומיות.

וליד טאהא: אתה אחראי תוכנת אנוש?

דויד כהן: אני גם תקציבן של האגף שלי.

וליד טאהא: אגף בכיר רשויות מקומיות.

דויד כהן: כן.

וליד טאהא: מה זה תוכנת אנוש?

דויד כהן: זו הגדרת תפקיד שכתובה לי במייל, אבל בגדול אני עושה כמה תפקידים.

דויד כהן: עכשיו תוכנת אנוש בעצם היא תוכנה שמשלמת לכל כוח האדם שנמצא ברשויות המקומיות את השכר, את המשתתפים - - -

וליד טאהא: במה אתה רלוונטי לדיון?

וליד טאהא: הרי, אין ייצוג כמעט מתוך המועצות האזוריות לערבים, על כן לא רלוונטי לתחומך.

דויד כהן: לערבים זה לא קשור, זה לא קשור יחסית לערבים.

דויד כהן: מה שכן, בנוסחת כוח האדם, שאנחנו בעצם מקצים משם את התקנים לרשויות המקומיות.

וליד טאהא: אוקיי.

דויד כהן: כל מועצה אזורית יש לה מקדם.

דויד כהן: יש לנו גם כמה הטבות למועצות אזוריות, אבל לא קשור - - -

וליד טאהא: יש לכם גם מקדם ייצוג הולם?

דויד כהן: לא.

וליד טאהא: בתוך המועצה, הרי אתה עושה את זה בתוכניות שלך.

דויד כהן: מה שאנחנו בעצם מקצים לרשויות המקומיות - - -

וליד טאהא: תקנים, אתה מקצה תקנים, בסדר?

דויד כהן: נכון.

וליד טאהא: אתה מכיר שהמועצה יש בה X חרדים ו-X חילונים.

וליד טאהא: לחרדים מותר שיהיה ייצוג?

דויד כהן: לא, אנחנו מדברים על נוסחה - - -

וליד טאהא: בסדר, אוקיי, אז לא רלוונטי לכל הדיון.

דויד כהן: לנושא הזה לא.

וליד טאהא: אבל תתנו לי להבין איך רלוונטי, אני לא מבין.

דויד כהן: אני אנסה להסביר.

דויד כהן: אז בוא תראה, בגדול יש לנו מקדם לכל מועצה אזורית אחד, שתיים, יש לנו דרגה בונוס לכל עובד סוציאלי מרחבי למועצות האזוריות.

דויד כהן: בנוסף, יש לנו גם הסעות למועצות אזוריות, תקציב בפני עצמו, וגם הסעות רכיב רכב - - -

וליד טאהא: לתקציב יש קשר ברמת הסוציואקונומי של הישובים?

דויד כהן: יש לנו בנוסחה של כוח אדם שלושים אחוז לסוציואקונומי.

תומר רוזנר: של הרשות, אבל לא של הישובים.

דויד כהן: של הרשות, בדיוק.

תומר רוזנר: יופי.

תומר רוזנר: אבל, שמעת פה את העיוותים שזה יוצר בישובים שיש בהם בעיה מיוחדת.

דויד כהן: כן, כשמקצים תקנים במשרד הרווחה, מקצים את זה לרשות, לא מקצים את זה לישוב.

וליד טאהא: אבל הרשות חזקה מספיק, אתה צריך לכוון לאלה שבאמת צריך לעזור להם, לא?

דויד כהן: עובדים סוציאליים יושבים במועצות האזוריות במקום אחד, מספיקים שירות למקום אחד.

תומר רוזנר: ממש לא, ממש לא.

דויד כהן: מה זאת אומרת לא?

גלית רייכמן מימון: הכוונה שהעובדים הסוציאליים הם עובדים של הרשות המקומית, שנותנת שירות כמובן לכל התושבים בכל הישובים.

וליד טאהא: לא, לא לכל התושבים.

וליד טאהא: מי שנמצא במצב טוב לא צריך אותם, הוא לא צריך את השירות.

וליד טאהא: מי שצריך את השירות הוא האומלל הזה שאנחנו עושים עליו את הדיון.

גלית רייכמן מימון: בהחלט, אבל ההבנה היא לכל התושבים - - -

וליד טאהא: אז למה את אומרת לכל התושבים?

וליד טאהא: נותן לשכבה הספציפית הזו שצריכה את זה.

גלית רייכמן מימון: ברשותך, הכוונה שלי הייתה נותן לכל התושבים הנזקקים לשירותי הרווחה.

גלית רייכמן מימון: חשוב לי לומר, שגם תושבים בסוציו גבוה נזקקים לשירות רווחה.

וליד טאהא: והנזקקים נמצאים בסוציו אחר לגמרי מהחישוב שלו.

גלית רייכמן מימון: כמו שאמרתי קודם, כרגע מבחינתנו המדד של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, משרד הרווחה לא יודע לחשב ממד.

גלית רייכמן מימון: הגוף במדינה שאחראי על חישוב ממד הוא הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

גלית רייכמן מימון: מבחינתנו, זה המדד כרגע שיש.

תומר רוזנר: לא, סליחה גברתי, אמורים פה וזה נאמר כבר מספר פעמים, בשנת 2013 מתפרסם באופן קבוע מדד מפורט יותר ממה שאתם מכירים כנראה, שמתייחס לכל ישוב וישוב במדינה, כולל גם לכל שכונה ושכונה בעיר גדולה, אוקיי?

תומר רוזנר: ואומר השכונה הזו, הישוב הזה הוא בסוציואקונומי אחד, למרות שהמועצה שלו היא בסוציואקונומי שבע, אוקיי?

תומר רוזנר: יכול להיות שהישוב הזה הוא במצב סוציואקונומי אחד ויש בו המון תושבים, אוקיי?

תומר רוזנר: וזה שבמצב סוציואקונומי תשעה, שהוא ישוב הרבה יותר קטן, הוא מושך את כל המועצה האזורית למעלה לשבע, בסדר?

תומר רוזנר: ניקח את הדוגמא הפשוטה.

תומר רוזנר: כפי שאמרת קודם, אתם ברוב התוכניות וההקצאות עושים את ההקצאה על פי מספר הנזקקים, שזה יחס ישר בין מי שנזקק לטיפול למי שמתקצב את זה.

תומר רוזנר: שאל אותך יושב ראש הוועדה קודם ואמרת שתבחנו את העניין הזה, האם יש באפשרות

תומר רוזנר: כם לבחון שוב גם את העניין הזה של מקדם התקצוב, שדיבר עליו מר כהן, בנושא כוח אדם לטיפול בנזקקים, אני לא יודע אם זה נכון לקרוא להם היום עדיין נזקקים, מטופלים, אני לא יודע מה הביטוי הנכון בימינו - - -

גלית רייכמן מימון: מקבלי שירות.

תומר רוזנר: מקבלי שירות, תודה, כי אני ממש לא אוהב את זה.

תומר רוזנר: האם לא נכון לבחון מחדש את נושא המקדם שמתייחס לתקצוב - - -

וליד טאהא: עוד שאלה שנרצה תשובה עליה ממך בהמשך, בסדר?

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: יש לנו את משרד המשפטים?

וליד טאהא: תרצו לומר משהו?

הגר סלקטר: אני ממשרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה.

הגר סלקטר: באמת עלו כאן נושאים רבים, מגוונים ומורכבים שמטופלים אצלנו על ידי מחלקות שונות.

הגר סלקטר: גם אני לא הכרתי את הנושא הזה קודם לכן, רשמתי את הנקודות הרלוונטיות, אנחנו נבדוק את הדברים.

הגר סלקטר: כמובן שמעל הכל, נדרשת פה קודם כל עבודה מקצועית, כלומר מבחינתי זה ממה שאני מתרשמת.

הגר סלקטר: פשוט עבודה מקצועית עוד לפני העבודה המשפטית, וכמובן שאנחנו נלווה את המשרדים בהחלטות המקצועיות שיתקבלו ככל שיתקבלו.

הגר סלקטר: אנחנו נשמח לסייע ולתמוך בכל מהלך שירצה לטפל בבעיות האלה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: רשות המים, בבקשה.

דני גרינוולד: צהריים טובים, אני סמנכ"ל אסדרה ברשות המים.

דני גרינוולד: רשות המים מפעילה מנגנוני תמיכה - - -

וליד טאהא: בוא תענה קודם כל על השאלה שעלתה בתחילת הדיון.

וליד טאהא: יש בעיה לרשות המים לחבר בית לחשמל, כי התאגיד, אני לא יודע מי, לא הובילו ביוב?

דני גרינוולד: אני לא מכיר בעיה כזו, זה לא תחום ההתמחות שלי - - -

וליד טאהא: אתה לא מכיר בעיה?

וליד טאהא: אבל זה החוק.

וליד טאהא: אני הצעתי הצעת חוק שתנתק את הקשר בין חשמל לבין ביוב במדינת ישראל, כי אני לא יודע איזה קשר יש בין חשמל לביוב, אתה מבין?

דני גרינוולד: אנחנו נשמח שינותק הקשר שאסור להקים מונה מים, מד מים אם אין היתר בנייה.

דני גרינוולד: המשמעות היא שהישובים ללא היתר בנייה, בתים ללא היתר בנייה הם צורכים מים רק יש בעיה לחייב אותם.

דני גרינוולד: אני יודע שחיבור ביוב - - -

וליד טאהא: אתה תשמח לחוקק חוק שיימנע התקנת מונה מים - - - איפה זה קיים?

דני גרינוולד: זה בחוק התכנון והבנייה, אם אין טופס ארבע אין חיבור לא למים ולא לביוב.

וליד טאהא: זאת אומרת יש אנשים בבית והם לא רוצים לחבר אותם למים?

דני גרינוולד: הם כולם במדינת ישראל מתחברים למים, רק לא תמיד יש מד שאפשר לחייב אותם בצורה נורמלי.

דני גרינוולד: עוד לא פגשנו את הבן אדם - - -

וליד טאהא: הם מחוברים אבל מישהו עושה כאילו לא.

דני גרינוולד: הם מחוברים בדרך כזו או אחרת.

וליד טאהא: זה כמו החשמל הם מחוברים, אבל באופן פיראטי, מגג לגג, מעמוד לעמוד, מטראסה לטראסה ואתה יודע, כל הבלגן שבאוויר, זה אותו דבר?

דני גרינוולד: כן, זה באותו סעיף של מד מים וחשמל.

דני גרינוולד: כן, זה אותו סעיף לחוק התכנון והבנייה.

וליד טאהא: למה אתם לא מביאים את זה לתיקון?

וליד טאהא: למה אתם שותקים?

וליד טאהא: עד שווליד טאהא יידע שיש בעיה וידבר על זה?

דני גרינוולד: יש איזונים ובלמים בתוך הממשלה.

דני גרינוולד: עמדנו בתוך הממשלה מוכרת היטב.

וליד טאהא: דווקא בתוך הממשלה אין איזונים ולא בלמים.

דני גרינוולד: עובדה שדעתי לא התקבלה, יש איזונים ובלמים.

וליד טאהא: מתי הבעת את דעתך?

דני גרינוולד: גם השנה, גם בשנה שעברה, גם לפני שלוש שנים, גם לבני בג"ץ שהיה עכשיו בג"ץ על ראס ח'מיס אספקת מים מעבר לגדר, נוסחה.

דני גרינוולד: אבל, ברשותך, אני רוצה להתייחס לנושא הדיון הזה.

דני גרינוולד: יש לנו מנגנוני תמיכה גם לתשתיות ביוב ותשתיות מים במועצות אזוריות.

דני גרינוולד: מנגנוני התמיכה האלה, שהם מתואמים עם אגף תקציבים באוצר לוקחים בחשבון את הסוציואקונומי של הישוב הפרטני, ובמקרים מסוימים של הישוב הפרטני והמועצה.

דני גרינוולד: הדוגמא של המים, יש פה את זבולון, יש ישוב אחד שקיבל סיוע דרך ספק - -, אני מניח גם ביזרעאל וגם במשגב וגם במועצה אזורית בנימין.

דני גרינוולד: זה מבוסס רק על הסוציו של הישוב.

תומר רוזנר: הישוב הספציפי?

דני גרינוולד: הישוב הספציפי.

דני גרינוולד: בתמיכות ביוב זה שילוב של הסוציו של הישוב והסוציו של המועצה.

תומר רוזנר: ולמה מה שאמר פה במטה יהודה?

דני גרינוולד: מה שנאמר פה במטה יהודה, בשנה המדוברת התקציבים שלנו למענקים קוצצו והייתה שנת קורונה ללא תקציב מדינה.

דני גרינוולד: היינו צריכים לעשות קווץ' ומטה יהודה נמצא פשוט מחוץ לקריטריון.

דני גרינוולד: הקריטריון היה בו עדיין שילוב של מועצה וישוב, אבל לא היה מספיק, אז הוא היה בחוץ וזה באמת כאב.

דני גרינוולד: גם בגליל עליון היו כאלה שכאבו, זה כאב לרוחב הגזרה.

דני גרינוולד: ככל שהתקציב הוא יותר גדול אז אפשר - - -

תומר רוזנר: ועכשיו זה ישתנה בחזרה?

תומר רוזנר: בא תקציב אחריו תקציב שאושר לאחר אישור התקציב?

איתי שגיא: ברשות

איתי שגיא: כם אני אתייחס.

איתי שגיא: אני מנהל אגף מים וביוב עירוניים ברשות המים.

איתי שגיא: כן, בהחלט זה תוקן, כל הישובים של מטה יהודה ומצב סוציואקונומי נמוך, צריכים להיות מוגשים אלינו לתקצוב.

איתי שגיא: ניתן מענה גם מנקובא וגם עין רפא וגם ישובים היהודים במועצה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: איפה בני?

וליד טאהא: יצא?

דני גרינוולד: אני רוצה להגיד יותר, שבשנתיים האחרונות ישנה פעילות מאוד אינטנסיבית ביחד עם משרד הפנים ומשרד האוצר על מועצות אזוריות - - -

וליד טאהא: כן, אתם פניתם אליהם?

וליד טאהא: למה הוא העלה את הבעיה אם הבעיה נפתרה?

איתי שגיא: אני רציתי לתקן אותו בדיון, אני גם חושב שהוא היה שותף.

איתי שגיא: לא ברור לי למה הוא הציג רק חלק אחד מהתמונה, אבל הנושא הזה נפתר.

וליד טאהא: אז תרים אליו טלפון, שלח לו הודעה ותזכיר לו את הדיון.

איתי שגיא: הוא מכיר את זה.

דני גרינוולד: אני רוצה להוסיף, שבתחום המים והביוב נעשה בשנים האחרונות טיפול ממוקד ביחד עם משרד הפנים ועם משרד האוצר על מועצות האזוריות, שכל המועצה בסוציו מאוד נמוך, בוסתאן אל מרג' אל בטוף, אל קסום, נווה מדבר.

וליד טאהא: במקרה כולם ערבים.

וליד טאהא: זה לא מחייב תשובה, אבל במקרה.

דני גרינוולד: אבל אם ניקח את הדוגמא בצפון של אל בטוף ובוסתאן אל מרג', אז כל משק המים והביוב שלהם קומפלט הועבר לתאגיד מיאִהַקום, תאגיד מים וביוב גליל תחתון - - -

וליד טאהא: מיאִהַקום – "מיאה קום" המים שלכם, בערבית.

דני גרינוולד: אני לא יודע אם זה שלכם או שלנו אבל בסדר.

וליד טאהא: "מיאה קום" בערבית זה המים שלכם, מה אני אגיד?

דני גרינוולד: למדתי.

דני גרינוולד: זה בא לתת פתרון באמת למועצות שהתקשו לתת את שירות ביוב המים לתושבים וזה עבר לתאגיד, וזה תאגיד מאוד מוצלח.

וליד טאהא: דיון על תאגידים ייעשה בהזדמנות אחרת, אני מכיר גם את הסלט הזה.

וליד טאהא: אבל לא קשור למועצות אזוריות?

דני גרינוולד: לא, אבל פה זו כן נקודה, כי פה באו מועצות אזוריות והתבקשו להתחבר ולהיכנס לתוך התאגיד, על מנת לקבל את השירות מהתאגיד.

דני גרינוולד: שירות במקרה הזה, אני חושב שעשה דוגמא מאוד גדולה לתושבים שם.

וליד טאהא: אוקיי, תודה רבה לך.

וליד טאהא: אנחנו באופן יוצא מהכלל אנחנו כמעט מגיעים לשעתיים.

וליד טאהא: דיון כזה בדרך כלל מסתיים שעה, שעה וחצי.

וליד טאהא: בשעה שתיים יש לי דיון אחר שאני חייב להתארגן אליו.

וליד טאהא: אין מה לעשות, לא נצליח לשמוע את כולם, אלא אם כן כל אחד רוצה לומר משפט, ממש משפט, כי יותר ממשפט אני לא יכול.

וליד טאהא: אמיר, בבקשה, במשפט כי אבי סאלם דיבר מספיק.

אמיר עומרי: שלום לכולם, אני סגן ראש ועד מקומי צנדלה.

אמיר עומרי: משפט אחד, לגבי תכנון שכחו לומר את הנושא שצירך קרקעות בשביל זה, הגברת שדיברה שם.

אמיר עומרי: לגבי תכנון אזורי תעשייה ותעסוקה, אז צריך קרקעות.

וליד טאהא: אין בישוב קרקע?

אמיר עומרי: כל ישוב ערבי - - -

וליד טאהא: לא, אתה אומר יש בעיית מגורים ועל כן גם אין קרקע לתעסוקה?

אמיר עומרי: נכון מאוד.

אמיר עומרי: אבל נוצרה פה בעיה - - -

וליד טאהא: צריך לתת מאדמת המדינה, מאדמת המועצה.

אמיר עומרי: אז מנהל מקרקעי ישראל צריך לתת תשובה על זה, להקצות קרקעות לזה.

וליד טאהא: בסדר, תודה אמיר.

שירה מוריוסף: אני אדריכלית באגף לענייני הכפר של משרד השיכון.

שירה מוריוסף: אנחנו עוסקים במועצות האזוריות, אבל אגף המיעוטים עוסק בישובים - - -

וליד טאהא: אני לא אוהב את הביטוי הזה.

וליד טאהא: בוועדה כאן לא אומרים אגף מיעוטים.

שירה מוריוסף: זה שמו במשרד השיכון.

וליד טאהא: אז זה שמו המגונה.

שירה מוריוסף: מאה אחוז.

וליד טאהא: יש חברה ערבית, אין אגף מיעוטים, בסדר?

שירה מוריוסף: אין בעיה.

וליד טאהא: תודה.

שירה מוריוסף: אני רק אגיד שאני לא עוסקת בישובים הלא יהודים במועצות האזוריות - - -

וליד טאהא: את לא עוסקת בישובים הערבים.

וליד טאהא: למה לא יהודים?

שירה מוריוסף: כי יש עוד.

וליד טאהא: אני לא עוסקת בישובים הערבים.

וליד טאהא: מה זה עוד, תגידי?

שירה מוריוסף: לא משנה.

וליד טאהא: אז כן, לא, יש ערבים ויהודים.

שירה מוריוסף: מאה אחוז.

וליד טאהא: אלא אם כן יש לנו אינדיאניים ואני לא יודע, או מקסיקניים.

אמיר עומרי: המיעוטים יכול להיות הרבה דברים.

וליד טאהא: לא, המיעוטים זה לא הרבה דברים.

שירה מוריוסף: לא, זה גם הדרוזים.

וליד טאהא: היהודים זה תיוג שאני לא מקבל, בסדר?

וליד טאהא: זה הכלל בוועדה.

שירה מוריוסף: אין בעיה, לא אני קבעתי אותו אז אני מקבלת את זה.

שירה מוריוסף: אני רק רוצה להגיד בהמשך לנושא התכנון, אנחנו נמצאים היום במדינת ישראל במצב שבו המרחב הכפרי כמעט ולא מאשרים לו אזורי תעשייה ואזורי תעסוקה, משום שהמאזן בין העיר לכפרי הוא כל הזמן במתח בעולם התכנון הישראלי.

שירה מוריוסף: כך, שמה שהבחורה של ועדת התכנון אמרה, הוא לא רק נכון לגבי ישוב ערבי או ישוב לא יהודי, איך שאתה רוצה לקרוא לזה, הוא בכלל של המרחב הכפרי אל מול המרחב העירוני.

שירה מוריוסף: עכשיו, גם בישובים היהודים לא מקבלים אזורי תעסוקה ואזורים במרחב הכפרי וצריך להבין את זה.

שירה מוריוסף: זאת אומרת, הנושא של הארנונות במועצות האזוריות - - -

וליד טאהא: בסדר, בחברה הערבית גם ישוב עירוני לא מקבל, אז זה לא משנה הרבה.

שירה מוריוסף: מאה אחוז, הדיון פה הוא בתוך המועצות האזוריות, אז - - -

וליד טאהא: תקשיבי, אי אפשר לבוא בהכללה עיוורת ולהשליך אותה על כל העולם, אי אפשר.

וליד טאהא: אם יש כללים שצריך להתאים כדי לתקן עוולות, לא צריך להגיד בגלל וזה, ואם הישוב הכפרי היהודי הוא לא מקבל, אז גם הישוב הערבי לא יקבל - - -

שירה מוריוסף: אדוני, אני רוצה להגיד שאני איתך.

וליד טאהא: לא, ההשוואה, זה שאת עושה שיוון, הלוואי ונעשה שיוון בכל שאר הדברים.

וליד טאהא: אבל, זה לא שיוון נכון.

שירה מוריוסף: אני רוצה רגע להבהיר, אני איתך, אוקיי?

שירה מוריוסף: חוקי הארנונה הם כאלה שגם המועצות האזוריות צריכות הכנסות, והכנסות מגיעות מסוג כזה - - -

וליד טאהא: תראי שקיבלת יותר ממשפט.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: כן, בבקשה.

איסמעיל ח'אלדי: שלום, אני רועה צאן מחוואלד ועושה דברים אחרים גם כן בחיים.

איסמעיל ח'אלדי: אני רוצה לדבר על הישובים הבדואים בצפון.

איסמעיל ח'אלדי: יש עשרים ישובים, שלוש עשרה מהם שייכים למועצות אזוריות, לכולן יש אותן בעיות והחברה שיש לה את המאפיינים שלה ואת הצרכים שלה.

איסמעיל ח'אלדי: אבל, הבעיה היא חוסר התיאום בין משרדי ממשלה, מי שמחליט שם ביום יום הם כל מיני פקידים.

איסמעיל ח'אלדי: עמוס נצר ראש המועצה שלנו, אנחנו עובדים איתו בצורה נפלאה כמעט, בוא נגיד, אבל הבעיה היא לא אצלנו.

וליד טאהא: איזו בעיה?

וליד טאהא: לא הבנתי.

איסמעיל ח'אלדי: אני אתן לך דוגמא עכשיו - - -

וליד טאהא: לא, איזו בעיה?

איסמעיל ח'אלדי: הבעיה היא חוסר תיאום בין משרדי ממשלה.

וליד טאהא: מה הקשר לרועה צאן?

איסמעיל ח'אלדי: אז אני אגיד לך, אני אתן דוגמא, לפני שנה וחצי רשות שמורות הטבע החליטה להפוך אזור שאנחנו נמצאים בו, מאה שמונים שנים שרועים בו, חיים בו ומעבדים אדמות, משמורת טבע, פתאום בלי לשאול אותנו ובלי להתייחס אלינו, עכשיו כאשר באנו והתחלנו להתמודד עם זה, להתנגד, פתאום יש לך - - -

וליד טאהא: איסמעיל, זה דיון חשוב, אבל זו לא הכתובת.

וליד טאהא: הוועדה הזו, הדיון הזה היא לא הכתובת.

וליד טאהא: תקשיב, אתה יכול באמצעות ראש המועצה שלך להזמין אותי, אני אבוא, אני אשמע ואנחנו ננסה לעזור, אבל זה לא הדיון.

וליד טאהא: הדיון היה על דברים אחרים, בסדר?

וליד טאהא: תודה רבה.

מחמוד עכאווי: אני מכהן כמנהל קהילה בשייח' דנון.

מחמוד עכאווי: קודם כל, תודה לכם על זה שהבאתם אותנו על השולחן העגול הזה לטובת הישובים שלנו.

מחמוד עכאווי: שתי נקודות שלא הוזכרו, הנושא של תשתיות גסות, מה שנקרא, כבישים, פיתוח כבישים.

מחמוד עכאווי: הוזכר הנושא של קרקעות ולא קרקעות, אבל אני אתן דוגמא של שייח' דנון שיש לו תכנית מלפני עשרים וחמש שנה.

מחמוד עכאווי: עד היום האזור הזה לא מפותח, כי אף משרד ממשלתי לא מוכן להשקיע בדבר כזה, בטענה שלא משקיעים בישובים - - -

וליד טאהא: אין כדאיות כלכלית.

מחמוד עכאווי: אין כדאיות כלכלית למשרד הממשלה, לא לישובים.

וליד טאהא: לא, ליזמים, לא למשרדים.

מחמוד עכאווי: ליזמים בעצם בני הישוב, כן.

מחמוד עכאווי: אלו שתי הנקודות באמת.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה לך.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכל אלה שבאו והשתתפו.

וליד טאהא: הדיון לא היה נעים, כי הנושאים לא היו כאלה.

וליד טאהא: תודה רבה לכולם.