ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 277, 2022-06-20 13:00

מיכאל ביטון: שלום לכולם, אפשר לפתוח את הישיבה.

מיכאל ביטון: אנחנו ממשיכים דיון שלישי או רביעי, אני לא יודע כמה.

מיכאל ביטון: אנחנו מתחילים דיון נוסף בוועדת הכלכלה על נושא שהוא דרמטי לחיי אזרחים רבים, ושקריטי שהממשלה תפעל בו בנמרצות ובנחישות.

מיכאל ביטון: אנחנו מקיימים את הדיון כי אנחנו שומעים שיש עיכובים, ואנחנו רוצים לשמוע בדיון הזה תשובות שהעיכובים האלו נפתרו.

מיכאל ביטון: הממשלה החליטה לרכוש מאות דירות בשנה, תקצבה את זה.

מיכאל ביטון: אני שמח שהבאנו את תקציב המדינה, זה אחד הדברים שסייעו לעידוד הרכש הזה, ואנחנו רוצים לדעת כמה דירות נרכשו, מה מקורות המימון, מה העיכובים ואיך נציגי השיכון והאוצר מבצעים את הרכש הזה במועדו.

מיכאל ביטון: המצוקה בשטח היא אדירה.

מיכאל ביטון: הממתינים לדירות בדיור הציבורי ממתינים שנים רבות, והמאגר של הדיור הציבורי הולך ופוחת, כל שכן בימים שבהם אנחנו קולטים עלייה ואז אנחנו גם מנסים לתת מענה לעולים חדשים ללא בית ולממתינים בדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: אין הקומץ משביע את הארי, ואין הבור מתמלא מחוליתו, כתוב בתלמוד.

מיכאל ביטון: אי אפשר לפתור את בעיית הדיור הציבורי טיפין-טיפין.

מיכאל ביטון: ואפילו את המינימום שממשלה מתקצבת, היא צריכה להראות 100% ביצוע.

מיכאל ביטון: לממשלה יש עוד רעיונות איך להרחיב את המאגר הזה, והמנכ"ל בטח יציג את הרעיונות הנוספים שלו.

מיכאל ביטון: אני לא אגנוב לו את ההצגה, הוא יגיד איזה עוד פתרונות יש לחוסר הזה, אבל הדיון הזה ממוקד בתקציבים שמיועדים לרכש ולמה הם לא מתקדמים.

מיכאל ביטון: בשולי הדיון גם נשמע פה אנשים ואורחים, אבל עיקר התשובות מהממשלה – מה הסטטוס של התקציבים לרכש דירות, מה היה היעד השנתי ל-2023-2022 בתקציב 2022-2021, תקציב שאושר, מה היו היעדים, מה הייתה העמידה ביעדים, מה החסמים, ואיך אתם הולכים לפתור את הפערים האלה בחודשים הקרובים.

מיכאל ביטון: אנחנו כולנו חיים פה על זמן שאול, אנחנו לא יודעים כמה ימים נהיה פה.

מיכאל ביטון: ניתנה לכם ההזדמנות כאנשי ציבור, כפקידי ציבור, כאנשי מקצוע, לממש תועלת חברתית, ואנחנו דורשים את המימוש הזה במועדו, או לפחות צמצום הפערים ביחס למה שתוכנן.

מיכאל ביטון: אני אתן למנכ"ל משרד השיכון, שמכבד אותנו בנוכחותו, ואחרי זה לסגן הממונה על אגף התקציבים להשלים ולבאר, וככל שיהיה לנו זמן, נשמע קצת את השטח ואנשים.

מיכאל ביטון: אנשי השטח, הדיון הזה הוא - - -

קריאה: גם ח"כים.

מיכאל ביטון: ח"כים הם לפני כולם.

מיכאל ביטון: אבל קודם כל אני רוצה שישמעו את אנשי המקצוע.

מיכאל ביטון: בלי שנדע תשובות, על מה נשאל?

מיכאל ביטון: הדיון הזה נועד לבקרה על רכש דירות.

מיכאל ביטון: אני אאפשר לעוד אנשים לדבר, אני לא אאפשר התלהמות ואני לא אאפשר פוגענות בשפה.

מיכאל ביטון: מי שיעשה את שני הדברים האלה יוצא מהאולם.

מיכאל ביטון: אני אאפשר לכמה דוברים מהשטח להיות קצרים ולעניין, אבל לא בפוגענות ולא באלימות מילולית ולא אישית כלפי אף אחד.

מיכאל ביטון: תדברו מדם לבכם, והכאב עצום.

מיכאל ביטון: כאב הדיור הציבורי הוא כבד מנשוא.

מיכאל ביטון: אנשים פה ידברו, אבל לא אאפשר פה התלהמות או פוגענות.

מיכאל ביטון: מנכ"ל השיכון, נציג האוצר, ח"כים ואחר כך נעשה סבב נציגי ציבור.

מיכאל ביטון: בבקשה, מנכ"ל השיכון.

אביעד פרידמן: תודה רבה.

אביעד פרידמן: אני לא מכבד את המקום בנוכחותי, אני עובד פה כחלק מהעבודה שלי ואני פה בכל שבוע.

אביעד פרידמן: אני לא רואה את הדבר הזה – אנחנו חלק משיתוף הפעולה אתכם, עם חברי הכנסת ועם הוועדה, ותודה על כך.

אביעד פרידמן: האם אפשר להעלות את המצגת?

אביעד פרידמן: מצוקת הדיור הציבורי ידועה לכולנו.

אביעד פרידמן: קודם כל, תכירו את המספר, שהוא מאוד מדאיג – מ-2019, וזו מגמה של השנים האחרונות, מלאי הדיור הציבורי הולך ויורד בכל שנה, מ-50,231 שהיו ב-2019, היום אנחנו עם 47,835.

אביעד פרידמן: חוק הדיור הציבורי הוא חוק שמאפשר לרכוש את הדירות וגורם לירידה במלאי.

אביעד פרידמן: למול הירידה הזו במלאי, המספרים שבעיקר קשים לנו וכואבים לנו זה הפער שהולך ויורד במלאי בכל שנה.

אביעד פרידמן: תראו ב-2019 – 1,210, ב-2020, 2021.

אביעד פרידמן: כמו שאתם רואים, מ-2019 עד 2021 בסיטואציה שבה כמעט ולא היה תקציב מדינה, גם הרכש של 2019 הוא בעיקר עוד שאריות שנשארו מ-2018, וגם הכספים שהיו ב-2021 הם בעיקר שאריות רכש וחלק מדברים אחרים, בפועל, כמעט ולא רכשו.

אביעד פרידמן: אם נראה את שנת 2021, במשך כל השנה נרכשו בסך הכול 48 דירות חדשות.

אביעד פרידמן: בנובמבר 2021 ולאחר מכן, בתחילת דצמבר, אושר תקציב המדינה ל-2022-2021.

אביעד פרידמן: בתקציב הזה, בסיכומים התקציביים היו שני דברים – סעיף אחד דיבר על כך שיהיה צוות משותף בראשות החשב הכללי או נציגו ומנכ"ל משרד השיכון שיגדירו מחדש את שיטת רכישת הדירות, את המחירים שלהן, וכן הלאה.

אביעד פרידמן: הנושא השני – סוכם שיירכשו עד סוף שנת 2023 1,700 דירות חדשות למלאי הדיור הציבורי על מנת להשלים ולו חלק מתוך ירידת המלאי שקרתה כל הזמן.

אביעד פרידמן: חלק שני מירידת המלאי השלמנו בשנה האחרונה, ונקיים על זה דיון בנפרד, מפינוי שוכרים ציבוריים, עמותות, בתי כנסת, אבל את זה בשמחה אני אסקור לכם בפעם אחרת.

אביעד פרידמן: הצוות ישב בצורה אינטנסיבית, ישי בן אלי ואני יחד עם הצוותים המקצועיים שלנו.

אביעד פרידמן: לשמחתנו, הגענו להבנות על עדכון המחירון, שהיה לא ריאלי לחלוטין.

אביעד פרידמן: גם עכשיו הוא נמוך מאוד, אבל הוא היה לחלוטין לא ריאלי.

אביעד פרידמן: סוכמו עוד כמה צעדים שאני רוצה לסקור בפניכם שיאפשרו את הרחבת אפשרויות הרכש.

אביעד פרידמן: כדי שנוכל למצות את הכסף שנמצא בתוך המשרד בתוך תהליך הרכש, אני אסקור בפני הוועדה את ההחלטות שקיבלנו שמאפשרות להרחיב את הרכש.

אביעד פרידמן: הנושא הראשון הוא העלאת המחירון; שני הוא מודל חדש של ואוצ'רים.

אביעד פרידמן: המודל נלקח ממה שנמצא בעבר בדירות נ"ר.

אביעד פרידמן: מודל הוואוצ'רים הורחב גם לכל הממתינים של מעל 4 שנים.

אביעד פרידמן: הרעיון הוא לתת לאנשים – עד עכשיו עיקר הרכש נעשה על ידי חברה אחת, על ידי חברת עמידר, שהייתה אמורה לרכוש בכל הארץ, ועל ידי חברה נוספת שזכתה במכרז הקודם.

אביעד פרידמן: היו כל מיני תקלות לאורך המכרזים האלה, החלטנו על מודל חדש.

אביעד פרידמן: א', אנחנו מחלקים ואוצ'רים לאנשים שמעל ארבע שנים כדי שהם בעצמם יוכלו להיות חלק מתוך תהליך הרכש ולרכוש.

אביעד פרידמן: הנושא השני שכבר בוצע - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה-1,400 שהצהרתם לנו פה, כמה דירות כבר נרכשו או נבנו?

אביעד פרידמן: קודם כל, 1,700, אבל תני לי, אני אתן לך את כל הנתונים אחד לאחד בדברים האלה בצורה מסודרת.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלתם תקציב על זה?

מיכאל ביטון: רגע, עכשיו נכנסת.

מיכאל ביטון: הוא עוד לא דיבר.

מיכאל ביטון: תני לו לסיים את הדיווח.

מיכאל ביטון: כן, אדוני, תמשיך.

אביעד פרידמן: הדיון התחיל לפני דקה, עוד לא הגענו לתת את התשובות, נשמח לתת לך את הדברים.

אביעד פרידמן: הנושא השני הוא פנייה לרשויות המקומיות הרלוונטיות.

אביעד פרידמן: פנינו ל-71 רשויות מקומיות שיעזרו בסיוע לאיתור דירות.

אביעד פרידמן: הרשויות המקומיות יושבות על המאגר הכי גדול של דירות פנויות כי לפי מאגר הארנונה הן יודעות איזו דירה פנויה ומאפשרת להקל את רכש הדיור.

אביעד פרידמן: הנושא השלישי הוא הגדלת כמות החברות שרוכשות דירות – לא רק חברת עמידר, פנינו גם לעמיגור וגם לשקמונה במטרה לאפשר להן להיכנס לעזרה בנושא הזה.

אביעד פרידמן: שקמונה וחלמיש כבר נכנסו לזה, עמיגור ב-26 בחודש אמורים לקבל בישיבת הדירקטוריון שלהם, אני מקווה, החלטה שתאפשר גם להם להיכנס.

אביעד פרידמן: כל זה נועד להרחיב את המלאי.

אביעד פרידמן: ופנייה לקבלנים לרכישה.

אביעד פרידמן: יש לנו במספר מקומות קבלנים שכבר קיבלו היתר, הם נמצאים בתוך תהליך הבנייה.

אביעד פרידמן: אנחנו לא רוכשים לפני קבלת היתר ולא רוכשים התחדשות עירונית, רק מהמקומות האלה.

אביעד פרידמן: כל הנקודות האלה, המטרה שלהן היא להרחיב את האפשרות ולצאת לרכש דירות.

אביעד פרידמן: סיימנו את העבודה עם נציגי החשב הכללי בסוף חודש אפריל, מחודש מאי התחלנו את הרכש המחודש של הדירות.

אביעד פרידמן: אני רוצה להציג בפניכם בתוך התהליך, שתראו איך נראים תהליכים כאלה.

אביעד פרידמן: אנחנו דנים עכשיו בסדר גודל של 1,253 הצעות שקיבלנו.

אביעד פרידמן: אני מזכיר, אנחנו נמצאים באמצע יוני, זה בחודש וחצי האחרונים.

אביעד פרידמן: מתוך ההצעות האלה, 1,095 נדחו על הסף בגלל סף מחיר.

אביעד פרידמן: שוק הדיור היום הוא די רותח והמדינה היא לא הרוכש הכי עדיף בעולם לנושאים האלה.

אביעד פרידמן: 17% נפלו על בדיקות טכניות.

אביעד פרידמן: אני רוצה להבהיר שהמדינה לא יכולה לרכוש דירה שיש בה חריגות דיור, לכן - - -

דניאלה חרמון: אבל היא יכולה לרכוש ב-50 מיליון שקל לראש הממשלה.

מיכאל ביטון: דניאלה, אני מוציא אזרחים שמפריעים פעם ראשונה.

מיכאל ביטון: אני מוציא אותם.

דניאלה חרמון: הוא פשוט אמר שהיא לא יכולה - - -

מיכאל ביטון: אבל אני מוציא אותך, אז אל – דניאלה, לא להעיר הערות.

מיכאל ביטון: אדוני המנכ"ל, תגיד לנו בפשטות, 1,700 – מה נקנה, מה לא נקנה?

אביעד פרידמן: רגע, רגע, רגע, אני אתייחס.

מיכאל ביטון: אתה גם קצר בזמן, ואנחנו גם קצרים.

אביעד פרידמן: עוד שלוש דקות ואני מגיע לעולמות האלה.

אביעד פרידמן: עוד 17% נמצאים במשא ומתן.

אביעד פרידמן: 5% נמצאים בתוך ההסכם.

אביעד פרידמן: 80 דירות רכשנו במהלך חודש מאי.

אביעד פרידמן: במהלך חודש יוני אנחנו נמצאים בתהליך רכישה של עוד 100 דירות בתוך העולמות האלה.

אביעד פרידמן: הבעיה שלנו היא שכל הדברים שעשינו עכשיו בחודש מאי ויוני וכל המלאי שאתם רואים עכשיו יריצו אותנו – אני מניח שבחודשים הקרובים גם המעבר לוואוצ'רים וגם המעבר מול העיריות יביאו אותנו בקצב הנוכחי ובתקציב הנוכחי שנמצא לרכש של לפחות 500 דירות עד סוף השנה הזו.

אביעד פרידמן: איפה הבעיה?

אביעד פרידמן: מתוך 1,700 דירות - - -

מיכאל ביטון: אז ה-1,700 – אנחנו רוצים פשטות.

מיכאל ביטון: 1,700 אושרו לרכש בתקציב דו שנתי.

אביעד פרידמן: לא, 1,700 סוכמו לרכש.

אביעד פרידמן: מתוך הכסף לזה - - -

מיכאל ביטון: מה נרכש עד היום?

אביעד פרידמן: ניתן לנו לרכוש בכסף הזה כ-100 - - -

מיכאל ביטון: רגע, תעזור לי, לך איתי.

אביעד פרידמן: מתוך ה-1,700 דירות עוד לא התחלנו.

אביעד פרידמן: נעשתה פנייה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אה.

אביעד פרידמן: רגע, אני רוצה להציג הרבה דברים.

אביעד פרידמן: נעשתה פנייה לוועדת כספים רק על 100 מיליון שקל שעדיין לא עברה אלינו.

אביעד פרידמן: מתוך התקציב ל-1,700 דירות שניתנו, עוד לא עבר הכסף למשרד השיכון לרכוש.

אביעד פרידמן: הרכש שאני עושה בשנת 2021 הוא מתוך תקציבים קיימים של המשרד כדי לא לחכות עם הדברים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו 100 מיליון לא עבר.

מיכאל ביטון: מהתקציב של ה-1,700 לא בוצע רכש עד היום.

מיכאל ביטון: בוא נדבר פשוט.

אביעד פרידמן: מהתקציב של 1,700 לא עבר עוד כסף למשרד השיכון, לא בוצע רכש.

מיכאל ביטון: אתה עוסק בתזרים, אני רוצה פשטות.

אביעד פרידמן: בפשטות, לא נרכש.

מיכאל ביטון: יש תקציב דו שנתי שעתיד לממן 1,700 דירות.

מיכאל ביטון: כרגע מה-1,700 לא נרכשה דירה אחת מתקציב הדו שנתי.

אביעד פרידמן: נכון.

מיכאל ביטון: ובנוסף לא עבר אליכם כסף לרכוש את הדירות הללו.

אביעד פרידמן: זו המשמעות של התקציב.

מיכאל ביטון: לא, כי יכול להיות שיש כסף ויש בעיות אחרות.

מיכאל ביטון: אבל אתה אומר שגם הכסף לא הגיע למשרד לביצוע.

אביעד פרידמן: הכסף לביצוע עוד לא עבר למשרד.

אביעד פרידמן: מתוך הכסף עברו 100 מיליון שקלים - - -

נעמה לזימי: בכמה מדובר?

אביעד פרידמן: מתוך הכסף הזה, בשנה הזו 100 מיליון שקל אמורים לעבור אלינו מפנייה תקציבית, עוד לא עברו.

אביעד פרידמן: 360 אמורים לעבור אלינו מעודפים תקציביים שעוד לא עברו אלינו, ועוד כסף - - -

אורלי לוי אבקסיס: עודפים תקציביים מאיפה?

אביעד פרידמן: מתקציב המדינה, מה זאת אומרת מאיפה?

אביעד פרידמן: עוד כסף אמור לעבור מתוך איגוח ומדברים אחרים שאמורים להגיע.

אביעד פרידמן: בפועל, אני יכול לרכוש רק מכסף שנמצא אצלי.

מיכאל ביטון: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: בקיצור - - -

מיכאל ביטון: רגע, לא, אני לא יכול ככה, סליחה.

מיכאל ביטון: נציג האוצר, מה מצבנו?

מיכאל ביטון: למה זה ככה?

מיכאל ביטון: ומה אתה הולך לעשות?

מיכאל ביטון: אני מקווה ששר האוצר יודע על הדיון הזה ושמה שאתה תגיד מתואם אתו ממש מהיממה הקרובה, כי המצב הזה נשמע קשה מאוד.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: צחי דוד, סגן הממונה על התקציבים.

צחי דוד: תודה רבה, היושב-ראש.

צחי דוד: במסגרת הדיונים על תקציב המדינה סוכמו שני מהלכים שקשורים לדיור ציבורי – אחד, מה שתיאר פה אביעד, רכש דירות למלאי דירות הדיור הציבורי.

צחי דוד: השני, תוספת של דיון מוגן לתור הממתינים של קשישים במשרד הקליטה ומשרד השיכון, כמובן, בשני המשרדים, הסכם עם הסוכנות לבניית 3,000 דירות.

צחי דוד: אביעד תיאר רכישה של 1,700 דירות למלאי דירות הדיור הציבורי.

צחי דוד: המקורות מבחינה זו מתחלקים לשלוש: אחת, פנייה תקציבית שכבר נמצאת על שולחן ועדת הכספים.

צחי דוד: אני מדבר על שנת 2022.

מיכאל ביטון: 100 מיליון.

מיכאל ביטון: 100 מיליון.

צחי דוד: 100 מיליון.

נעמה לזימי: בטוח נמצאת, צחי?

נעמה לזימי: בטוח נמצאת?

צחי דוד: בטוח, בדקתי את עצמי לפני כן.

מיכאל ביטון: 100 מיליון.

מיכאל ביטון: תמשיך.

מיכאל ביטון: תמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: כמה דירות ייתנו לנו ה-100 מיליון?

מיכאל ביטון: בערך 100, פחות.

צחי דוד: קצת פחות.

מיכאל ביטון: 80.

מיכאל ביטון: כן, תמשיך.

צחי דוד: אנחנו ממתינים להחלטת ממשלה בנושא עודפי תקציב שאמורה להיות כ-360 מיליון שקלים.

מיכאל ביטון: אבל למה להמתין?

צחי דוד: זה צריך לעבור בממשלה.

מיכאל ביטון: אבל תקציב המדינה אושר והסעיף הזה אושר, אז למה הוא תלוי בעודפי תקציב?

מיכאל ביטון: זו לא הוצאה שהיא לא ידועה, היא תוכננה מראש, אז למה היא מותנית בעודפים?

צחי דוד: נכון.

צחי דוד: כי אלו חלק מהמקורות שסוכמו לנושא.

מיכאל ביטון: בתקציב המדינה כבר סוכם שזה יירכש מעודפים?

מיכאל ביטון: עודפים יודעים עכשיו, לא יודעים שהשארתם ב-2021.

צחי דוד: זה היה חלק מהסיכום.

מיכאל ביטון: בתקציב המדינה הוגדרה התניה שרכש הדירות יהיה רק מעודפי תקציב?

מיכאל ביטון: כשאושר תקציב המדינה - - -

צחי דוד: לא רק.

נעמה לזימי: לא, זה היה - - -

מיכאל ביטון: סליחה רגע, תני לי, אני שואל את השאלה, אני יודע מה אני שואל.

מיכאל ביטון: אני שואל, בתקציב המדינה - - -

צחי דוד: אדוני היושב-ראש, הבנתי את השאלה.

צחי דוד: חלק מהמקורות הוגדרו גם כדורשים החלטות ממשלה על עודפים משנת 2021 לשנת 2022.

מיכאל ביטון: בתקציב המדינה זה הוגדר כך?

מיכאל ביטון: בתקציב המדינה?

צחי דוד: בסיכום בינינו לבין משרד - - -

מיכאל ביטון: סיכום אחר, סיכום שלא מופיע בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה.

צחי דוד: בתקציב בוודאי ש - - -

מיכאל ביטון: אז זה 300 ומשהו, 400?

צחי דוד: 360 מיליון.

מיכאל ביטון: אבל הדירות זה 1.7 מיליארד-2 מיליארד, הרכש.

צחי דוד: נכון.

מיכאל ביטון: אז איפה עוד מיליארד?

מיכאל ביטון: נניח שכל זה סוכם, איפה המיליארד הקדמת מימון?

צחי דוד: עוד כ-250-200, סוכם שיבואו מרווחי חברת עמידר, האיגוח, מה שדיבר עליו אביעד.

צחי דוד: היתרה תצטרך להיכנס לתקציב 2023.

צחי דוד: צריך לומר, אביעד תיאר - - -

אורלי לוי אבקסיס: עבדתם - - -

מיכאל ביטון: לא, יש דבר אחד שהוסכם בזמנו, שהרכש יהיה דו שנתי, לא הכול ב-2022 אלא רכש דו שנתי.

מיכאל ביטון: זה סוכם.

צחי דוד: כן, כן, כן.

מיכאל ביטון: אנחנו ביקשנו בוועדה, אמרנו תנסו להקדים כמה שיותר, למרות שסיכמתם שחלק מהרכש יהיה ב-2022 או 2023 הביצוע – מתי זה היה?

מיכאל ביטון: 2022.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם מושג, הם נתנו פה הצהרות בלי כיסוי.

מיכאל ביטון: ולא רק שלא הקדימו מימון, אלא אנחנו פה בעיכובים שעכשיו ועדת כספים אשמה.

אורלי לוי אבקסיס: עוד משהו, מיכאל.

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל, רק שייתן תשובה - - -

מיכאל ביטון: רגע, תני לו לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, תשובה על ה-7%.

מיכאל ביטון: אורלי, יעל רון ומשה אבוטבול פה לפניך, והם לא פותחים את הפה.

מיכאל ביטון: אני לא יכול את זה.

מיכאל ביטון: אני לא יכול את זה.

מיכאל ביטון: פעם אחת, פעמיים שאלה – זהו.

מיכאל ביטון: אי אפשר חמש שאלות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא יישאר פה לענות על השאלות?

מיכאל ביטון: הוא יישאר פה.

אביעד פרידמן: אני לא הולך.

מיכאל ביטון: אבל הם ידברו לפניכם, הם מתאפקים.

אורלי לוי אבקסיס: אין בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אין בעיה.

מיכאל ביטון: אז בבקשה, לחכות בסבלנות.

מיכאל ביטון: חבר כנסת שהגיע ראשון ידבר ראשון, ואחריו הבא בתור, זה הכלל של הוועדה הזאת.

מיכאל ביטון: כן.

צחי דוד: היושב-ראש, לא אמרנו שהיא מעוכבת בוועדת כספים, אם זה מה שהובן, כמובן שלא, היא נמצאת בוועדת כספים.

מיכאל ביטון: פחות מעניינים אותי הסברים.

מיכאל ביטון: אתה מבין את המצב הקשה, מה אתם הולכים לעשות?

מיכאל ביטון: תגיד לי מה הפעולות.

צחי דוד: אני לא רוצה שיישמע כאילו אנחנו אמרנו שמשהו מתעכב בוועדת כספים, לא.

צחי דוד: זה לא מתעכב בוועדת כספים, זה ממתין לדיון.

מיכאל ביטון: צחי, מה הפעולות שאתם הולכים לבצע, לאור מה שאתה מציע לנו ומה שקורה פה?

צחי דוד: כמו שאביעד תיאר, היה תאריך ארוך של עדכון הליך הרכש.

צחי דוד: אני מזכיר לכם שבגל הרכש הגדול הקודם של האיגוח של מיליארד השקלים הייתה הרבה מאוד ביקורת על הליך הרכש, והמשרדים עשו עבודה ארוכה בהובלת החשכ"ל ומשרד השיכון על עדכון הליך הרכש והוציאו ממש לאחרונה, כמו שאמר אביעד, ואוצ'רים לרכישת 500 דירות.

צחי דוד: כבר היום יש - - -

מיכאל ביטון: רק להסביר, המושג ואוצ'ר אומר לאדם שממתין לדיור וזכאי לדיור אתה תבחר דירה שעומדת בקריטריונים ובמחיר, אתה תזהה אותה, אנחנו נקנה אותה, אתה נכנס אליה.

מיכאל ביטון: לנסות לעודד את האדם בלי הבירוקרטיה – מצא דירה, קונים לו אותה והוא נכנס אליה.

מיכאל ביטון: זה רעיון יפה של משרד השיכון ואני מוריד את הכובע בפני המנכ"ל והשר, אם האוצר גם הביא את הרעיון, אז עוד יותר טוב, רק שעוד לא ראינו דירה אחת בשיטה הזאת.

נעמה לזימי: זה במחיר ישים?

מיכאל ביטון: יש ואוצ'ר, כבר בוצע?

אביעד פרידמן: יש אנשים עם ואוצ'רים שכבר קנו את הדירות.

מיכאל ביטון: קנו?

אביעד פרידמן: כן.

אביעד פרידמן: כן, כן, כן.

מיכאל ביטון: לפני עליית המחירים.

מיכאל ביטון: אוקיי, תמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: במסגרת דירות נ"ר.

מיכאל ביטון: תמשיך.

מיכאל ביטון: תמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: במסגרת דירות נ"ר.

צחי דוד: בדיוק, דירות נ"ר – שנים נתנו לאנשים לבחור את הדירות.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור, זה עוד בתקופה של אבא שלי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא דבר חדש, דירות נ"ר היו כבר אז.

מיכאל ביטון: זה היה מיוחד לנכים.

מיכאל ביטון: זה לנכים.

מיכאל ביטון: אנחנו מדברים על כלל הציבור, לעשות את זה לכלל הציבור.

אביעד פרידמן: בדיוק.

אביעד פרידמן: לקחנו את השיטה הזו לכלל הציבור.

צחי דוד: אותם ואוצ'רים שמשרד השיכון שלח אנשים לחפש דירות, זה כחצי מיליארד שקל של תקציב שכרגע נמצא במשרד.

צחי דוד: תיאר פה אביעד, השקף עוד נותר – נקרא לזה בשפתי הציורית, המשפך של רכישת דירות – מגיעות X דירות כפוטנציאל, בסוף נרכשות חלק מהן כי המשרד - - -

מיכאל ביטון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

צחי דוד: רק תן לי לסיים.

מיכאל ביטון: האמת היא שזה לא עוזר לנו, אנחנו באפס רכישת דירות, אז ההסברים זה טוב, זה נחמד, זה לחשבים ולרואי חשבון.

מיכאל ביטון: מה הולך לקרות עכשיו?

מיכאל ביטון: איך אתם הולכים לקנות מהר, ובאילו לוחות זמנים?

מיכאל ביטון: תן לנו לוחות זמנים.

צחי דוד: שאלת המהירות, מה שאני מנסה להגיד, שהיא לא שאלה רק של תקציב.

צחי דוד: יש היום חצי מיליארד שקל בתקציב המשרד, הוספנו עכשיו עוד 100, אנחנו ב-600, אני מקווה שבשבועיים הקרובים נוסיף עוד 360 מיליון שקל.

צחי דוד: התקציב לא יהיה חסם לקצב הרכישה.

צחי דוד: צריך לומר, אביעד פותר את זה יפה מאוד – רכישת דירה למלאי הדיור הציבורי שתהיה הנדסית, משפטית ובמחיר הנכון זה תהליך שלוקח זמן.

צחי דוד: צריך לומר, יש דירות שנקנו בסבבים הקודמים ועד היום לא אוכלסו עקב בעיות משפטיות, עקב בעיות הנדסיות, עקב זה שהן דירות לא מתאימות.

צחי דוד: אני לא יודע אם החבר'ה פה ממשרד השיכון יכולים להגיד אם אלו עשרות או יותר, דירות שנקנו ולא אוכלסו עד היום.

צחי דוד: לכן אני חושב שבסיטואציה הנוכחית, אם אנחנו מסתכלים על יכולות הרכישה – וזו לא טענה למשרד, שיהיה ברור, המשרד עושה בדיקות לוודא שלכל מה שהוא רוכש יש קליינט מהצד השני, לוודא שזה מתאים ללקוחות שלנו, לדיירי הדיור הציבורי.

צחי דוד: התקציב כרגע הוא לא חסם אפקטיבי.

צחי דוד: לגבי שאלתכם – מילה אחרונה - - -

מיכאל ביטון: צחי, הדיון הזה יימשך עוד קצת.

צחי דוד: מיכאל, מילה אחרונה.

צחי דוד: מילה אחרונה.

צחי דוד: במסגרת הדיאלוג עם המשרד על אותם סכומים שתיארנו גם אמרנו – ככל שקצב הרכש יהיה מהיר יותר, לקראת סוף שנה אנחנו נחפש איך לבצע הקדמות ככל שהתקציב יהפוך לחסם אפקטיבי.

מיכאל ביטון: הקדמות מימון.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: צחי, אנחנו נישאר פה עד סוף הדיון ואנחנו נסכם אותו, הנושא הזה הוא כל כך כואב, שבסוף יולי, לפני היציאה לפגרה, יהיה פה דיון מעקב.

מיכאל ביטון: אני רוצה לדעת איזו בשורה תבשרו בעוד חודש, מה תספרו לנו – מתוך ה-100 מיליון, ה-300 מיליון, ה-500 מיליון.

מיכאל ביטון: מה תספרו לנו בעוד חודש?

מיכאל ביטון: זה מה שאני רוצה שתתכוננו להגיד לי בסוף הדיון הזה, מה יתקדם בחודש הקרוב ברכש דירות.

מיכאל ביטון: חברי הכנסת, אני רוצה להציע שנשמע שני נציגי שטח, ואחרי זה סבב חברי כנסת, אם זה מקובל עליכם.

מיכאל ביטון: אני רוצה לבקש מאביבה כהן, ואם קשה לה לדבר, אז עורך הדין גלעד מנשה, שמלווה אותה, להציג את הסיפור שלה בקצרה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

גלעד מנשה: תודה אדוני.

גלעד מנשה: חברי כנסת נכבדים, ועדה - - -

מיכאל ביטון: שנייה, חכה.

מיכאל ביטון: אביבה, את לא רוצה להגיד כמה מילים?

מיכאל ביטון: אולי בהמשך?

מיכאל ביטון: בינתיים תהיי רגועה, וכשתרצי, את תדברי.

מיכאל ביטון: כן, גלעד מנשה.

גלעד מנשה: אני בא להציג סיפור, ולא רק את הסיפור של אביבה.

גלעד מנשה: אני רוצה להציג את הסיפור של אביבה, יובל ומיתר – יובל ומיתר הן הבנות של אביבה.

גלעד מנשה: אני מקבל את הסיפור שלהן לפני קצת יותר מחודש במסגרת התנדבות בקהילה.

גלעד מנשה: הן כבר עשר שנים, קצת יותר מעשר שנים, ממתינות לדיור ציבורי.

גלעד מנשה: ואוצ'ר – לא יודעים מה זה.

גלעד מנשה: הדבר היחיד שהן יודעות, שהן מקבלות - - -

מיכאל ביטון: אתה מייצג אותה בהתנדבות.

גלעד מנשה: נכון.

מיכאל ביטון: לא לכל מחוסר דיור יש עורך דין, זה כבר משהו לא שגרתי.

מיכאל ביטון: כן.

גלעד מנשה: אני אומר לאדוני איפה אני מייצג אותה, תיכף אדוני יבין כמה - - -

מיכאל ביטון: אתה חייב להיות קצר.

מיכאל ביטון: אני לא רוצה לעצור אותך באמצע, אתה צריך להגיד את הדברים שלך בשתיים-שלוש דקות.

גלעד מנשה: עשר שנים הן מחכות לדיור ציבורי.

גלעד מנשה: ב-16 בחודש פולשות לדירה שלפי כל הקריטריונים הן זכאיות לה, שנמצאת בקדימה.

גלעד מנשה: חשוב לציין שאביבה כהן היא מתמודדת נפש עקב אירוע אונס שהיא עברה, ככה גם הבת שלה.

גלעד מנשה: עוברות מסכת לא פשוטה של בירוקרטיה שהן לא יודעות איך להתמודד אתה, אני נחשפתי אליה רק לאחרונה.

גלעד מנשה: אני אגיד את התאריך המדויק.

מיכאל ביטון: לא חשוב התאריך, עשר שנים זה מספיק.

גלעד מנשה: ביום שישי לפני כחודש, חצי שעה לפני כניסת השבת מגיעה ניידת לאותו בית שהיא פלשה אליו ולוקחת את אביבה לחקירה.

גלעד מנשה: חצי שעה לפני כניסת שבת.

גלעד מנשה: אנחנו מעבירים ליחידה החוקרת את החקיקה הספציפית שמתייחסת לאופן שבו החוק מאפשר לחקור חולה נפש או מתמודדי נפש.

גלעד מנשה: כמובן שהיחידה החוקרת מתעלמת.

גלעד מנשה: אני מזכיר עוד פעם – ב-16 בחודש היא נכנסת לנכס.

גלעד מנשה: חודש ויומיים אחרי זה מגיע קבלן בסיוע משטרת ישראל ומפנים אותה.

גלעד מנשה: ואני בכוונה מתייחס לחודש ויומיים בגלל שאחרי חודש ויומיים כבר לא מדובר בפלישה טרייה.

גלעד מנשה: הפרקטיקה, שכבר דובר עליה בוועדה הזו, שבה משתמשים חברת עמידר ומשרד הבינוי והשיכון היא פרקטיקה לא חוקית, פרקטיקה פסולה.

גלעד מנשה: במקרים מסוימים אנחנו יכולים לעבור לסדר-היום, כשיש איזושהי סטייה מהחוק ואנחנו מנסים איכשהו לתרץ את זה בחוסר ידיעה או בחוסר הבנה של המערכת.

גלעד מנשה: פה מדובר בדיני נפשות, במקרה של אביבה כהן.

גלעד מנשה: חשוב היה לי להיות פה היום כדי שאני אוכל להגיד ידי לא שפכה את הדם הזה, אבל אתם לא תוכלו להגיד את זה.

גלעד מנשה: לאור בקשתך, אני לא אפנה באופן אישי לאנשים שיושבים פה בשמם, אבל גם נציג האוצר וגם נציג משרד הבינוי והשיכון, אתם לא תוכלו להגיד ידינו לא שפכה את הדם הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מעניין אותם, הם אדישים.

גלעד מנשה: הגברת במשך יותר מעשר שנים מחכה לדיור ציבורי.

גלעד מנשה: היא מקבלת מכתבים שהיא אפילו לא יודעת לקרוא אותם, ואף אחד – ופה אני פונה למר אביעד פרידמן – לא בודק אולי היא בכלל לא מבינה מה שלחו אליה.

גלעד מנשה: היא מאושפזת – במקרה בדקנו, ואחד המכתבים הגיע כשהיא הייתה מאושפזת בבית חולים לב השרון.

גלעד מנשה: אף אחד לא בודק את זה.

אביבה כהן: אני ישנה עם הילדים שלי ברחוב.

אביבה כהן: ריבונו של עולם, ב-2022 אני ישנה ברחוב על ספסל.

אביבה כהן: למה זה צריך לקרות?

אביבה כהן: מה חטאתי?

אביבה כהן: מה פשעתי?

אביבה כהן: אני רוצה לגדל את הילדים שלי בכבוד, הילדה שלי עברה אונס, אני עברתי אונס.

אביבה כהן: עברתי מקלט לנשים מוכות, מה עוד אני צריכה לעבור, איזה תיקון?

אביבה כהן: אני צריכה לישון ברחוב?

אביבה כהן: ריבונו של עולם, איפה זה כתוב?

אביבה כהן: אני כרגע הולכת לרחוב מפה.

אביבה כהן: אני ישנה על ספסל עם ילדה בת 5 שיש לה מוצץ בפה.

גלעד מנשה: אדוני, אני רוצה לציין עוד עובדה, במוצאי שבת האחרון היא הייתה אמורה לחזור לרחוב.

גלעד מנשה: עורכת הדין איילת הלברשטט מהסיוע הציבורי - - -

מיכאל ביטון: איילת פה?

גלעד מנשה: איילת לא נמצאת פה, אבל חשוב לציין את העובדה שהיא מלווה את אביבה, והיא פשוט הכניסה את היד לכיס ושילמה את המשך השהות שלה.

מיכאל ביטון: איפה?

גלעד מנשה: בבית מלון כורש בנתניה.

גלעד מנשה: אכסניה.

גלעד מנשה: אני שומע פה כל מיני מילים גבוהות כמו פוטנציאל, רכישות, איגוח.

גלעד מנשה: אני פונה אליכם שניכם, ואני אומר לכם: תקשיבו, האישה הזאת לא יודעת מה זה איגוח, אני בספק אם היא מבינה מה זה אומר פוטנציאל דיור.

גלעד מנשה: האישה הזאת רוצה ארבע קירות וגג.

גלעד מנשה: נכון, הצעתם לה איזושהי הצעה בעפולה כשאתם מודעים לעובדה שאת כל התמיכה הנפשית היא מקבלת מבתי חולים באזור השרון.

גלעד מנשה: הבת שלה במערכת חינוך באזור השרון, הבת הקטנה שלה היא בעלת צרכים מיוחדים, אתם מודעים לכל זה.

גלעד מנשה: אני רואה אתכם מסתכלים לתוך המסכים שלכם במקום להסתכל לאביבה בעיניים.

גלעד מנשה: תסתכלו לה בעיניים.

דניאלה חרמון: קשה מאוד להסתכל בעיניים - - - השבע לא רואה את הרעב.

גלעד מנשה: דניאלה, אני לא צריך עזרה, תודה.

מיכאל ביטון: תני לו להשלים את דברו.

מיכאל ביטון: גלעד, אני רוצה משפטי סיום בבקשה.

גלעד מנשה: אתם שומעים על הרבה מקרים, אני בטוח שהרגש שלכם איפשהו מתקהה, אבל תראו, באישה הזאת מתקיים העניין של פיקוח נפש.

גלעד מנשה: לא באישה הזאת ספציפית, אלא באישה הזאת ובמי שהיא מייצגת.

גלעד מנשה: אני מבקש מכם – ביום רביעי הקרוב אנחנו עולים לעתירה מינהלית.

גלעד מנשה: העתירה הזאת הגיעה בעקבות התגובה של היועצת המשפטית – חוסר התגובה של היועצת המשפטית של עמידר ושל משרד השיכון.

גלעד מנשה: אני מבקש מכם - - -

מיכאל ביטון: בעתירה, מה אתם מבקשים?

גלעד מנשה: אנחנו מבקשים שיחזירו אותה לדירה, או לפחות שימצאו לה פתרון, פתרון מכובד.

גלעד מנשה: אני מבקש מכם - - -

מיכאל ביטון: תודה, גלעד.

מיכאל ביטון: גלעד, תן לי שנייה.

מיכאל ביטון: אנחנו לא נעזוב את המקרה הזה, הוא הוצג מדם ליבה של אביבה ואני מתבייש שאנחנו בכלל צריכים להביא אותה לכאן במצב הזה שהיא נמצאת בו.

מיכאל ביטון: אני מתבייש שהיא צריכה לבוא לכאן.

מיכאל ביטון: האמת היא שהמקרה הזה הובא בפניי בזמן אמת.

מיכאל ביטון: ניסינו להציל את המצב, גם בזמן אמת, לא כל כך הצלחנו.

מיכאל ביטון: המצב הזה הוא מורכב ונדיר – יש פה זכאות מוחלטת, יש פה המתנה רבת שנים, והיא שנייה בתור ברשימות לקבל בית.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הוואוצ'רים שלכם?

מיכאל ביטון: אבל כוחה לא עמד לה והיא פלשה, ואנחנו סיכמנו שפלישות חדשות לא יאושרו כדי לא להגיע לסבבים של עוד ויכוחים על איך מפנים דיירים מפלישות.

מיכאל ביטון: אבל אני כן ביקשתי מרשויות המדינה שלא יהיה מצב שאין לה קורת גג, גם אם זה כולל עלויות של מימון של אכסניה או פתרון.

מיכאל ביטון: ואני גם מבקש ממך, המנכ"ל, חקירה מעמיקה, איך חברה ממשלתית קלטה שמדובר במצב רווחתי מהקשים ביותר, והפירוט המוגזם – אני אומר גלעד, אתה פירטת, אבל לאדם יש גם צנעת הפרט, ואנחנו לא נפרט ולא נחזור על הדברים.

מיכאל ביטון: מצב רווחתי קשה מנשוא, איך אנחנו לא הצלחנו לייצר קורת גג אפילו למצב הביניים, שאנחנו זקוקים לתרומות, ואיילת הזאת עושה עבודת קודש, כל הסיוע המשפטי.

מיכאל ביטון: אני מבקש ממך לחקור את האירוע הזה, כי יש דין ויש לפנים משורת הדין.

מיכאל ביטון: אפילו לפי דין צדק יהודי ובינלאומי לא היה צריך לקרות האירוע הזה, אבל גם אם הוא קרה, יש לפנים משורת הדין.

מיכאל ביטון: ועורך הדין כאן שעושה את מלאכתו בהתנדבות – הלוואי על כל אדם שאין לו בית שיהיה לו עורך דין כמוך בהתנדבות, אבל הם לא כולם זכו לדבר הזה.

מיכאל ביטון: אני מבקש ממך, אביעד, ממש עוד היום – גם לפתרון ביניים של קורת גג מכל סוג, וגם לפתרון הקבע על המקרה הפרטני הזה.

מיכאל ביטון: זה לא פותר את הבעיה היסודית והעקרונית שעלתה כאן.

מיכאל ביטון: דניאלה חרמון, דברים קצרים, ואז חברי כנסת, בבקשה.

דניאלה חרמון: קודם כל, מיכאל, אני רוצה לומר לך תודה רבה, מעבר לכל.

דניאלה חרמון: כי בקואליציה הזאת אין הרבה אנשים שרגישים כמוך, ואני באמת מודה לך.

דניאלה חרמון: אני רוצה להגיד משפט וחצי לחברי הכנסת כאן.

דניאלה חרמון: מיכאל ביטון ואני מתכתבים ברמה האישית, אני שולחת לו מקרים והוא מטפל בהם.

דניאלה חרמון: הוא מאוד מאוד רגיש, דבר שצריך להיות אצל כל נבחר ציבור בכנסת הזאת.

דניאלה חרמון: סליחה, אני לא רוצה להיות חוצפנית, אני באמת לא רוצה להיות חוצפנית, אבל מישהו כאן שכח את התפקיד שלו.

דניאלה חרמון: אתם עובדים אצלנו, לא אנחנו אצלכם.

דניאלה חרמון: ומיכאל ביטון מכבד אותי כבר עשר שנים, גם כשהוא היה ראש רשות.

דניאלה חרמון: עשר שנים אנחנו פעילים בדיור הציבורי.

שני בן נון: למה אתה מסובב את הפנים כשמדברים אליך?

שני בן נון: זה חוסר כבוד, בעיניי.

שני בן נון: תסתכל לאנשים בעיניים.

מיכאל ביטון: תני לה להגיד, תאמיני לי, הדברים שלה נשמעים ומהדהדים.

דניאלה חרמון: אדוני מנכ"ל משרד השיכון, המנכ"ל הקודם של משרד השיכון כולל יואב גלנט, נתן לנו את מספר הטלפון שלו כדי שכל בעיה שתהיה, נוכל לפנות אליו ברמה האישית.

דניאלה חרמון: סליחה ומחילה, לא מתוך חוצפה – אתם מנותקים, כי כשאני פוגשת את שר השיכון אלקין עכשיו, והוא עונה לי – אתה יודע מה, אתם אפילו לא בקיאים בדיור הציבורי.

דניאלה חרמון: אתם כלום לא יודעים על הדיור הציבורי.

דניאלה חרמון: אתם לא מכירים את השטח, מעולם לא נפגשתם אתנו, לא הסתכלתם לנו בעיניים, לא קיימתם אתנו דיונים.

דניאלה חרמון: המנכ"ל הקודם בכל רבעון היה יושב אתנו סביב שולחן עגול, והיינו מביאים לו מקרים.

דניאלה חרמון: הוא היה מגיע לדימונה, הוא היה מגיע לירוחם, הוא היה מגיע לכל מקום יחד עם אורלי לוי.

דניאלה חרמון: הייתה לנו שדולה של הדיור הציבורי שהייתה מתכנסת בכל רבעון.

דניאלה חרמון: מה קורה לכם, חבריה?

דניאלה חרמון: זה כסף שלנו.

דניאלה חרמון: אתם חיים על חשבוננו, אתם עובדים בשבילנו.

דניאלה חרמון: מישהו כאן התבלבל.

דניאלה חרמון: עשר שנים אנחנו מגיעים לכאן – דיונים, פרוטוקולים, ועדות, הבטחות.

דניאלה חרמון: חלאס.

דניאלה חרמון: אנחנו נחנקנו.

דניאלה חרמון: נחנקנו, אין לנו כוח כבר.

דניאלה חרמון: אני כבר עם שיער לבן, כל שערה ביושר הרווחתי אותה.

דניאלה חרמון: עד מתי נצעק לכם?

דניאלה חרמון: מתי יהיה לכם לב?

דניאלה חרמון: אני רוצה שאתה תפגוש אותי, מר אביעד פרידמן, אני אישה מאוד נחמדה.

מיכאל ביטון: תשאירי פתח, דניאלה.

דניאלה חרמון: אני אביא לך מקרים, אתה תזדעזע.

מיכאל ביטון: דניאלה, ההצעה שלך לשבת בכל רבעון ולעשות מפגש אנושי כזה הוא נכון.

דניאלה חרמון: מיכאל, אם אתה לא היית מאפשר את הדיונים האלה על הדיור הציבורי, זה לא היה קורה.

מיכאל ביטון: אביעד – כשאת פונה אליי, אני פונה אליו, והוא עונה לי בחצות.

מיכאל ביטון: הרבה נפשות הצלנו, אבל לא את כולם.

מיכאל ביטון: צריך לזכור גם את המסלול הזה.

מיכאל ביטון: אבל ההצעה המעשית שלך שבכל רבעון ישבו אתכם עם נציגי ציבור וישמעו מה מתפתח, גם מקרים פרטניים, גם מגמות וגם כיוונים, זו הצעה שאני אבקש מהמנכ"ל לאמץ, אבל תשמרו על מכובדות כדי שיהיה פתח לדיאלוג הזה.

מיכאל ביטון: אם אין מכובדות, אין פתח לדיאלוג.

דניאלה חרמון: אין בעיה.

דניאלה חרמון: אני רוצה להגיד משפט אחרון.

דניאלה חרמון: כל מה שאמרתי כרגע זה מדם ליבי, וחלילה לא לפגוע באף אחד, מכבודו של הבית הזה.

דניאלה חרמון: הכול מדם ליבי ובהרבה מאוד כבוד עם הרבה מאוד כאב.

דניאלה חרמון: אבל אני רוצה להגיד משפט אחרון.

דניאלה חרמון: אנחנו נמצאים ב-2022.

דניאלה חרמון: באנו עכשיו ממחאת האפודים, עמדנו כאן בכניסה לכנסת, על יוקר המחייה.

דניאלה חרמון: הדיור הציבורי הוא הפתרון לכל הזוגות הצעירים במדינת ישראל כדי לקבל קורת גג ולחיות בכבוד.

דניאלה חרמון: כשדוד לוי היה שר השיכון, אני קיבלתי בית, הייתי בת 22.5 – היה לי בית.

דניאלה חרמון: בגיל 24 כבר רכשתי דירה, למה?

דניאלה חרמון: כי החשיבה כאן הייתה אחרת.

דניאלה חרמון: תתחילו לשנות את החשיבה, ותתחילו למלא את המלאי של הדיור הציבורי כמה שיותר – תבנו, תבנו, תבנו, ככה ירדו מחירי הדירות, וככה ירדו מחירי השכירויות.

דניאלה חרמון: תודה רבה לך, מר מיכאל ביטון.

מיכאל ביטון: תודה רבה, דניאלה.

מיכאל ביטון: חברים, תישארו מאופקים.

מיכאל ביטון: דניאלה אמרה דברים מדם ליבה, ומהנפש ומהנשמה, והכאב הזה נשמע כאן בוועדה הזאת, ואנחנו לא מוותרים, ממשיכים, גם אם יש עוולות של שנים והזנחה של שנים, אנחנו לאט-לאט נביא תיקון.

מיכאל ביטון: אני כן רוצה להיות גאה, דניאלה, שבנינו מסלול שמשתף את הרווחה בסוגית הפינויים, שעצרנו את רוב הפינויים.

דניאלה חרמון: אין, אין, אתה ענק.

דניאלה חרמון: אתה גדול.

מיכאל ביטון: לא אני, לא אני, ביחד עם אביעד, ביחד עם היועצים המשפטיים.

דניאלה חרמון: לא, לא.

שני בן נון: אבל איפה משרד האוצר?

שני בן נון: מיכאל, סליחה - - -

מיכאל ביטון: האוצר ייתן לנו תשובות.

מיכאל ביטון: אנחנו נקיים דיון בעוד חודש.

שני בן נון: צריך את האוצר כאן.

שני בן נון: זה צריך להיות יחד.

שני בן נון: יש פה אנשים - - -

דניאלה חרמון: אם אתם תשרדו עוד חודש.

דניאלה חרמון: אנחנו לא יודעים מה קורה בפוליטיקה.

מיכאל ביטון: הכנסת תהיה בעוד חודש.

שני בן נון: - - - האוצר שלא משחרר את הכספים - - -

מיכאל ביטון: חברים, דממה, דממה.

שני בן נון: אביבה - - - שיש לך קורת גג - - -

מיכאל ביטון: איך קוראים לגברת?

מיכאל ביטון: שני, ביום רגיל הייתי מוציא אותך, אבל אם כבר דיברת, אז תגידי קוראים לי שני שבפרוטוקול יופיע שדיברת.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: רגע, חברי הכנסת תתאפקו.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, אני רוצה להודות לך, ידידי היקר, מיכאל, שאתה מגן וצדק לכל אלה שנזקקים לעזרה שלך, ואתה עושה את עבודתך נאמנה בכל בתחומים, וגם בתחום הזה של הדיור, לא רק בתחבורה.

משה אבוטבול: אני מחזק את ידיך ותודה רבה לך.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, לצערנו, המצב כיום הוא שיש תורי ענק של כל מיני ממתינים כדי לקבל דיור ציבורי.

משה אבוטבול: נמצא פה המנכ"ל, אביעד פרידמן, שיודע כמה אני מתכתב אתו ושולח אליו פניות, כמעט בכל שבוע פנייה או שתי פניות מטעם הלשכה שלי, שמבקשים על כל מיני אנשים שאין להם דיור ונמצאים במצב מאוד מאוד קשה.

משה אבוטבול: המצב כיום הוא שאין זמן – אני רוצה להגיד לכם שהיה פעם שר שיכון שכולנו אהבנו אותו, מר דוד לוי, הבת שלו נמצאת פה, גברת אורלי לוי אבקסיס, חברת הכנסת, אבל הוא היה סמל ודוגמה שהבין שאם רוצים לעזור לציבור, זה דווקא דרך הנושא של הדיור, הנושא של שיקום שכונות ודברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: היום, לצערנו, הרבה מהדברים ננטשו, אבל המצב, מיכאל, קשה, ואנחנו מקבלים פניות מכל עבר.

משה אבוטבול: אתה רואה שהצרכים גדלים מיום ליום – יש לך את אלה בעלי הצרכים המיוחדים, ולצערנו – אני מדגיש את זה בכאב לב – יש הרבה משפחות שהופרדו, נעשו חד הוריות, וכולי וכולי, אז אתה מרגיש שאתה חייב את זה, בעלי מוגבלויות.

משה אבוטבול: הייתי לפני כשעתיים בהפגנה של האפודים הצהובים יחד עם הארגון של העצמאיים, של מר אורן בוטא וכל החברים שם.

משה אבוטבול: אתה רואה את המבט הכואב בעיניים, ראיתי את הדמעות של הגברת שהייתה שם.

משה אבוטבול: אני פשוט עמדתי לבכות יחד אתה.

משה אבוטבול: לראות את הדמעות, מיכאל, זה אמיתי-אמיתי, זה לא סיפורים, אלו אנשים שבוכים, אי אפשר להתעלם מהנושא הזה.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר דבר אחד: אנחנו מגיעים למצב, מיכאל – ואתה קורא גם בחדשות – שרוטשילד מתעורר.

משה אבוטבול: לא רוטשילד העשיר, שדרות רוטשילד מתחילות להתעורר, מגיעים לשם יותר ויותר אנשים, וזה יהפוך להיות כמו שהיה לפני מספר שנים, הנושא הזה ילך ויתעצם.

משה אבוטבול: חייבים לעשות סוף לנושא הזה, לפתור את הבעיה של הדיור לכל המגזרים.

משה אבוטבול: אני, ברוך השם, זכיתי כשהייתי ראש עיר לפתור בעיה של כ-40,000 יחידות דיור בעיר בית שמש כדי לצמצמם את הנושא הזה, אבל יש עוד הרבה-הרבה-הרבה אפשרויות.

משה אבוטבול: חייבים לקדם את זה.

מיכאל ביטון: משפט סיום.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר עוד משפט, מיכאל, גם אתה היית ראש עיר.

משה אבוטבול: צריכים פשוט לכפות קצת על ראשי הערים שמתעדפים את אזורי התעשייה מאשר להקים מקומות מגורים כי זה לא מכניס, זה רק הוצאות.

משה אבוטבול: אבל אתה – דווקא אתה – בא ממקום טוב, אתה יכול לעשות את זה, כי אי אפשר להמתין לכל הדברים, כי עד שתבוא הנחמה, תצא הנשמה.

משה אבוטבול: לפשט הליכים – אביעד, אני קורא לכם להתעורר בנושא הזה.

משה אבוטבול: משפט לסיום, אמיתי-אמיתי – הבית בוער והסבתא מסתרקת.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: האמת היא שאני מסכימה עם כל מילה של חברי, חבר הכנסת אבוטבול, שהציג את הדברים גם מתוך ראייה של מי שחי בקרב עמו ומי שהיה נציג ציבור וראש רשות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר את האירוע שהיינו בו, ואני הייתי קצת סקפטית, ואתה כעסת עליי, מיכאל, שאני סקפטית?

אורלי לוי אבקסיס: כי שאלתי שאלות ענייניות גם את השר וגם את המנכ"ל שהיו פה.

אורלי לוי אבקסיס: יצאו בהצהרות על אלפי יחידות דיור שאוטוטו יוצאות לשטח.

אורלי לוי אבקסיס: דיברו על תקציבים של רכישות דירות.

אורלי לוי אבקסיס: ואני נורא כעסתי, ואמרת לי: תני להם לנסות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר את ה-7% בכל בנייה ציבורית, שהייתה החלטת ממשלה, שאני מודה שהיה לי חלק בהחלטה הזו, שהיו אמורים להיות מיועדים למלאי של דיור ציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, השר שעומד בראש המשרד שלך בא לפה והציג את זה כהישג גדול שהוא ויתר על הדרישה הזו ושינה החלטת ממשלה, ודיבר על כך שהרבה יותר משתלם לקבל כסף בתמורה.

קריאה: משתלם למי?

אורלי לוי אבקסיס: שמשתלם כביכול למשרד השיכון לקבל כסף בתמורה לאחוזי בנייה לדיור ציבורי מכל פרויקט ממשלתי.

אורלי לוי אבקסיס: סיפרתם לנו פה שלא הולכת להיבנות בנייה, ולכן זה 7% באוויר, ואמרתי לכם אתם מוותרים על בכורה בעבור נזיד עדשים שאני אפילו לא יודעת אם יש בנזיד הזה עדשים אפילו, יש שם אבנים כי לא קניתם דירה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: וזה שאתם אומרים לנו את המשפך הזה, אז אתם יכולים להוסיף את כל מה שיש ב"יד 2" תגידו כל אלו דירות פוטנציאליות, מאות אלפי דירות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הלכה למעשה, בסוף – בין אם זה בגלל תקציב, או בין אם זה בגלל בעיות רגולטוריות או בין אם זה בגלל בעיות כאלה ואחרות, העובדה היא שבמבחן התוצאה נכשלתם, לא קניתם דירות.

אורלי לוי אבקסיס: ואני בעד הנושא של דירות נ"ר שאתם מציגים אותו היום כוואוצ'ר.

אורלי לוי אבקסיס: כשאבי היה שר השיכון, לכל אותם נכים, לכל אותן משפחות קשות שמתמודדות עם מצבים של החיים, הייתה את האפשרות לחפש דירה שמתאימה להם – דרך אגב, גם מונגשת – כי המשרד אמר אם אני לא מצליח לעשות את זה, לפחות שיהיו לי עוד שחקנים שיעשו את זה בעצמם.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הרגשה שמה שאתם עושים עכשיו עם הוואוצ'רים האלו זה לשלוח את אותם לקוחות ולהגיד להם לכו תחפשו, והיה ולא תמצאו, או גם אם תמצאו לפי המשפך הזה שלכם, כל דירה שהם ימצאו, אתם תגידו להם היא לא מתאימה.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם יש עשרות אלפים של דירות ובסוף לא רכשתם אפילו דירה אחת כי במשפך הזה, ולא משנה הסיבות, מכל סיבה שלא תהיה, יצטמצמו הדירות לכדי אפס.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להגיד לי שהדייר ילך לחפש – ואנחנו מדברים בחלקם על נכים, תשושי נפש - -

מיכאל ביטון: אורלי, משפטי סיום.

מיכאל ביטון: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: - - על אנשים שאתה אומר להם לכו תחפשו דירה מתאימה לכם, וכשהם יביאו דירה, היא כן תעבור את המשפך הזה?

אורלי לוי אבקסיס: היא כן תעבור את כל המסננת הזו, שאפילו גרגר קמח לא עובר בה?

קריאה: מה הגובה של הוואצ'ר?

אורלי לוי אבקסיס: על מי אתם עובדים?

מיכאל ביטון: משפט סיום, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: עבדתם עלינו, ויתרתם על ה-7% של דיור ציבורי בפרויקטים, דיור שיישאר ביד המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו משלמים 2 מיליארד - -

מיכאל ביטון: אורלי, משפט סיום.

מיכאל ביטון: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: - - 2.2 מיליארד בכל שנה להשתתפות.

מיכאל ביטון: אורלי, ראית מה עבר עליי היום בלוחות הזמנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה אתך.

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל, אני פשוט כל כך מתעצבנת.

מיכאל ביטון: הארכתי דברים אחרים ונפגע הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת שאני אולי יצאתי סקפטית, אבל אני למודת ניסיון - -

מיכאל ביטון: הדאגה שלך היא אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: - - ועובדתית מגיעים אליי לשולחן מקרים שאין לי אפילו מושג מה אפשר לעשות כי פעם הייתה לנו אוזן קשבת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: נעמה לזימי בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתנצלת שאני צריכה לצאת.

אביעד פרידמן: אי אפשר שאת אומרת טענות ואת לא נשארת לשמוע תגובה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תדאג, אנחנו ניפגש גם באופן אישי בארבע עיניים, אני אשמח מאוד, יש לי הרבה טענות.

מיכאל ביטון: זה יכול להיות טוב.

מיכאל ביטון: תקיימו פגישה.

אביעד פרידמן: מתי שאת רוצה, בשמחה.

מיכאל ביטון: תקיימו פגישה בבקשה.

אביעד פרידמן: אם משמיעים טענות, כדאי גם - - -

מיכאל ביטון: אורלי, תקיימו פגישה.

מיכאל ביטון: נעמה.

נעמה לזימי: אני רק רוצה לדעת את הסכומים לוואוצ'רים, אם אפשר לדעת מה הקריטריון.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד משהו – אתם אמרתם לנו – ובצדק, הסכמתי עם זה, לא עם ביטול החלטת הממשלה, הסכמתי עם העניין של רכישת דירות כי זה תהליך מהיר.

נעמה לזימי: אז או שזו פיקציה, או שזו לא פיקציה.

נעמה לזימי: בסופו של דבר, כשחיפשנו את הכסף בתקציב והייתי שם בכספים, אמרו לנו בתוספתי, ברזרבי, הוא נמצא מאחור.

נעמה לזימי: אמרתי בסדר, אתם ערבים לכסף הזה – מקבלת.

נעמה לזימי: לא נמצא בסעיף הרשום, נמצא בתוספתי, העיקר שקונים דירות.

נעמה לזימי: זו שיטה מאוד נוחה לא להעביר את הכסף בזמן.

נעמה לזימי: מערכת הסחיטה הזו של האוצר מול משרדי הממשלה היא משהו שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

נעמה לזימי: אנחנו רואות את זה עם גבעת עמל, צחי, אנחנו רואות את זה עם כל הדברים - - -

מיכאל ביטון: זה ביטוי לעדיפות של הפרויקט הזה.

מיכאל ביטון: פרויקטים חשובים של הממשלה לא מחפשים את הכסף - -

נעמה לזימי: אני נוטה להסכים.

מיכאל ביטון: - - מה שאושר בתקציב מבוצע באותו יום.

נעמה לזימי: אני נוטה להסכים, אבל הדבר - - -

מיכאל ביטון: כשעשינו שני מיליארד שקלים מענקים למקבלי שכר גבוה – שני מיליארד – באמצע השנה, לא בתקציב המדינה, מצאנו את הכסף.

נעמה לזימי: מיכאל, מה שמפריע לי, כל מה שצחי סכם פה - - -

מיכאל ביטון: הכול עניין של עדיפות.

מיכאל ביטון: כנראה לדיור הציבורי יש רוח שהורגת אותו, וגונזת אותו ומדעיכה אותו – אין מילה כזאת בעברית, מדעיכה אותו.

מיכאל ביטון: הוא הולך ודועך, ועושים את זה בפטנטים של בירוקרטיה.

מיכאל ביטון: אבל אני אומר לכם שמה שקרה פה זה לא תקין.

מיכאל ביטון: אנחנו היינו אופטימיים, קצת מאבדים את האופטימיות.

מיכאל ביטון: גם את האמון, כי כשמציגים לנו 1,700 בתים והממשלה קיימת שנה, והתשובה היא אפס, אתם מאבדים את האמון שלנו.

מיכאל ביטון: נעמה, תמשיכי.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד שבסוף מה שסכמת, צחי, עדיין לא הגיע לסכום שדיברתם עליו.

נעמה לזימי: את המתמטיקה אני עושה ברגע, וזה עדיין לא מגיע, יש פה פער מטורף.

נעמה לזימי: אני לא מבינה, אתם מחכים שלח"כים יימאס לדרוש את זה?

קריאה: שהממשלה תיפול.

נעמה לזימי: האמת, יכול להיות, זו גם שיטה.

נעמה לזימי: לגמרי גם שיטה.

נעמה לזימי: אני בטוחה דברים שאתם מחכים לזה עם עוד דברים, דברים שגבי ואני שותפות להם.

נעמה לזימי: אני חושבת שהגיעו מים עד נפש.

מיכאל ביטון: מה אתם הולכים לעשות בוועדת הפנים?

מיכאל ביטון: הרי אחת הבעיות של העבודה בכנסת היא הפרד ומשול בין ועדות.

מיכאל ביטון: אנחנו מדיניות וחוקים, ואתם העברות, אז זה צריך לעבוד יחד.

נעמה לזימי: אתה שואל ואני עונה לך.

נעמה לזימי: אתה זוכר שבפעם האחרונה שאלתי את כל השאלות האלה בוועדת הכספים, יו"ר הוועדה לא הסכים לענות לי, אני לא יודעת אם אתם זוכרים, וביקש לענות לי רק בכתב.

נעמה לזימי: אגב, לא הגיע לי בכתב עדיין.

נעמה לזימי: אמרתי שגם ההצבעה שלי תהיה בכתב, ויצאתי.

נעמה לזימי: אני לא יודעת אם אתם זוכרים.

נעמה לזימי: אז תאמין לי שניסינו גם בזה.

נעמה לזימי: לא ייאמן מה שקורה.

נעמה לזימי: אולי נעשה פה איזו קואליציית ח"כים של דיור ציבורי בקואליציה.

מיכאל ביטון: יש לנו חודש.

מיכאל ביטון: יש לנו חודש.

נעמה לזימי: אולי נעשה עם זה משהו.

נעמה לזימי: יש לנו חודש.

מיכאל ביטון: יש לנו חודש.

מיכאל ביטון: בואו נראה מה יהיה החודש.

נעמה לזימי: אני אומרת הגיעו מים עד נפש, הגזמתם.

נעמה לזימי: אתם לא עובדים רק עלינו.

נעמה לזימי: אתם לא עובדים רק על השר או על יו"ר ועדת הכלכלה או על הח"כים, אתם עובדים על הציבור.

נעמה לזימי: אתם עובדים על הציבור.

נעמה לזימי: אנחנו אמרנו לציבור קחו 1,700 דירות, זה משהו, סוף-סוף קונים דירות, זה תהליך רכישה מהיר, כמו שהבטיחו לנו, נשמע הגיוני, על פניו גם הגיוני - -

מיכאל ביטון: זו טיפה בים.

מיכאל ביטון: זו טיפה בים.

נעמה לזימי: - - זו טיפה בים, אבל לפחות יהיו דירות.

קריאה: יש דירות, אבל נתנו אותן לפליטים מאוקראינה.

מיכאל ביטון: לא להפריע, אדוני.

נעמה לזימי: לא, לא, לא לשסע בין אוכלוסייה לאוכלוסייה.

נעמה לזימי: חוק השבות נכון לכל אדם, אני גם הוצאתי על זה מכתב.

שני בן נון: חוק השבות - - -

נעמה לזימי: רגע, אני מדברת.

נעמה לזימי: גברתי, אני מדברת.

נעמה לזימי: כשמגיעים פליטים מאוקראינה, המדינה צריכה לתקצב את זה בנפרד, אין קשר לדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: נעמה, משפט לסיום.

שני בן נון: מה עם החיילים שלנו?

שני בן נון: מה עם החיילים שלנו?

נעמה לזימי: אין קשר לדיור הציבורי.

קריאה: בסדר, ולשים את אביבה ברחוב?

קריאה: ולשים את אביבה ברחוב?

מיכאל ביטון: אדוני, אדוני, אתה התאפקת ואני מעריך את זה, אבל - - -

נעמה לזימי: אין קשר, לא לשסע אוכלוסייה חלשה באחרת.

שני בן נון: לא משסעים, אבל כואב, כי החייל שלי יוצא בעוד שלושה שבועות, אין לו בית, את יודעת את זה?

נעמה לזימי: את צודקת.

נעמה לזימי: את צודקת.

נעמה לזימי: את צודקת.

שני בן נון: לאלה שבאים מאוקראינה יש בית, אז כואב לי.

מיכאל ביטון: גברתי.

נעמה לזימי: אני אומרת לך שצריך לדאוג למי שמגיעים, וצריך לדאוג לדיור הציבורי, וזה לא צריך להיות אחד על חשבון השני.

מיכאל ביטון: נעמה, משפטי סיום.

שני בן נון: אבל זה מה שהם עושים כשנותנים רק להם.

מיכאל ביטון: דממה.

מיכאל ביטון: דממה, חברים.

מיכאל ביטון: משפטי סיום.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד כאן, זה שהכסף הזה לא ממומש הוא לא יתכן, תסבירו לנו – אבל מיכאל, לא בעוד חודש, בעוד שבוע, בעוד שבועיים – איך הכסף הזה גם נשמר, כי מה שהבטחתם לנו אז – אני זוכרת את השיחות האלה, גם אתך - - -

מיכאל ביטון: שכנעת אותי, בעוד שלושה שבועות.

נעמה לזימי: לא, משהו אחרון.

נעמה לזימי: הבטחתם 1,700 עכשיו.

נעמה לזימי: בתקציב הבא נהיה יותר חכמים, נבקש כבר 4,000 דירות.

נעמה לזימי: אני זוכרת את השיחות האלה, אתה בטח זוכר את זה גם.

קריאה: בתקציב הבא את לא תהיי.

מיכאל ביטון: בלי עודפים, בלי יתרות, ישר לביצוע ב-1 בינואר.

נעמה לזימי: ממש.

נעמה לזימי: אמרו לנו בואו נעשה את זה מהר, נרכוש דירות, נעשה את התהליך, יהיו עוד.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: בואו נעבוד יחד, ועדת הכלכלה וכספים, ונביא את התוצאה ונקיים את הדיון הזה בעוד שלושה שבועות.

מיכאל ביטון: ככה יהיה לכם זמן בכספים לבדוק וגם אני אבדוק.

נעמה לזימי: נכון.

נעמה לזימי: וצחי, תן את הסכום כולו, אל תיתן לנו 900, היה שם יותר כסף.

מיכאל ביטון: אני גם אבדוק, אני גם אדבר עם שר האוצר אישית על הדבר הזה כי אני יודע שהוא בעד.

נעמה לזימי: בעד – החליטו החלטת ממשלה, מה זאת אומרת?

נעמה לזימי: אנחנו לא צריכים טובה בדיעבד, כבר אמרו שיהיה.

מיכאל ביטון: גבי לסקי, אם תוכלי להיות קצרה, אנחנו באיחור.

מיכאל ביטון: בבקשה.

גבי לסקי: תודה, כבוד היושב-ראש, וסליחה שאיחרתי לדיון, הייתי בדיון אחר.

גבי לסקי: אביבה, אני רוצה להגיד לך סליחה.

גבי לסקי: אני רוצה להגיד לך סליחה שאנחנו לא שמרנו עליך.

גבי לסקי: אני רוצה להגיד לך סליחה שאנחנו לא הצלחנו.

גבי לסקי: לא הצלחנו.

גבי לסקי: וזה לא יתכן שיש פה חברי כנסת שחושבים שלך ולכם מגיעות דירות, ושהמדינה הזאת מעבירה את הכספים למקומות אחרים ולא לזכות לדיור.

גבי לסקי: זו זכות יסוד.

גבי לסקי: ואני זוכרת את הדיונים האלו, שאמרו לנו 1,700 יחידות דיור ייתנו בתקציב הזה, ועוד 1,700 בתקציב הבא, ושזה לא אומר שאנחנו לא נצליח - -

נעמה לזימי: נכון.

נעמה לזימי: אמרו יותר בתקציב הבא.

גבי לסקי: - - שאנחנו לא נצליח להביא יותר דירות.

גבי לסקי: הפתרון הזה של עזרה בשכר דירה הוא פיקציה, הוא לא לאנשים שזכאים לדיור ציבורי, הם לא יכולים למצוא ערבים, הם לא יכולים למצוא את הכסף הנוסף, הם לא יכולים לעשות את זה, זו פיקציה.

מיכאל ביטון: המשכיר יודע שהם באים עם העזרה ומגדיל את השכירות, והשכירות עולה.

נעמה לזימי: וגם העזרה לא עודכנה, העזרה נשארה - - -

גבי לסקי: מה זה ואוצ'רים?

גבי לסקי: אולי ניתן ואוצ'רים לאוכל, מה זו התפיסה הקפיטליסטית הזאת של ואוצ'רים?

גלעד מנשה: תשאלי מה הגובה של הוואוצ'רים ואם הם עודכנו בכלל.

נעמה לזימי: זה מה שאנחנו שאלנו.

מיכאל ביטון: גלעד, אל תפריע.

מיכאל ביטון: אתה קיבלת זכות דיבור ולא הפריעו לך, אל תעשה את זה.

מיכאל ביטון: דממה, חברים.

גבי לסקי: אני רוצה להגיד, מדינות באירופה כמו הולנד, כמו אוסטריה, כמו דנמרק – יותר מ-20% מהדיור שם הוא דיור ציבורי.

גבי לסקי: זה לא יכול להיות.

גבי לסקי: זו לא שאלה של כסף, תדעו לכם, כי כסף יש.

גבי לסקי: יש עודפי תקציב, זו שאלה של מדיניות, והמדיניות היא לייבש את הדיור הציבורי.

גבי לסקי: כסף יש, יש עודפים, והמדיניות היא מדיניות לייבש את הדיור הציבורי.

גבי לסקי: ואם יש החלטת ממשלה, ואם יש קואליציה של חברי כנסת מהקואליציה והאופוזיציה שאומרים שהפתרון היחיד נכון לפחות לעוד 20 שנה קדימה הוא לבנות כמה שיותר ולרכוש דיור ציבורי כי אנחנו חייבים לתת את האפשרות של קורת גג לכל האנשים האלה, זה מה שצריך לעשות.

גבי לסקי: אני חייבת לומר, כבוד היושב-ראש, גם אתה וגם את וגם אורלי חתומים על הצעת חוק שלי של הארכת החוק של רן כהן של האפשרות לרכישת דיור ציבורי, כי צריכים להאריך את זה, בעוד שנייה זה מסתיים.

גבי לסקי: אני מקבלת מהממשלה אפס מוחלט של שיתוף פעולה.

גבי לסקי: אומרים לא כי אז זה פוגע ביכולת שלא יהיה לנו דיור ציבורי, אבל מצד שני, לא רוכשים, לא בונים וגם לא מאריכים את החוק הזה.

גבי לסקי: אי אפשר גם וגם וגם וגם.

גבי לסקי: אנחנו חייבים, כבוד היושב-ראש, בתוך זמן קצר – יש 300 מיליון שקל של האוצר, יש את הכסף של הדיור הציבורי שנרכש אבל מומש לדברים אחרים ולא לדיור הציבורי, יש כסף, יש דירות, חייבים לרכוש ולתת פתרונות מידיים לאנשים הזכאיים, במיוחד כאלה עם סיפורים כמו של אביבה, אנשים מוחלשים, אנשים שאין להם פתרון אחר.

גבי לסקי: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שאנשים יחיו ברחוב.

גבי לסקי: תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

דניאלה חרמון: גברתי, סליחה, ולא דיברנו על אלה שגרים בדיור ציבורי מעופש, שיד אדם לא נכנסה אליו.

מיכאל ביטון: זה בפעם אחרת.

מיכאל ביטון: דניאלה, לפחות יש להם גג.

גבי לסקי: - - -

מיכאל ביטון: דני, משפט, אני באיחור.

מיכאל ביטון: משפט.

דני גיגי: אני רק רוצה להגיד, יש פה אידיאולוגיה, אלו לא רק טעויות.

דני גיגי: אלו לא רק טעויות.

דני גיגי: יש פה אידיאולוגיה, יש פה דרך שרוצה לחסל את הדיור הציבורי.

דני גיגי: יש פה אמונה שהדיור הציבורי הוא לא משהו שרוצים להחזיק אותו ולשמר אותו.

דני גיגי: זה קורה במהלך השנים, הם לא מוכנים לסייע לאנשים שצריכים עזרה, הם לא מעלים את הסיוע בשכר דירה, הם מתנגדים.

דני גיגי: למה הם מתנגדים?

דני גיגי: כי הם יודעים שזה יעלה את המחירים, הם יודעים שזה לא פתרון.

דני גיגי: יש 180,000 משפחות שמקבלות סיוע בשכר דירה עכשיו, המחירים עלו ב-30% - -

מיכאל ביטון: זה כסף שהולך לפח.

דני גיגי: - - הסיוע בשכר דירה לא עולה בכלום.

מיכאל ביטון: כל המיליארדים האלה של סיוע בשכר דיור - -

דני גיגי: נכון.

דני גיגי: לפח.

דני גיגי: לפח.

מיכאל ביטון: - - היה אפשר לשכור שכירות ארוכה על ידי המדינה.

דני גיגי: לפח.

דני גיגי: לפח.

דני גיגי: הם מסרבים באוצר חד משמעית לעשות את זה.

דני גיגי: משרד השיכון בסיפור הזה - - -

מיכאל ביטון: דני, אתה לא תנאם עכשיו את נאום הדיון הציבורי.

מיכאל ביטון: אתה לא מכבד אותי.

מיכאל ביטון: היו לך בקשות מיוחדות, אני נותן לך, אתה נותן את נאום הדיור הציבורי עכשיו.

מיכאל ביטון: תגיד משפט עכשיו.

דני גיגי: מיכאל, הם לא רכשו דירות.

דני גיגי: משרד השיכון עדיין מחזיק בכסף של דירות שמכרו.

דני גיגי: הוא עדיין לא השתמש אפילו בו עד הסוף.

דני גיגי: גם משרד האוצר יודעים את זה, הם גם הצהירו על זה, הם אמרו את זה שמשרד השיכון לא מסוגל לרכוש דירות.

דני גיגי: אמרנו להם תבנו, אומרים לא; לרכוש לא מסוגלים, מה כן?

דני גיגי: מה כן, רחוב?

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אתה התאפקת כל כך יפה, עם החולצה הלבנה, אתה אומר משפט לפני שהמנכ"ל משיב.

דויאור סבג: שלום, שמי דויאור סבג, אני בן 33, אני אולי הכי צעיר בין כל האנשים שיושבים פה.

דויאור סבג: אני מעלה סיטואציה, וזה קשור גם לדיור הציבורי בסוף.

דויאור סבג: תבינו, הדור שלי מחוסר דיור, אנחנו לא מסוגלים לקנות בית.

דויאור סבג: אני נשוי.

דויאור סבג: התיאוריה אומרת ששליש מהדור שלי מתגרש.

דויאור סבג: זה אומר עוד אימהות חד הוריות, עוד משפחות שמתפרקות בגלל עול הנטל הכלכלי של יוקר המחיה, שהוא לא לדיון הזה.

דויאור סבג: אבל תדמיינו לעצמכם שעכשיו שליש מהזוגות מתגרשים ומספר האימהות החד הוריות גדל וגדל ואז צריך עוד דיור ציבורי ועוד דיור ציבורי ועוד דיור ציבורי.

דויאור סבג: אז, נציגי האוצר, הלו, סליחה שאני פונה אליך ככה, אבל אני ממש רותח.

דויאור סבג: כשאני מדבר, כשאתה עובד אצלי, לפחות תסתכל לי בעיניים, כי הגורל שלי בידיים שלך ושל הבוס שלך.

דויאור סבג: והגורל של אביבה, הגורל של אביבה בידיים שלכם.

דויאור סבג: אני אסתדר, אבל אביבה, אתם צריכים לדאוג לה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, אדוני.

מיכאל ביטון: המנכ"ל, התייחסות ואני מסכם.

אביעד פרידמן: מכיוון שעלו פה הרבה דברים, אני לא אוכל להתייחס לכולם, אני אתייחס רק לחלק מהם, ברשותכם.

אביעד פרידמן: קודם כל, אני לא מכיר אותך, את הגברת שמצלמת אותי עכשיו.

דניאלה חרמון: דניאלה חרמון מדימונה.

מיכאל ביטון: תשאירו מקום להיכרות אישית סימפטית, דניאלה.

דניאלה חרמון: בשמחה רבה.

מיכאל ביטון: אני אכניס את זה גם לסיכום.

דניאלה חרמון: יש לנו לב כזה ענק.

מיכאל ביטון: יפה, אהבתי את הרוח.

אביעד פרידמן: אני לא מכיר אותך אישית, אני רק רוצה להגיד לך שאין עיר בארץ שלא הייתי בה, ואין שבוע שלא נמצא כחלק קבוע מסדר-היום שלי הנושא של הדיור הציבורי.

אביעד פרידמן: אני פוגש גם את הנושא כל הזמן, וגם אנשים כל הזמן, יעידו גם חברי הכנסת שיושבים פה בחדר על כמות הפניות שאני מטפל בהן שהם מעבירים, גם יושב-ראש הוועדה וגם יתר האנשים.

אביעד פרידמן: וגם אותך, בשמחה, אם את רוצה להיפגש, אני אפגוש אותך בשמחה או כל פורום אחר.

אביעד פרידמן: כמות הזמן שמושקעת בנושא הזה היא גדולה.

אביעד פרידמן: זה ודאי לא נובע מאטימות, דלתי פתוחה ואת מוזמנת להגיע, או לחכות שאני אגיע לדימונה בחודש הבא, זה בלו"ז הביקורים ונוכל להיפגש שם גם כן.

דניאלה חרמון: תודה רבה.

אביעד פרידמן: זה לעצם השאלה הזו, או בכל מקום אחר שאנחנו נמצאים בו.

אביעד פרידמן: גם לגבי הדברים שאמרה חברת הכנסת לסקי, שעם חלקם אני מסכים ועם חלקם לא, רק דבר אחד כן חשוב לי להגיד: אין כסף שנכנס לדיור הציבורי והולך למטרות אחרות.

אביעד פרידמן: אין יותר כסף, אין דבר כזה.

אביעד פרידמן: אני יכול להגיד לכם שאני שנה בתפקיד, ולא חתמתי ולו על דירה אחת של דיור ציבורי שהולכת לא לעמותה ולא לגוף ציבורי ולא לשום גוף אחר.

אביעד פרידמן: התחייבתי לזה כשנכנסתי לתפקיד, ואני עומד בזה.

אביעד פרידמן: להיפך, כשהיושב-ראש ירצה, אנחנו ניתן פירוט, הוא ביקש את זה לוועדה, של כל הגופים שמפנים במשך השנה האחרונה את הדירות.

אביעד פרידמן: אין כסף שהולך למקומות אחרים.

אביעד פרידמן: מתוך תהליך הרכישה, גם לגבי הדברים שאמרה חברת הכנסת לוי, ואני כן רוצה להתייחס, כאשר הגדירו 7% מתוך פרויקטים שנבנים, כולכם מכירים את הקצב שבו הפרויקטים נבנים.

אביעד פרידמן: בואו נכיר את המציאות – עד לתחילת 2022 מכל ה-7% האלה לא ניתנה ולו דירה אחת.

אביעד פרידמן: אתם יודעים שפרויקטים של מחיר מטרה או של פרויקטים אחרים, עוברות בין שלוש לחמש שנים בין הזמן שהם נבנים לבין הזמן שהם מתאכלסים.

אביעד פרידמן: גם בשנה שאנחנו מתכוננים להגיע ל-30,000 יחידות דיור בתוך הדברים האלה, שזה מאוד מאוד גבוה, זה אומר שכל פתרון כזה יוביל אותנו לעוד פתרון של עוד הרבה מאוד שנים עד אנשים יוכלו להתאכלס.

אביעד פרידמן: אני לא חושב שזה פתרון נכון.

אביעד פרידמן: אני כן מאמין בנושא של הוואוצ'רים לגבי חלק מהאנשים, ואני אסביר למה.

אביעד פרידמן: חלק מהאנשים כן יכולים לעזור לנו בתהליך הרכישה.

אביעד פרידמן: אני הרבה יותר מאמין בזה שאדם רוכש דירה ושותף ברכישת דירה שמתאימה לו.

אביעד פרידמן: המודל אכן הומצא לגבי דיור - - -

מיכאל ביטון: אני מכיר את הקטע של ואוצ'רים, הפרטות למיניהן.

מיכאל ביטון: פה הוואוצ'ר אומר אתה זכאי לדירה, נוכל לקנות בשבילך, או תהיה שותף ברכישה, תדע מה קנינו.

מיכאל ביטון: ואז הוא בחר את זה, הוא רוצה את זה, אז זו לא המילה ואוצ'ר, אלא לשתף אותו בדירה שהוא מייעד לעצמו, שזה דבר טוב מאוד.

אביעד פרידמן: אין דבר יותר רחוק מקפיטליזם בנושא הזה.

אביעד פרידמן: זה לתת לבן אדם את האופציה להיות חלק מהדברים, ולפחות במקומות ובאמצעים שהוא נמצא בהם, בתוך התהליכים.

נעמה לזימי: מה המחיר?

אביעד פרידמן: מה המחירים?

אביעד פרידמן: יש לנו טבלה שלמה שבשמחה, אם תרצו, נשלח לכם אותה.

נעמה לזימי: שהיא ריאלית לעליית הדיור במשק?

נעמה לזימי: היא ריאלית בכלל שאפשר?

קריאה: לא.

קריאה: לא.

אביעד פרידמן: בואי נגיד ככה, ודאי שהיא לא ריאלית לגבי אזורי ביקוש, ודאי לא לגבי אזורי יוקרה.

אביעד פרידמן: היא יותר ריאלית במקומות אחרים, כאשר האלטרנטיבה היא לא לרכוש, אני מעדיף שאנשים ירכשו גם בדירות במקומות פחות מרכזיים, וזו גם שאלה של מדיניות, אם מדינת ישראל צריכה לרכוש דירה במקומות יוקרה – בעיניי, לא, וגם באזורי ביקוש.

אביעד פרידמן: אני מעדיף לרכוש יותר דירות במקומות שאפשר לרכוש דירה, ובד בבד אני לא רוכש - - -.

אביעד פרידמן: יש כחמש עיריות במדינת ישראל שיש שם עודף של דירות ריקות, וגם לא פייר להלביש על מספר ערים את כל הבעיות, וגם את זה צריך לומר.

אביעד פרידמן: לא הגון להגיע לעירייה אחת ולומר עליכם.

אביעד פרידמן: החוכמה היא לא רק לשים אנשים בתוך דירות, החוכמה היא לתת לאנשים אחר כך טיפול, כי הדירה זה רק חלק ראשון מתוך המרכיב הזה.

אביעד פרידמן: לכן האמירה שהוואוצ'רים זה פתרון קפיטליסטי, חברת הכנסת לסקי, היא כמעט ומעליבה.

גבי לסקי: זה רק אם אנשים צריכים לשים כסף?

אביעד פרידמן: לא, בלי כלום.

מיכאל ביטון: המנכ"ל, משפט סיכום.

מיכאל ביטון: גבי, אני מאחר.

מיכאל ביטון: גבי, תעזרי לי.

מיכאל ביטון: גבי, אני באיחור טוטאלי.

מיכאל ביטון: המנכ"ל, משפט סיכום.

גבי לסקי: אני שמחה שאתה לא אוהב שנגיד עליך שאתה קפיטליסט.

אביעד פרידמן: אין לי בעיה עם התפיסה הקפיטליסטית, להיפך, אבל האמירה הספציפית הזו לגבי הנושא הזה היא לא נכונה.

אביעד פרידמן: עניינית, יושב-ראש הוועדה, מעולם לא קרה שהוא מבקש מאתנו להגיע ושאנחנו לא מגיעים עם המספרים ועם הדברים, גם כשנעים לנו לשמוע וגם כשלא נעים לנו לשמוע.

אביעד פרידמן: כל דיון שיימשך וכל דיון מעקב וכל דבר שתרצה, אנחנו נכונים לדברים האלה.

אביעד פרידמן: ידי מאפשרת לקנות רק בכסף שיש לי לקנות ואתו אני אקנה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: תודה, המנכ"ל, אני מסכם את הדיון.

מיכאל ביטון: ראשית, בהיבט העקרוני שלשמו התכנס הדיון הזה – הוועדה תתכנס בעוד שלושה שבועות ותדרוש מהאוצר וממשרד השיכון תשובות אם הכסף זמין, אם התחילו פעולות רכישה.

מיכאל ביטון: כל ההסברים – עודפים, יתרות, תקציב ממכירה, תקציב מהקדמת מימון, אלו תשובות לרואה חשבון.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים תשובות בעוד שלושה שבועות שיש למנכ"ל מיליארד שקלים מאותם 2 מיליארד בערך ל-1,700 בתים, ושהוא מתחיל לרכוש.

מיכאל ביטון: זה מה שאנחנו רוצים לקבל בעוד שלושה שבועות.

מיכאל ביטון: אני גם אפנה אישית לשר האוצר שיעשה כל מה שהוא יכול בכל המקומות – בוועדת כספים ובכל המקומות – שיעמיד את הכסף הזה זמין.

מיכאל ביטון: זה ייבדק בעוד שלושה שבועות.

מיכאל ביטון: לגבי המקרה הכואב והפרטני שהוצג כאן, אני מבקש מהמנכ"ל לבצע תחקיר ביממה הקרובה לסייע בידינו למצוא פתרון זמני מכל סוג, ולקדם את פתרון הקבע מכיוון שהיא ממש מובילה בתור לזכאות שלה.

מיכאל ביטון: אני אתעדכן ממך ביממה הקרובה איזה פתרון זמני שאדם לא יהיה ברחוב, ואיזה פתרון קבוע בשל היותה מהראשונות ברשימה.

מיכאל ביטון: אני רוצה להוקיר ולברך את עורך הדין שמלווה אותה בהתנדבות, שירבו כמותך בישראל.

מיכאל ביטון: יש בישראל עשרות אלפי עורכי דין, הלוואי שכל אחד ייקח רק מקרה אחד ויעזור לאדם אחד להציג את ענייניו כראוי עם כל הקשיים שיש לו – האישיים, המשפחתיים, ושיהיה מיוצג כראוי.

מיכאל ביטון: אני לא אוהב לחזור על סיפורים, אבל אני בן של דיור ציבורי, ולאימא שלי נעשה עוול בעמידר.

מיכאל ביטון: אימא שלי נלקחה לבית משפט ולא היה לה עורך דין, והשופט רצה לגזור עליה משהו.

מיכאל ביטון: הוא שאל אותה: יש לך מה להגיד?

מיכאל ביטון: היא אמרה לו: יש לי תשעה ילדים, גרתי במעברה שלוש שנים, ובבלוק 15 שנים עם תשעה ילדים ב-50 מטר רבוע.

מיכאל ביטון: עכשיו עמידר מציעה לי 80-70 מטר.

מיכאל ביטון: 20 שנה עם תשעה ילדים, מציעים לי 20 מטר תוספת.

מיכאל ביטון: אז השופט הזה הקשיב למסעודה ביטון, זיכרונה לברכה, ואמר לה: גברתי, אני אתן להם הוראה להוסיף לך שני חדרים.

מיכאל ביטון: וכך היה.

מיכאל ביטון: מסעודה ייצגה את עצמה, אבל לא לכל סיפור כזה יש סוף שמח.

מיכאל ביטון: יש אלפים שסובלים בימים אלה, וחובתנו כאזרחים, כוועדה, כממשלה להיות הכי אנושיים, גם במקרים שנופלים בין הכיסאות.

מיכאל ביטון: אנחנו קצת הקטנו את הלחץ, תשימו לב, כמעט כבר לא שומעים על פינויים אגרסיביים, לא שומעים על מחלוקת מי יפונה ומי לא.

מיכאל ביטון: המקרה הזה שקרה עכשיו הוא מצער.

מיכאל ביטון: כשאתה אומר ידנו לא הייתה במעל וידנו לא שפכה את הדם הזה, אני יכול להגיד שניסיתי, אבל במבחן התוצאה נכשלתי.

מיכאל ביטון: אבל אני לא אפסיק לנסות, וביממה הקרובה אני אתמקד גם בפתרון האישי והספציפי למקרה הכול כך כואב שהוצג כאן.

מיכאל ביטון: תודה למנכ"ל, תודה לסגן הממונה על אגף התקציבים.

מיכאל ביטון: תודה לכל האנשים והח"כים שעסקו בנושא.

מיכאל ביטון: אני נועל את הדיון.

מיכאל ביטון: ועוד משפט לדניאלה – בלי ששמת לב, אני סיכמתי עם המנכ"ל שאחת לשלושה-ארבעה חודשים יזמין את הפעילים, את המתנדבים לשיחה פתוחה וישמע אתכם.

מיכאל ביטון: אז אתם תארגנו אחת כזו בדימונה עם כל הפעילים.

קריאה: רק בדימונה?

מיכאל ביטון: לא, יהיה בכל הארץ.

מיכאל ביטון: הוא בא לדימונה.

מיכאל ביטון: אז יהיה אחד במרכז, אחד בצפון.

שני בן נון: האפודים יגיעו לכל הארץ.

קריאה: אנחנו האפודים הצהובים.

מיכאל ביטון: אבל יהיה דיון כזה אחת לשלושה-ארבעה חודשים.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכולם.