ועדת החוץ והביטחון, כנסת 24, פרוטוקול מספר 107, 2022-05-23 11:00

רם בן ברק: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים דיון בקרה או מעקב אחרי יישום רפורמת "נפש אחת" כפי שאושרה בממשלה, בכנסת ובוועדה.

רם בן ברק: אנחנו רוצים לראות שהעסק מתקדם בצורה טובה ושפצועי צה"ל מקבלים את הטיפול המיטבי שאפשר להעניק להם.

רם בן ברק: נתחיל עם לימור.

לימור לוריא: (מלווה דבריה בהקרנת מצגת).

לימור לוריא: בוקר טוב, בהמשך לבקשת היושב-ראש נציג את עיקרי העשייה מאז יוני 2021.

לימור לוריא: נציג את תפיסת השירות, את המהלכים שנרצה לממש עד סוף השנה והאתגרים שעומדים בפנינו.

לימור לוריא: ב-12 באפריל 2021 היה האירוע של איציק סעידיאן שבעקבותיו הייתה תקופת הפגנות.

לימור לוריא: ב-17 ביוני אישר שר הביטחון את התוכנת של רפורמת נפש אחת ואז התחלנו ביישומה.

לימור לוריא: מאז עוד קמו שני צוותי עבודה, שני סבבים של צוותי עבודה שטיפלו בנושאים נוספים.

לימור לוריא: אם אני מסתכלת על הדבר הגדול הזה שנקרא "נפש אחת", אנחנו מחלקים את זה לשני צירים מרכזיים – ה-"מה?

לימור לוריא: " וה-"איך?".

לימור לוריא: "מה" זה השירותים החדשים והמענים החדשים שאנחנו נותנים.

לימור לוריא: "איך" זה כל עולם השירות שדובר עליו רבות ברפורמה ואפרט בהמשך.

לימור לוריא: לפני שנדבר על עיקרי העשייה אני רוצה להגיד תודה מראש, הלקח הגדול ביותר הוא שאם לא נעבוד ביחד אז דברים יקרו פחות טוב.

לימור לוריא: אני רוצה להודות לארגון נכי צה"ל, גם לאנשים שיושבים סביב השולחן.

לימור לוריא: הם נותנים לנו הצעות ייעול שאנחנו מאמצים לעיתים.

לימור לוריא: אני מודה גם לצה"ל שתורם את חלק.

לימור לוריא: מדובר בטריו שהוא שם המשחק.

לימור לוריא: השקף המוצג בא להגיד שנעשתה עבודה אדירה.

לימור לוריא: אנחנו עשרה חודשים אחרי אישור תוכנית שר הביטחון ומפה, כל מה שאתם רואים, כל מה שמסומן ב-V אלו דברים שבוצעו.

לימור לוריא: אנחנו לקחנו מכל הדבר הגדול הזה וניסינו לחלק לפרויקטים הגדולים שנציג אותם.

לימור לוריא: נעבור על הפרויקטים העיקריים.

לימור לוריא: נתחיל בשלב ההכרה, אחד האתגרים הוא גישה לאנשים שלא יודעים איך לפנות אלינו, מסתבכים בתהליך, משלמים שכר טרחה גבוה לצורך ייצוג.

לימור לוריא: לשם כך הקמנו את מרכז "בידיים טובות" שמסייע בהגשת בקשה בשלב ההכרה וגם מסייע בהכנת התיק לוועדה רפואית, לתיאום ציפיות, לכל מה שצריך בעניין הזה.

לימור לוריא: השירות ניתן ללא תשלום, זה מזכיר את מוסד "יד מכוונת" של הביטוח הלאומי.

לימור לוריא: הדבר השני שגם ארגון נכי צה"ל דיבר עליו הוא נושא הוועדות הרפואיות.

לימור לוריא: התחלנו בפיילוט שבמסגרתו אנחנו מנהלים את הוועדות הרפואיות בשני בתי חולים שיקומיים.

לימור לוריא: כבר היו 200 ועדות, נשלחו עוד לקוחות להיבדק בבתי החולים, אנחנו בינתיים מקבלים תגובות טובות וממשיכים לעקוב.

לימור לוריא: הדבר הנוסף הוא המסלול הירוק למבצעי.

לימור לוריא: אחד הדברים שאנחנו יודעים הוא שמשך זמן הטיפול בזמן ההכרה הוא גבוה, לצערי אין אפשרות לתת את הנתון של כמה זמן זה לוקח מקצה לקצה.

לימור לוריא: אנחנו יודעים שהורדנו משמעותית את משכי זמן הטיפול בכל הבקשות החדשות וגם הפחתנו משמעותית, כרגע אנחנו עומדים על משהו כמו 50%, בעבר, כשהגישו בקשה, 100% מהאנשים היו עוברים לרופא שנתן חוות דעת בשלב הכרה ואחר כך היו מגיעים לעוד ועדה רפואית שקבעה את האחוזים הרפואיים.

לימור לוריא: בשלב ההכרה כבר הורדנו 50% מהמקרים שצריכים להופיע בפני רופא, אני יודעת כמה זה מלחיץ.

לימור לוריא: איתרנו את הצורך ואנחנו מאשרים את זה על סמך המסמכים.

לימור לוריא: אבחון ממוקד בשלוותה שהמטרה שלו היא לא רק להגיד מה האבחנה אלא להציע את הטיפול הנדרש.

רם בן ברק: מסלול ירוק מבצעי זה אומר שעושים הפרדה בין מי שנפצע במסלול לוחם לבין מי שלא?

לימור לוריא: אנחנו קוראים לזה "מבצעי", הכוונה היא שבמקרים ברורים, כל האנשים שהם לוחמים, אנחנו לא בודקים מצב קודם של מצבים נפשיים ואחרים.

לימור לוריא: הלכנו עם זה צעד אחד קדימה ולזה אנחנו קוראים מסלול ירוק.

לימור לוריא: כשאתה מקבל בקשה וכל הנתונים ברורים, ואין צורך להפנות אל רופא לעוד בדיקה – אנחנו מריצים.

לימור לוריא: אנחנו רואים שסדר גודל של 50% ממגישי הבקשות החדשות כבר לא עוברים רופא מומחה.

יאיר גולן: רופא שקובע קשר סיבתי.

לימור לוריא: נכון.

עידן קלימן: ההפרדה לא ערכית אלא עובדית.

עידן קלימן: פשוט הלחימה, הלוחמים זה משהו שהוא 100 מ-100%, אין מה לדון בזה.

עידן קלימן: במקומות האחרים נדרשת הבדיקה ונדרש האישור.

עידן קלימן: עם הלוחמים זה ברור הרבה יותר.

מופיד מרעי: יש לי שאלה: עדיין פונים אלי אנשים שנשללו בעבר.

מופיד מרעי: יש להם שלילה, הם לא יכולים להתקדם, המצב אצלם מחמיר – הן לדעתם והן לדעת הגורמים הטיפוליים – הם נתקלים במחסום.

מופיד מרעי: מה עושים במצב כזה?

לימור לוריא: אשמח, אני חושבת שאין מישהו כאן שאין לו את הטלפון שלי, אם יש מקרים ספציפיים.

עמית שקד: אני אומר את זה, יש 1,500 מקרים ספציפיים.

עמית שקד: עצם העניין שהמסלול הירוק מקרטע - - -

מופיד מרעי: שנייה, אדוני, תן ללימור לענות.

רם בן ברק: חברים, אני מזכיר שאין לדבר בלי קבלת רשות.

עמית שקד: אני מתנצל.

רם בן ברק: בבקשה.

לימור לוריא: כשהבקשה נדחית עלינו לבדוק האם היא נדחתה בגלל שלא נמצא קשר סיבתי בין המצב הרפואי או התפקודי של אותו אדם לבין השירות שלו.

לימור לוריא: אם יש עובדות חדשות שנתגלו אנחנו כמובן יכולים לבדוק את זה.

לימור לוריא: אם, חלילה, יש החמרה במצב הרפואי אבל אין קשר בין המצב הרפואי לבין השירות, אז הסיפור הוא אחר ולכן צריך לבדוק כל מקרה.

מופיד מרעי: זאת אומרת שהיום משרד הביטחון, גם אם יש מצבים כאלה ואני מדבר על כולם – אפשר לדון בהם עוד פעם במסלול שתיארת?

לימור לוריא: כן, בוודאי, רק חשוב שיהיו נתונים חדשים שיאפשרו לנו לעזור.

מופיד מרעי: זה כבר יחנה אצלכם.

רם בן ברק: אם אני מבין נכון, כשמדובר בלוחם שהיה חלק מאירוע מבצעי – אין שאלה בכלל.

לימור לוריא: אין שאלה.

רם בן ברק: לא בודקים.

רם בן ברק: כשמדובר באנשים שהם אינם לוחמים אז בודקים את הקשר הנסיבתי.

לימור לוריא: כמו שעידן אומר, תמיד בודקים קשר סיבתי, בסדר?

לימור לוריא: גם ללוחמים.

לימור לוריא: אנחנו אומרים שכשכל העובדות ברורות אז מבחינתנו אפשר להריץ ומריצים.

עידן קלימן: זה כמו קיצור בירוקרטיה.

לימור לוריא: נכון, פישוט הבירוקרטיה.

לימור לוריא: אבחון ממוקד בשלוותה שהמטרה שלו היא לא רק אבחון אלא גם נתינת כלים לצורך ההמשך ופירוט לגבי הטיפולים הנדרשים.

לימור לוריא: הדבר שאתם רואים מצד שמאל זה בעצם שבחודשים האחרונים, מהרגע שלקוח מגיש בקשה להכרה, עוד לא יודעים אם כן או לא, בגלל שאנחנו יודעים שלוקח לנו זמן ובגלל שאנחנו מאמינים שככל שניתן טיפול מוקדם יותר כך נגיע להישגים טובים יותר, כבר משלב הגשת הבקשה אנחנו נותנים סיוע רפואי ונפשי למי שמגיש את הבקשה.

לימור לוריא: אני חושבת שזו בשורה ואני חושבת שחשוב שאנשים ידעו את זה.

לימור לוריא: אנחנו עדיין מדברים על המענים החדשים שאנחנו נותנים.

לימור לוריא: אני רוצה לדבר על אוכלוסייה שנתנו לה דגש מיוחד בשנה האחרונה, קבוצת המתמודדים עם PTSD.

לימור לוריא: יש מוקד תמיכה 24/7 - - -

עמית שקד: הוא לא עובד, התקשרתי אמש, הוא לא עובד.

לימור לוריא: גם פה נשמח להראות נתונים, אם תרצו.

לימור לוריא: אנחנו נשמח לראות, אם תיתן לנו תעודת זהות נדאג שיבדקו בזמן שאתה מדבר מתי התקבלה השיחה.

לימור לוריא: עמית כבר תיקח ממך את זה.

לימור לוריא: בתקופות מסוימות כמו יום הזיכרון או תקופות שבהן יש החרפה במצב הביטחוני אנחנו רואים גידול בהיקף השיחות והפניות למוקד.

לימור לוריא: טיפולים נפשיים ללא הגבלה לאנשים שמתמודדים עם PTSD, כלבי שירות, טרום-שיקום, אפשרות ללמוד עד סכום של 10,000 שקלים, חונכות לילדים – שאני יודעת שהמשפחות מאוד אוהבות את השירות הזה – טיפולים נפשיים לבני המשפחה, לבנות זוג, לילדים, קבוצות - - -, סל טיפולים אלטרנטיביים, בית מאזן ייעודי – שלשמחתנו יצא מכרז ואנחנו מקווים שבאוגוסט יתחיל לפעול – בית בטוח שנחתם עם תל השומר ויהיה מוכן בחודש יולי.

לימור לוריא: בשורה למטה אתם רואים דברים שאנחנו עובדים עליהם כמו שדרוג היכולות של היחידה לתגובות קרב, עדכון סעיף PTSD והרחבת המענים הנוספים כמו מרכזים ומרכזי תעסוקה לאנשים עם PTSD.

רם בן ברק: בחור, איך קוראים לך, אתה רוצה להעיר משהו?

עמית שקד: שלום רב, אני עמית שקד, אני חושב שיש המון כוונות טובות, מהניסיון שלי בשטח - - -

קטי קטרין שטרית: תציג את עצמך.

עמית שקד: לי קוראים עמית שקד, אני פעיל חברתי, נכה צה"ל בעצמי.

אופיר סופר: תגיד באיזה גדוד היית בחפ"ק.

עמית שקד: הייתי בגדוד 202.

עמית שקד: לענייננו, אנחנו התרכזנו אחרי פרשת איציק סעידיאן והתחלנו לעבוד על הרפורמה.

עמית שקד: הרפורמה התחילה בבית של גנץ בשעה 23:00 כשהוא היה אז שר הביטחון.

עמית שקד: חצי מהדברים שכתובים פה הבאנו אז על דפים ארעיים והסברנו מה צריך לעשות.

עמית שקד: המדינה הגיבה מהר, מצד אחד, ומצד שני, כשזה מגיע לבירוקרטיה הם נתקלים בקשיים רבים.

עמית שקד: גם ראש האגף וגם ראש הארגון איתנו, אבל אני לא צריך להתקשר לעידן כל פעם ב-23:00 כי יש נכה שעומד מהחלון.

עמית שקד: צריכה להיות לו כתובת בווצאפ לכתוב אליה ושזה יהיה יישומי, ביצועי וטיפולי ברגע, ואז כל מה שכתוב לנו כאן ייושם בשטח.

עמית שקד: אנחנו יכולים להתבחבש על זה, אני יכול לתת נתונים במשך 20 דקות.

עמית שקד: בשורה התחתונה, כשהוא היה צריך כלב אמרו לו שאין תקן, כשהוא היה צריך תמיכה אמרו לו: " מחר או מחרתיים תשלח פקס".

עמית שקד: מה שכתוב פה נהדר אבל לא באמת עובד.

עמית שקד: אוסיף את הנתון הכי פשוט, לכל נכה צה"ל יש עובדת שיקום.

עמית שקד: עובדות השיקום באזור המרכז עובדות ביחס של 1,200 נכים לעובדת.

עמית שקד: באזור הצפון והדרום זה יורד ל-700 בערך.

עמית שקד: אם הנתונים שונים אשמח שתתקנו אותי, זה מה שאני מכיר.

עמית שקד: זה יותר מדי, יש אפשרות מיקור חוץ, לא יכול להיות שיהיה מוקד של ילדים בני 24 שלא מבינים שהם מדברים עם בחור עם פוסט טראומה שאין לו סבלנות ומבקשים ממנו לשלוח פקס או להמתין שני ימי עסקים עד שיהיה לו טיפול, זה לא משהו שאנחנו יכולים לאפשר.

עמית שקד: הדבר האחרון שאני רוצה שתדע – כי הוא לא בחוץ – זה ששישה נכי צה"ל התאבדו.

גל רוטשטיין: שבעה, ביום רביעי התאבד לנו עוד אדם.

עמית שקד: שבעה.

דניאל סער: בין קירות, בבית, למול עיני ילדיו בני השנתיים.

עמית שקד: אי-אפשר לעבור על זה לסדר היום.

עמית שקד: יש פה כל-כך הרבה אנשים שעובדים בהתנדבות, יש פה כל-כך הרבה אנשים שעושים את העבודה שלהם, באמת, אין לי מילה אחת רעה להגיד על לימור, אין לי מילה אחת רעה להגיד על עידן ועל כל מי שמתחתיו.

עמית שקד: אתם לא עושים את העבודה שלכם, חברי הכנסת היקרים, סליחה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו?

עמית שקד: כן.

עמית שקד: צריכה להיות פה חקיקה מסודרת.

עמית שקד: יש פה נכי צה"ל שכששלחתם להם צו 8 הם עזבו הכול ובאו.

עמית שקד: אנחנו חוזרים אליכם עכשיו עם אותו צו ואומרים לכם: "תחזירו לנו את זה".

עמית שקד: יש לכם את הכלים, את היכולת, את האפשרות, לא צריך לשבת פה מישהו - - -

יוסף טייב: סליחה שאני קוטע אותך, שבעה נכי צה"ל, אתה אומר, התאבדו בשנה האחרונה?

רפי כהן צמח: מאז המקרה של איציק סעידיאן.

גל רוטשטיין: יש לנו את הפרטים של כולם.

דניאל סער: שבעה מוכרים ועוד ארבעה בהליכי הכרה, וזה ממה שאנחנו יודעים, ממה שהצלחנו למצוא.

עמית שקד: דניאל סער היא ממובילות אחד המאבקים הכי חשובים שמדינת ישראל ידעה מאז הקמתה.

רם בן ברק: חברים, אנחנו חוזרים למצגת.

לימור לוריא: אני חושבת שנושא האובדנות עלה בישיבה הקודמת ונשמח להרחיב גם על אודותיו.

לימור לוריא: אני רוצה להגיב למה שנאמר, אני רוצה לדבר על משהו שאנחנו כן עובדים עליו.

לימור לוריא: והוא לא קשור למוקד של 24/7 אלא לתקשורת מול האגף.

לימור לוריא: זאת אומרת, אגף השיקום מקבל סדר גודל של חצי מיליון פניות טלפוניות בשנה, מה שעמית מדבר עליו זה שבאמת הם לא מגיעים לעובד המקצועי שיושב במחוז אלא למוקדן שאם הוא יכול הוא פותר את הבעיה ואם לא הוא מעביר את זה למחוז ואז לוקח לנו 48 שעות שאנחנו חוזרים ולא תמיד תופסים.

לימור לוריא: בעניין הזה אנחנו נערכים למכרז חדש ומנסים לחשוב איך נותנים מענה טוב יותר.

לימור לוריא: מצד אחד אנחנו לא יכולים שעובדי אגף השיקום רק יענו לטלפונים, כי אז הם לא עושים את העבודה שהם צריכים לעשות, ומצד שני אנחנו צריכים לאפשר לכם כתובת שאתם מגיעים אליה.

לימור לוריא: אנחנו מנסים לראות - - -

עמית שקד: יש לזה פתרון פשוט.

רם בן ברק: עמית, רגע.

רם בן ברק: חבר הכנסת סופר, בבקשה.

אופיר סופר: לימור, יש קו שהספקית שלו היא נט"ל, נכון?

לימור לוריא: נט"ל זה ה-24/7 וזה לאנשים עם פוסט-טראומה.

לימור לוריא: עמית מדבר על חצי מיליון שיחות שמגיעות לאגף השיקום של כלל אוכלוסיית מדינת ישראל.

אופיר סופר: אולי לא מספיק מכירים את הקו של ה-24/7.

לימור לוריא: זה בדיוק העניין.

לימור לוריא: יש שני דברים, לכן אמרתי שיש ליצור אבחנה.

לימור לוריא: יש מענה של תמיכה נפשית - - -

קטי קטרין שטרית: הבעיה היא כוח אדם.

אופיר סופר: מדובר על ספק חיצוני.

גל רוטשטיין: בנושא של מוקד החירום הבעיה היא לא של כוח אדם, הם לא ערוכים קלינית לטפל בהלומי קרב והם לא צריכים להפעיל את מערך החירום בכלל.

רם בן ברק: חברים, עם כל הכבוד, יש כאן גם פצועים, גם הלומי קרב, גם אנשי מקצוע, גם חברי כנסת.

רם בן ברק: יש לי סימפטיה לכולם אבל לא אתן שיהיה כאן ברדק.

רם בן ברק: אתן לכולם לדבר אבל איש איש בתורו.

רם בן ברק: אופיר, רציתי לשאול?

לימור לוריא: אני שאלתי ולימור ענתה, זה בסדר.

רם בן ברק: אוקיי.

רם בן ברק: נדב, בבקשה.

נדב הירש: נעים מאוד, נדב הירש, אני אחד ממובילי המאבק של הלומי הקרב.

נדב הירש: שמעתי את לימור מדברת, אני רוצה לפנות אליך, רם בן ברק, ולהגיד לך תודה על זה שאתה מקשיב לנו ונותן מזמנך למעננו.

רם בן ברק: אני מקבל על זה אחלה משכורת.

נדב הירש: אבל אני יכול להגיד מנקודת המבט שלי שאני מאוד מעריך את מה שאתה עושה עבורנו.

רם בן ברק: תודה.

נדב הירש: שלושה דברים חשובים שלא קורים באגף השיקום, הנושא הראשון הוא העובדים הסוציאליים שדיברה עליו לימור.

נדב הירש: כרגע המצב הוא שיש עובד אחד לכל 700 נכים.

נדב הירש: זה משהו שהוא לא הגיוני, זה משהו שהוא לא תקין בעליל.

נדב הירש: יש לכם בעיה עם שינוי התדמית, אגף השיקום, אתם סובלים מזה מאוד כי אנחנו מוסיפים שמן למדורה ואנחנו לא מוותרים לכם.

נדב הירש: יש לי הצעה עבורכם: אם אין מכרזים אז אני מציע למי שמנהל את רפורמת "נפש אחת" שפשוט ייקח את הרגלים ושילך לפקולטות וימשוך אותם משם, אם זה לא אפשר דרך מכרז אז תביאו אותם דרך האוניברסיטאות ותעלו להם את השכר.

נדב הירש: העובדת הסוציאלית שלי מאוד רוצה לתת לי שירות אבל לצערי היא פשוט לא יכולה היא מעדיפה לטפל בבן-אדם שעוד שנייה הולך למות מאשר באדם שרק צריך לקבל החזר עבור כלב השירות שלו.

יוסף טייב: מי יושב על הקו, עמית אמר שמדובר באנשים בני 24, אתה אומר שמדובר בבעיה של 700 על אחד.

נדב הירש: אם אני מתקשר עכשיו לאגף השיקום העובדת הסוציאלית שלי לא עונה, יש תא קולי.

נדב הירש: אחר כך אני מבקש ממנה שתחזור אלי ואז עוד ארבעה ימים אני כבר הולך למות.

נדב הירש: יש פה בעיה מערכתית בשירות, יש בעיה בקבלת העובדים.

נדב הירש: תעלו את השכר, תשקיעו בחיילים, אני לא סתם מדבר על זה ולא סתם מבזבז את הזמן שלי.

נדב הירש: באתי לעשות פה את השינוי.

נדב הירש: יש פה כלבי שירות, הוצאתם רק 70 בשנה, מדובר בפרויקט שנכשל.

נדב הירש: בואו, סדרו את הדברים, יש פה את עידן קלימן, היושב-ראש היקר שלי שאני סומך עליו שיש לו את כל היכולת שהדברים האלו יקרו.

נדב הירש: הפשוש הקטן הזה שיושב פה למטה הציל לי את החיים, מה שאגף השיקום לא עשה ב-8 שנים הוא עשה ב-3.

נדב הירש: אז אני באמת מבקש, זה מציל חיים, זה מציל אותי, זה מציל את ההורים, זה מציל את המשפחה, זה מציל את כל הסובבים אותנו.

נדב הירש: הסביבה יותר טובה כשיש כלב ליד המשוקם.

נדב הירש: דבר שלישי ואחרון: הבתים המאזנים ואי-יכולת הספיקה בבתי החולים.

נדב הירש: אתם לוחצים על הכפתור, חברי הכנסת היקרים, אתם לוחצים על הכפתור ושולחים אותנו לקרב.

נדב הירש: הרמטכ"ל שלי דאז, בני גנץ, לימד אותי שניצחונות חוגגים רק בסוף, אז אני מצפה שיחגוג איתי רק בסוף, כשהרפורמה הזאת תעבור במלואה.

נדב הירש: גם אם יש ממשלת מעבר וגם אם הממשלה מתפרקת זה לא עניין שלי.

נדב הירש: אנחנו, כנכי צה"ל, רוצים שהסמכות הזאת וכל הדברים שאתם יכולים, אדוני היושב-ראש, יש לך כוח אדיר ביד.

נדב הירש: אתה יכול לדאוג שהרפורמה הזאת תתנהל כמצופה, תודה רבה.

רם בן ברק: יש כאן משהו שאני לא יודע איך להגדיר אותו.

רם בן ברק: הממשלה הביאה הצעה, אישרנו תקציב של מיליארד שקלים, זו הייתה פריצת דרך.

רם בן ברק: משרד הביטחון ואגף השיקום באמת עשו דרך ארוכה ובנו את הרפורמה יחד איתכם.

רם בן ברק: משהו כאן לא עובד, לא יכול להיות שנגיד שיהיה מוקד 24/7 והלום קרב יקבל את התשובה מהפסיכיאטר אחרי שלושה ימים.

רם בן ברק: הרי אין כאן מישהו שלא רוצה שזה יקרה, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה זה לא קורה.

רם בן ברק: אם יש בעיה של עובדים סוציאליים אז צריך לעשות מאמץ וצריך לשפר להם את המשכורת כדי שיבואו עוד.

רם בן ברק: אם יש בעיה של בית חם, אני לא מבין, באמת לא מבין, למה לוקח כל-כך הרבה זמן לייצר בית חם להלומי קרב אם כולם אומרים שזה דבר חשוב.

רם בן ברק: אם יש אנשים שצרירים להתפנות מהבית כי הם מרגישים שהם צריכים לפוצץ את המשפחה עוד רגע והם רוצים לנוח באיזה מקום, למה לא לאפשר להם ללכת לאכסניה או חדר במלון להירגע יומיים ולחזור הביתה, למה כלבי שירות לא מסופקים, למה זה לא קורה?

רם בן ברק: הרי הכסף ישנו.

עמית שקד: התשובה לשאלה שלך זה סבב חתימות, זו הנורמה באגף, סבב חתימות.

דניאל סער: זה לא עניין של משאבים, זה עניין של רצון.

רפי כהן צמח: זה לא עניין של סבב חתימות.

רפי כהן צמח: אני רפי כהן צמח, ממלא מקום יושב-ראש הארגון.

רפי כהן צמח: אדוני היושב-ראש, שאלת את השאלה הנכונה.

רפי כהן צמח: במאי 2021 ממשלת ישראל אישרה את הרפורמה בסך של 1.2 מיליארד ועוד 300 מיליון על 2021 כמקדמה.

רפי כהן צמח: על פי הנתונים שיש בידי ארגון נכי צה"ל, בפועל יצאו כ-91 מיליון.

רפי כהן צמח: אני, כאחד שהשתתף במספר של ועדות שהוקמו בעקבות הרפורמה יכול לספר שהוסקו מסקנות וישבו בוועדות הרבה אנשי מקצוע הבכירים במשק.

רפי כהן צמח: יש מסקנות, המסקנות אושרו על ידי אגף השיקום – וזה המקום לומר להם תודה על שיתוף הפעולה – אושרו על ידי מנכ"ל משרד הביטחון אבל נתקעות אצל פקידי האוצר, שם דרך הייסורים האמיתית.

רפי כהן צמח: אנחנו נמצאים כבר במחצית של 2022 ומתוך 900 מילוני שקלים שאושרו ל-2022 בוצעו רק 91 מיליון שקלים ובסוף השנה הם יגידו: "חסכנו 450 מיליון".

רפי כהן צמח: פקידי האוצר תוקעים את הכול אצלם ואנחנו מבקשים, אדוני, בשביל זה אנחנו פה, יש שיתוף פעולה ויש עבודה משותפת.

רפי כהן צמח: אנחנו יושבים ועושים לילות כימים עם האגף, אבל בסופו של דבר, כשהדו"ח סוכם על פני מאות עמודים הוא הגיע לפקידי האוצר והם תוקעים את המקלות בגלגלים.

רפי כהן צמח: הכסף אושר במאי 2021.

רפי כהן צמח: אומר משהו פופוליסטי: היום כל חבר כנסת שיכול לאיים שהוא לא יאשר את תקציב המדינה בפעם הבאה, הוא יכול לאשר את זה פה-אחד.

רפי כהן צמח: אתם רוצים שהממשלה תיפול ועוד פעם ניכנס לממשלת מעבר והכול ייתקע?

רפי כהן צמח: הרי כבר היינו בסרט הזה.

רם בן ברק: נציגת משרד האוצר, את רוצה להגיב על ההאשמות.

רפי כהן צמח: לא האשמות, עובדות.

רם בן ברק: לא האשמות, עובדות, כן.

יעל אגמון: אני יעל אגמון, רכזת ביטחון באגף התקציבים באוצר, במסגרת חוק התקציב לשנת 2021-2022 תוקצבו בבסיס תקציב משרד הביטחון בתוכנית ייעודית ונפרדת – בשנת 2021 900 מיליוני שקלים ובשנת 2022 1.2 מיליארד שקלים.

יעל אגמון: הכסף תוקצב במלואו על פי הרפורמה.

יעל אגמון: מבחינת אגף התקציבים, כל הסעיפים שאושרו בהחלטת הממשלה מתוקצבים במלואם.

יעל אגמון: הם יושבים בתוכנית נפרדת לבקשת הוועדה הזאת בתוך סעיף 15 כדי שהם יהיו נפרדים ושכל שינוי ידרוש אישור של הוועדה.

יעל אגמון: מבחינת התקציב זה המצב.

יעל אגמון: מה שמדבר עליו ממלא מקום ראש הארגון הוא התייחסות שמשרד האוצר העביר לשתי ועדות מקומיות שקמו מתוקף החלטת הממשלה – ועדת רכב וועדת הדיור – שם העברנו את ההתייחסות שלנו.

יעל אגמון: יש לנו עמדה מקצועית לגבי חלק מהסעיפים שאנחנו פחות מסכימים איתם.

רם בן ברק: מקצועית מבחינת מה, מבחינת הטיפול הרפואי?

רפי כהן צמח: ישבו מומחים בוועדות האלה, מומחים, לא פקידים, ישבו מומחים שקיבלו החלטות ומסקנות.

רפי כהן צמח: איזו דעה מקצועית אתם מביאים, רק הנושא של הכסף?

נדב הירש: בחייאת, זה ארגון נכי צה"ל, אתם כל הזמן צועקים על ארגון נכי צה"ל.

נדב הירש: הנה, זה ארגון נכי צה"ל, הוא בא עכשיו ומייצג אותנו.

נדב הירש: מה זה הדבר הזה, לא הבנתי, הכספים שלכם?

נדב הירש: אני נלחמתי למען המדינה הזאת ואתם תשלמו כל שקל, הבנתם, אתם תשלמו ותיקחו אחריות.

עידן קלימן: נדב.

נדב הירש: נמאס לי כבר, רם בן ברק, נמאס לי כי מפקירים אותנו.

נדב הירש: הם מפקירים אותנו כל פעם.

נדב הירש: ועדה כזאת, ועדה כזאת, די, די, מספיק, מה זה?

נדב הירש: חבורה של חצופים, מה זה, על מה אני נלחם?

נדב הירש: אני נלחם על הבית שלי שנשרף.

נדב הירש: אתם תטפלו בנו, אתם תתנו את כל הכספים, אתם תתמכו בעידן ובבחור הזה ובכולם.

דניאל סער: וזו לא נדבה, רבותיי.

נדב הירש: נגמרו הימים האלו, אני לא שותק, רבותיי.

דניאל סער: אני לא מחפשים פירורים ולא באנו לחזר על הפתחים - - - -

רם בן ברק: חברים, תראו, נדב, נדב, תסתכל עלי, נדב.

נדב הירש: סליחה, אני מתנצל, זה לא אתה, הם הורסים אותנו, הם הורגים אותנו.

רם בן ברק: נדב, נדב.

דניאל סער: עד שכבר נתנו לנו פרוסת לכם.

דניאל סער: נדב, תסתכל עלי, תירגע.

קטי קטרין שטרית: אתם עושים הנחות גם למשרד הביטחון.

נדב הירש: גיבורי ישראל, רבותיי.

רם בן ברק: נדב, בשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון הזה.

קטי קטרין שטרית: אתם מלטפים את משרד הביטחון.

נדב הירש: אף אחד לא מלטף את בני גנץ, תאמיני לי שאני יודע מה אני חושב עליו.

נדב הירש: אני יודע בדיוק מה אני חושב עליו ואני אומר לו את זה גם בפנים.

דניאל סער: שלום ולהתראות למישהי שלא יכולה להסתכל לגיבור ישראל בעיניים ולשמוע את מה שיש לו לומר.

רם בן ברק: חברים, אני מבקש שיהיה שקט פה.

קריאה: קטי, בואי, תשמעי, לאן את הולכת?

קריאה: מה, האמת כואבת?

מיכל רוזין: כי אצלך, באמת, מה זה דאגו להם – חבל על הזמן – באגף השיקום.

רם בן ברק: חברים, אני אתחיל להוציא אנשים החוצה.

רם בן ברק: אני מבקש שיהיה שקט.

רם בן ברק: נדב, אתה רוצה ללכת להירגע אצלי בחדר?

רם בן ברק: אני רוצה להגיד עוד משהו, אין כאן בן אדם בחדר הזה שלא רוצה שיהיה טיפול מיטבי לפצועי צה"ל ולנפגעי נפש בצה"ל.

ליאת קוטלר: זה לא נכון.

רם בן ברק: אין אחד, נקודה, לא במשרד האוצר - - -

עמית שקד: זה סבב חתימות, זה הכול - - -

רם בן ברק: גם לא האוצר.

רם בן ברק: תאמין לי, אני מכיר אותה שנים.

עמית שקד: זה הכול תקוע בחתימות שלכם, צריך לעצור את זה, הם לא יכולים לעבוד, תן להם לעבוד כבר.

רם בן ברק: חבר'ה אל תקטעו אותי.

רם בן ברק: באמת, אני נראה נחמד, אני יכול להיות גם לא נחמד.

רם בן ברק: התפקיד שלנו זה לנסות לראות איך לתת לדברים לקרות.

רם בן ברק: אני מבין שיש בעיה.

רם בן ברק: ישבנו לפני חצי שנה ואישרנו רפורמה.

רם בן ברק: אני מבין שהרפורמה נתקעה ולא הולכת בקצב המתאים.

רם בן ברק: אני מבין שהדברים ברורים, יודעים מה צריך, ישבו ועדות מקצועיות.

רם בן ברק: אני לא חושב שנכון להטיל דופי בצוות שהוא לא פיננסי אלא בריאותי ולכן נראה איך נתקדם מכאן.

רם בן ברק: רצית להרים משהו, בבקשה?

גל רוטשטיין: גל רוטשטיין, בהמשך אשמח אם תוקרן המצגת שהצגנו.

גל רוטשטיין: שאלת לגבי הדברים שמתעכבים.

גל רוטשטיין: מעבר לנושא של האוצר יש דבר נוסף.

גל רוטשטיין: יש עדיין אנשים של העולם הישן שנמצאים בתוך המערכת של אגף השיקום שלא משתפים פעולה עם השיטה ועם הגישה החדשה שלימור הביאה.

גל רוטשטיין: לאנשים האלה ניתנו סמכויות, כלבי שירות למשל, והם מתעלמים מכל ההמלצות, מכל החוקים, מכל אנשים המקצוע, מההצהרות שהגיעו מארגון הבריאות הבין-לאומי.

גל רוטשטיין: בסוף היום אנחנו מדברים על אנשים כמו מנהלת עובדי השיקום שבמשך ארבעה חודשים לא נותנת לנו סיכום פגישה.

גל רוטשטיין: אם זאת מנהלת עובדי השיקום הארצית וזאת הגישה שלה אלינו, אז למה שעובדות השיקום יתייחסו אלינו בדרך אחרת.

גל רוטשטיין: כרגע יש פחות עובדות שיקום מאשר ביום בו נחתמה הרפורמה.

גל רוטשטיין: עברה שנה ויש פחות עובדים, אז איך מצפים מהעובדות לעמוד בקצב אם יש פחות עובדים?

רם בן ברק: הבנתי.

רם בן ברק: ליאת קוטלר, בבקשה.

ליאת קוטלר: אני מדברת בשם אזרחי ישראל שתמכו במחאה הזאת ובוועדה הזאת כי אנחנו עזרנו לכנס אותה בפעם הקודמת וגם הפעם.

ליאת קוטלר: כל הכבוד ותודה רבה ליושב-ראש הוועדה רם בן ברק שרגיש לעניין.

ליאת קוטלר: קשה לי לדבר אז אקרא הפעם.

ליאת קוטלר: נתחיל בזה שלא היה לי פשוט להגיע היום.

ליאת קוטלר: ביום חמישי האחרון הוצא נגדי צו הרחקה ללא נוכחותי ואל לא עוול בכפי.

ליאת קוטלר: קשה להשתחרר מהרושם שזה נעשה בכוונת מכוון על מנת שלא אשב פה היום יחד איתכם.

ליאת קוטלר: בהמלצת עורך דין, וכדי להימנע משיבוש הליכי חקירה במשטרה, לא אשתף פרטים נוספים שנוגעים באנשים שנמצאים כאן איתנו.

ליאת קוטלר: אני יכולה למסור ששופט בית משפט השלום בפתח תקווה פסק אתמול שצו ההרחקה לא יחול על שהייה בכנסת ישראל ושהמשיבה רשאית להגיע ולנצל את זכויותיה.

ליאת קוטלר: מה שקרה אתמול בבית המשפט מחזק את המאבק וההשתדלות שלי ליצירת מציאות ישראלית שונה, טובה יותר, ששואפת לשלטון חוק דמוקרטי שבו שומרים על זכויות האדם והאזרח, גם בנושא זה שיש לגביו קונצנזוס, שחייבים להכיר, לטפל, לשקם ולסייע כמה שניתן לחיילים שלנו, של כולנו.

ליאת קוטלר: זהו פצע ערכי ומוסרי, פגיעה בפרה הקדושה היחידה שעדיין לא נשחטה ומהווה את כור ההיתוך הישראלי ביותר – צה"ל.

ליאת קוטלר: אני מטפלת למעלה מ-20 שנים בפצועי צה"ל שהגנו עלינו בגופם ובנפשם בזמן שירותם בגיוס החובה והמילואים, ששירתו בשליחות אמיתית כחיילים וחיילות להגנה ולביטחון, לשקט ולחיים לכל ילדי ואזרחי מדינת ישראל.

ליאת קוטלר: לצערי, עקב פעילותי במסייעת ובמחאה, קיבלתי לאחרונה איומים על חיי בטלפון.

ליאת קוטלר: באותו יום רכבי נפרץ ונגנב ממנו רכוש יקר ערך.

ליאת קוטלר: בנוסף, במסגרת התנדבותי במסייעת, לפני שבועיים עברתי טראומה אכזרית במיוחד שהחמירה את מצב הפוסט-טראומה שאיתו אני מתמודדת למעלה משנה, ולמרות הכול אנחנו לעולם לא נוותר עד שיהיה פה טוב יותר.

ליאת קוטלר: בעקבות ניסיון ההתאבדות של איציק סעידיאן ערב יום הזיכרון לפני שנה, קרא לי חבר לתמוך במחאתם של נכי צה"ל והלומי הקרב.

ליאת קוטלר: השתתפתי באותה הפגנה בצומת עזריאלי בתל-אביב, באותו יום עצרו וחסמו תנועה בכל הארץ, 3.5 שעות ישבו אזרחים בתמיכה ובקבלה כיוון שבאותם ימים הם נחשפו להתעללות של אגף השיקום והוועדות המשפילות והנוראיות בהלומי הקרב.

ליאת קוטלר: מאז ועד היום לא עזבתי אותם, סייעתי להם במחאתם הצודקת מול האגף ולאורך כל השנה הייתי זמינה, סייעתי, תמכתי ועזרתי, לפעמים בזמינות של 24/7 ובמקרה הצורך גם ליוויתי אותם למיון פסיכיאטרי ואשפוז.

ליאת קוטלר: ייזקף לזכותי שיצא לי לא פעם להציל חיים, ורוב הנוכחים פה בחדר – שלא מקשיבים לי כעת כי זה לא חשוב – יודעים ואף החמיאו לי על הצלת חיים של הלומי קרב.

ליאת קוטלר: זו זכות וחובה מוסרית ואזרחית עבורי ועבור כולנו להיאבק עבורם ולסייע להם גם כאזרחית וגם כמלווה מקצועית שעבדה עם אגף השיקום שנים, למדה רבות, חקרה ואף פעלה רבות עם אוכלוסיית אנשים עם מוגבלות ובמיוחד נכי צה"ל 100% והלומי הקרב.

ליאת קוטלר: לפני 14 שנים הייתה לי זוגיות עם נכה צה"ל מרותק לכיסא גלגלים ולא מזמן עוד בן זוג שסבל קשות מ-PTSD.

ליאת קוטלר: אני מכירה את התסכול ואת הכאב, זו התמודדות מהבית, הבעיות מורכבות ועם זאת מדובר רק בהפרעת אישיות, זו לא מחלת נפש ואפשר להתמודד איתה אם משקיעים בשיקום וטיפול.

ליאת קוטלר: תקשורת מקרבת, יצירת חיים לצד PTSD.

ליאת קוטלר: הכאב הגופני והנפשי מלווה אותם ביום-יום, הבירוקרטיה הבלתי-אנושית ובלתי-נסבלת אינה נגמרת מול הוועדות והאגף כבר עשרות שנים.

ליאת קוטלר: אני מכירה אישית לוחמים פצועים והלומים שבגלל הסיאוב והבירוקרטיה נופלת עליהם החובה שהם לא מתחזים.

ליאת קוטלר: הם הלכו לשרת אותנו, המצב שדנו בו כאן בוועדה לפני ארבעה חודשים לא ממש השתנה, הלחץ שהפעלנו בהפגנות עם גנץ הצליח במעט והוביל להוצאת מכרזים פומביים לנקודה חמה ובית מאזן של אגף השיקום.

רם בן ברק: ליאת, אני מבקש לסיים.

ליאת קוטלר: אני מסיימת.

ליאת קוטלר: בעקבות המצב הביטחוני עלו במאות אחוזים מספר הפונים לנט"ל.

ליאת קוטלר: אני 24/7 עסקתי בחודשים האחרונים, אתם יודעים את זה כי התקשרתי אליכם ואל חברי הכנסת על מנת שיעזרו להציל חיים.

ליאת קוטלר: בעקבות קשיים לוגיסטיים, גם הניסיון שנעשה לפני שבועיים לגבי הבית החם, שחגגו אותו מקצה לקצה, יש הפקת לקחים שצריך לשפר את המודל בצורה אופטימלית.

ליאת קוטלר: גם התחקיר של אגף השיקום עדיין לא הגיע אלי.

רם בן ברק: תודה רבה.

ליאת קוטלר: כך אני רוצה להפוך חלום למציאות ובחודשיים הקרובים אעשה כל שביכולתי לפתוח בית חם במדינת ישראל.

רם בן ברק: ליאת, תודה רבה.

ליאת קוטלר: אזרחי מדינת ישראל לא יוותרו.

רם בן ברק: חבר הכנסת משה טור-פז, בבקשה.

משה טור פז: אני פונה לראש אגף השיקום, למרות הדברים הקשים שאנחנו שומעים פה, כחבר ועדה שמלווה את הנושא הזה מתחילתו ואף קודם – בגלל רעי הלוחמים – אני שומע ויודע על תהליכים שאת מובילה באגף וגם על תקציב חדש שהגיע.

משה טור פז: אנחנו, חברי הוועדה, רוצים להבין ממך איפה הנקודות התקועות.

משה טור פז: אנחנו שומעים כל-כך הרבה תסכול שעידן קלימן והאנשים שלו מביאים אלינו.

משה טור פז: אנחנו רוצים להבין ממך.

משה טור פז: אנחנו יודעים שהבירוקרטיה אצלנו היא אכזרית ושהיא הרבה פעמים לא רואה בני אדם.

משה טור פז: אני שומע על התהליכים שאת מובילה, לימור, ואני מבקש ממך לספר לנו איפה הבירוקרטיה מונעת ממך ליישם את הרפורמה החשובה שיכול להוביל לשינוי דרמטי.

לימור לוריא: עלו פה כמה נושאים.

לימור לוריא: עלתה הסוגיה של כוח אדם, עלתה סוגיית השירותים, סוגיית חוק חובת המכרזים.

לימור לוריא: הדברים הללו לוקחים זמן למדינה.

לימור לוריא: ננסה לעשות סדר, בואו נדבר רגע על בית מאזן ייעודי לאנשים שסובלים מ-PTSD.

לימור לוריא: היה מכרז, היה מתמודד אחד שבאוגוסט יוכל להתחיל להפעיל.

לימור לוריא: יצא מכרז - - -

ליאת קוטלר: בית חם אחד מספיק?

מיכל רוזין: כשכתוב על עשייה במשך עשרה חודשים, אם יש ליד סימול של Vאז זה אומר לי שזה בוצע.

מיכל רוזין: - - - את זה ולא עושים את זה.

לימור לוריא: לכן הגענו לפה.

רם בן ברק: לימור, אני מציע שנעשה סבב ח"כים ותרשמי את ההערות.

לימור לוריא: אין בעיה.

עידן קלימן: אשמח לדבר לפני ואז חברי הכנסת יוכלו להתייחס לדברים שאומר.

עידן קלימן: בסופו של דבר אנחנו הארגון היציג.

מיכל רוזין: אם לא נשמע את ראש אגף שיקום שתגיד לנו מה הבעיות, אנחנו לא נתקדם ולא נדע איך לפתור.

מיכל רוזין: בתור בת לנכה צה"ל שהתמודדה עם אגף השיקום אני זוכרת ויודעת שזה דבר בלתי-נסבל.

מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע, אני מבינה שיש כוונות טובות.

מיכל רוזין: זה גם מרגיז שיש סימון ב-V.

מיכל רוזין: אם זה מסומן ואתה אומר שאין בית חם אבל אני רואה פה V אז אני אומרת מה זה?

מיכל רוזין: זה שהוחלט להקים זה עדיין לא V.

רפי כהן צמח: התשובה ברורה, זה תקוע אצל פקידי האוצר, צריך לשים את הדברים על השולחן.

רם בן ברק: חברת הכנסת רוזין, נכנסת בתוך דבריו של חבר הכנסת טור פז, יש כאן תור של חברי כנסת.

מיכל רוזין: אני לא מחפשת להביע עמדה, אני רוצה לשמוע.

רם בן ברק: בבקשה, חבר הכנסת טור פז.

משה טור פז: אני סיימתי.

רם בן ברק: חברת הכנסת שפק, בבקשה.

נירה שפק: אני מסכימה שזו לא ישיבה לדבר בה, התכנסנו כדי לקבל סטטוס לגבי נושא שאנחנו מטפלים בו לא יום ולא יומיים ולא רק בוועדות.

נירה שפק: לגבי המצגות, לימור, אנחנו כל פעם יושבים ומציגים דברים, ואני יודעת את המצוקות שאתם נמצאים בהם, לכן אני ממליצה שהדיון הבא יהיה דיון סגור כדי שנוכל לדבר ולעשות את זה ממוקד.

עמית שקד: את רוצה להתחבא, את אומרת.

דניאל סער: מאיתנו קיבלתם הרים של רעיונות ודרכים לקדם.

נירה שפק: אתם מפריעים לי באמצע דיבור, אנחנו ממש לא מתחבאים.

עמית שקד: לעשות דיון סגור על הדבר הזה זה להתחבא, במקום להתחבר לשטח את מדברת עם נתונים.

דניאל סער: מאיתנו קיבלתם פתרונות אין-ספור.

רם בן ברק: חברים, מותר לחברת הכנסת שפק להציע כל הצעה שהיא רוצה.

נירה שפק: אני מכבדת - - -

עמית שקד: את לא מכבדת.

נירה שפק: רגע, אתה מפריע לי באמצע.

נירה שפק: כאלו משנה במילואים שפיקדה על כוחות וגם כאחת שנהרגו לה ונפצעו לה - - -

עמית שקד: בעיני זה לא נותן לך שום זכות שאת אלוף משנה במילואים.

נירה שפק: אל תפריע לי.

דניאל סער: זה שנהרגו למישהו חיילים זה לא - - -

נירה שפק: אל תגיד לי - - -

עמית שקד: - - - במילואים אם אנחנו דנים על דפים כשאנשים מתאבדים בחוץ.

נירה שפק: אני אגיע, אני אגיע.

עמית שקד: שבעה לוחמים התאבדו בחוץ, אתם יושבים פה ומדברים איתי על דף.

רם בן ברק: עמית, אל תאלץ אותי להוציא אותך מהדיון.

רם בן ברק: האמן לי, אני מכבד כל אחד ואחד שיושב כאן אבל לא אהסס להוציא.

עמית שקד: לא אתה מקבל טלפונים מילד בן 25 מצוק איתן, זה אני.

רם בן ברק: אני מתרה בך בפעם הראשונה.

רם בן ברק: כשאתרה בך בפעם השנייה – אוציא אותך.

רם בן ברק: אני מבקש ממך, נתתי לך זכות דיבור לפני כולם, עוד תשוב ותקבל זכות דיבור, אבל אתה לא חייב להתקוטט עם כל מי שאומר משהו שלא מוצא חן בעיניך.

רם בן ברק: נירה, בבקשה.

נירה שפק: אני אחזור, את מפריעה לי עוד פעם.

דניאל סער: באיזו צורה?

עידן קלימן: דניאל.

נירה שפק: הניסיון לא בא ממקום של ניתוק, הוא בא מהבנה.

נירה שפק: כמו מיכל רוזין, שאמרה שהיא בת לנכה צה"ל, גם אני בת לנכה צה"ל, נכה צה"ל שלא ראיתי שנים.

נירה שפק: אנחנו באים עם הניסיון והיכולת שלנו, אנחנו, להבדיל, מכירים גם את הדברים שצריך לדבר עליהם, אנחנו עושים את הכול פתוח.

נירה שפק: לפעמים יש ערך לישיבה סגורה.

נירה שפק: אני חושבת שאני מדברת עם עידן פעם בשבוע ואנחנו מטפלים, אז בואו ותצאו מתוך נקודת הנחה שמי שפה רוצה לעזור וכדאי להוריד את הלהבות ולא לתקוף, אני יודעת מה אני אומרת וזכותי להביע את דעתי.

נירה שפק: לעצם העניין: אמרתי ללימור וגם לאוצר שהמצגות לא עושות כלום.

נירה שפק: אני לא רוצה לראות ציורים, רוצה החלטת ממשלה 981 שנאמר בה בצורה מאוד ברורה שתוך שלושה חודשים יגישו תזכירי חוק, זאת אומרת שבאוגוסט 2021 היה צריך להגיע אל שולחן הוועדה עיגון חקיקה לזכאות מכוח הוראות פנימיות, הוראות שעה לשינוי מבחני הכנסה, זכאות לסיוע משפטי, חקיקה של מתקנים.

נירה שפק: כל הדברים הללו היו צריכים להיות באוגוסט 2021.

נירה שפק: היה פירוט של שינוי תוכנית ומשאבים, דיברה כאן יעל על הקטע של התוכנית.

נירה שפק: התוכנית לא צבועה, היא לא צבועה כתוכנית נפרדת.

יעל אגמון: היא צבועה.

לימור לוריא: חברת הכנסת שפק, זה לא נכון.

נירה שפק: נשב שתינו ותראי לי איך זה צבוע, כי אז זה מתחבר לי לדבר השלישי שמוצג במצגת בשקף 16.

נירה שפק: בשקף 16 יש השוואה בין התקציב לבין מה שניתן עד עכשיו.

נירה שפק: אז אם כתוב לי בהיבטי תקציב שהתקציב היה צריך להיות 700 מיליון וניתנו רק 91 מיליון בשנת 2022 – אני לא מדברת על התקשרויות שאשמח שתפרטו.

נירה שפק: אני רואה שתקציב החד-פעמי של 300 מיליון שקלים, יש יתרה, אני לא רוצה לראות יתרה, אני רוצה לראות התקשרויות, אני רוצה לראות חוזים.

נירה שפק: כולנו יודעים מה זה כשזה נעצר.

נירה שפק: דיברו כאן על חקיקה, החוק שלי לחוק בתי הלוחם עומד, התקציב אמור להיות בו.

נירה שפק: אנחנו צריכים לראות איך מעגנים את זה.

נירה שפק: לא יכול להיות שאני מגיעה לארגון ועוברת איתם על ספרים ואני מגלה ש-75% מתוך התקציב הזה הוא דמי חבר ותרומות.

נירה שפק: אמרנו שזה לא יהיה ואזכיר לכולנו את דברי בן גוריון.

נירה שפק: בחרתם לצטט את דבריו על "אבר מן החי" במצגת אבל הפואנטה היא מעבר לזה.

נירה שפק: בן גוריון אמר שפצועים של מדינת ישראל הם חלק מהחובה שלנו וזה אבר מן החי.

נירה שפק: כל מה שלא ניתן ל-100% זה רק מכסה חלק.

נירה שפק: כשאנחנו רואים שהחלק הזה לא מכוסה קשה לי להסתכל להם בעיניים.

נירה שפק: אתם צריכים להסביר לי למה אנחנו לא זזים עם זה.

רם בן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר סופר.

אופיר סופר: שוחחתי גם איתך, אדוני, וגם ישבתי אצל עידן בשבוע שעבר.

אופיר סופר: הבוקר שוחחתי עם לימור.

אופיר סופר: בסך הכול אני חושב שאני מלווה, אני מודה שלא מספיק קרוב כמו שהייתי רוצה.

אופיר סופר: המציאות קצת מייאשת אך לא מפתיעה.

אופיר סופר: היא מייאשת כיוון שאנחנו נמצאים בתהליך כבר הרבה זמן, אני מסתכל כבר מהיום שהקמתי את הוועדה לטיפול בנפגעי פוסט-טראומה בעקבות לחימה, ואני מדגיש את "בעקבות לחימה".

אופיר סופר: היה האירוע המכונן של איציק סעידיאן שהתניע את כל המהלך שאנחנו נמצאים בו עכשיו.

אופיר סופר: אחרי כל זה, אנחנו עומדים כמעט שנה אחרי ורואים שיש דברים טובים שקורים ברמת השירותים והשיקום אך מהצד השני יש הרבה דברים שהסחבת פוגעת בהם.

אופיר סופר: יש כאן ארגון שסובל מבעיה קשה של תרבות ארגונית.

אופיר סופר: כל פעם אני נזכר במה שאמר לי בוגי, הוא אמר: "אני נכשלתי בתפקידי.

אופיר סופר: חשבתי שצריך להרוס את אגף השיקום ולהקים אותו מחדש".

אופיר סופר: זאת אמירה שהיא מאוד בעייתית למדינה אבל הוא אמר זאת בשיחה לא פורמלית.

אופיר סופר: אני לא בטוח שכולם יאהבו את מה שאני אומר ואני לא בטוח שזה הכי פופולרי, אבל זו עמדתי מהיום הראשון.

אופיר סופר: אני חושב שהשינוי הארגוני והמהותי שאנחנו צריכים לעשות בעניין הזה זה לא רק "מה?" ו"איך?

אופיר סופר: " אלא גם "למה?".

אופיר סופר: עלינו לזכור שאנחנו לא מדברים פה על לקוחות אלא על לוחמים.

אופיר סופר: בשביל שזה יקרה אנחנו צריכים לעסוק בלוחמים.

אופיר סופר: אני מבין, רם, שאלת לפני כן בתום לב מה פשר ההפרדה במסלול הירוק וענו לך בחצי התנצלות, לימור ועידן, שלא מדובר בהפרדה ערכית.

אופיר סופר: אני יודע שלא כולם אוהבים את זה אבל אני חושב שצריכה להיות הפרדה ערכית.

אופיר סופר: אנחנו כולם מדברים על זה כל היום.

אופיר סופר: חברים, אין מה לעשות, יש אלפים ששלחנו אותם להיפצע בקרב ולמות בקרב.

אופיר סופר: היחס צריך להיות שונה ויש לנו הזדמנות לייצר שינוי מבני מבחינה ארגונית.

אופיר סופר: אם נעשה זאת אנחנו נגיע למקומות אחרים.

אופיר סופר: זה נכון גם מבחינת תהליכים וגם מהותית.

אופיר סופר: הרבה יתנגדו למה שאני אומר, בטח כאלו שהעניין לא נוח להם פוליטית, אולי זה גם יפגע בי פוליטית, אבל אני אומר שזה מה שצריך לעשות.

אופיר סופר: חברת הכנסת שפק אמרה שיש דברים שצריכים לדבר עליהם בחדר הסגור, אני מניח שגם על הדברים הללו צריכים לדבר עליהם בחדר סגור.

אופיר סופר: אני בטוח שגם האוצר ידבר אחרת בחדר סגור ואני חושב שאלה הדברים שצריכים לומר.

אופיר סופר: אנחנו צריכים להקים אגף שיקום נפרד ללוחמים ולאנשים שנפגעו באירועים שקשורים בלחימה, כוונתי למעגל תומכי הלחימה.

אופיר סופר: זהו, עד אז לעסק הזה לא יהיה פתרון.

אופיר סופר: אני רוצה רגע אחד לייאש אתכם.

אופיר סופר: יש כאן שר ביטחון שחווה את האירוע של איציק סעידיאן, יש כאן מנכ"ל משרד ביטחון שהבין את האירוע הזה קצת לפני כן, הדיח את ראש אגף השיקום ועדיין חטף את המקרה של איציק סעידיאן.

אופיר סופר: יש כאן את לימור שהגיעה על זה.

אופיר סופר: אנחנו, כולנו, נמצאים כאן עם כל האנרגיות.

אופיר סופר: יש פה מערכת מסואבת שסובלת מתרבות ארגונית נוראית.

אופיר סופר: אם לא נייצר שינוי מבני אמיתי זה לא יקרה.

אופיר סופר: אני מניח שזה לא יקרה בזמן הקרוב ואני הולך להילחם על זה.

נירה שפק: ידענו להקים בית חולים באוקראינה - -

דניאל סער: בדיוק, בית חולים באוקראינה עם 100 אנשי בריאות נפש שהשר הורביץ הקפיץ במיוחד למדינה אחרת שנמצאת ביבשת אחרת - - -

נדב הירש: אבל את לא חשובה לו, את לא חשובה לו.

דניאל סער: נכון, זה בדיוק, כי אני לא אזרחית זרה.

ליאת קוטלר: העניין הפוליטי הוא של כולנו, כל יושבי הכנסת צריכים לעשות את זה, אין פה פוליטי.

רם בן ברק: חברים, אתם מאלצים אותי שוב להשתמש בפטיש.

רם בן ברק: אומר את סדר הדוברים: חבר הכנסת שיין, אורי לרנר ואחרי זה מורן.

גל רוטשטיין: עולות פה שאלות חשובות והכנו סקירה מצד נכי צה"ל שתיתן כבר מענה מראש בהרבה מאוד שאלות.

רם בן ברק: תראה, אני קשוב מאוד ועונה לכל מי שמצלצל אלי, אבל מבחינתי יש ארגון אחד שמייצג את נכי צה"ל.

רם בן ברק: אני לא מנהל 14 קשרים עם 14 אנשים.

רם בן ברק: אני שומע ומקשיב אך מנהל את הדיון עם אגף השיקום ועם ארגון נכי צה"ל.

רם בן ברק: חבר הכנסת שיין, בבקשה.

יוסף טייב: אגיד את זה בשני משפטים, העניין הוא של העבודה הממשית.

יוסף טייב: עידן העביר אלינו מסמך שמתאר מה כן עובד ומה לא עובד.

יוסף טייב: זה עניין מאוד, יש שאלה גדולה לגבי התקצוב וגם 91 מיליוני שקלים שהגיע הם המון כסף.

יוסף טייב: השאלה היא מה עושים עם כל הכסף ואיך עובדים איתו.

יוסף טייב: אפשר להתברבר בתוך הדבר הזה.

יוסף טייב: יש שאלה שנייה של הוצאה לפועל.

לימור לוריא: ההוצאה בשליש הראשון עומדת על 91 מיליוני שקלים.

יוסף טייב: אז זה המון כסף והשאלה היא מה עושים עם זה.

יוסף טייב: דיברנו על בעיות שהטיפול בהן, לכאורה, אינו דורש סכומי עתק.

יוסף טייב: הייתה פה שאלה של מענה טלפוני ברמה המערכתית.

יוסף טייב: ניסיתי לבדוק לפני הדיון כמה זמן לוקח לענות בער"ן, הם ענו מאוד מהר.

יוסף טייב: יש קבוצה שיושבת בפאלו-אלטו, קבוצה של הייטקיסטים ישראלים שיושבים כל הלילה שם ועונים על מנת שבלילות, מכיוון שיש פערי שעות, הם יושבים שם ועונים.

יוסף טייב: יש פתרונות שאנשים ברמה - - -

רם בן ברק: הבעיה היא לא מהירות המענה הראשונית אלא מהירות ההתקשרות עם איש מקצוע.

יוסף טייב: אני חושב שאפשר להפעיל סטודנטים לרפואה שיענו לדברים האלה.

יוסף טייב: אני טוען שצריך לקחת בעיה-בעיה ולפתור אותה.

יוסף טייב: זה לא תמיד העניין של סכומי העתק הללו.

יוסף טייב: הסכום שהקציבה המדינה לטיפול הוא פנומנלי, הוא לא קטן, עם כל הכבוד לכולם מדובר בסכום עצום.

יוסף טייב: אם יש בעיה של לפתור בעיות ללימור או לעידן אז צריך לראות מי יכול לעשות זאת.

יוסף טייב: נראה לי בעליל שהדברים אינם קשורים לשאלה שאתה, רפי, העלית, לגבי הקפאת תקציבים.

רפי כהן צמח: למה לא?

רפי כהן צמח: אנחנו לא מדברים על כסף, אנחנו מדברים על צרכים.

יוסף טייב: תן לי להשלים, לא באתי להתווכח איתך.

רפי כהן צמח: בסופו של דבר צרכים מתורגמים לתקציב.

יוסף טייב: שוב, לענות לטלפונים זה - - -

רפי כהן צמח: זו חלק מהבעיה, זו לא הבעיה כולה.

יוסף טייב: זו בעיה טכנית - - -

ליאת קוטלר: פרופסור שיין, זה לא אתר מכירות.

יוסף טייב: סליחה, הבעיה הראשונה - - -

רם בן ברק: זה מה שנקרא "שני משפטים" אצל פרופסור, תלמדו.

יוסף טייב: סיימתי.

רם בן ברק: תמשיך, נו, מה?

יוסף טייב: בחייך, חברים, אתם אנשים שכולם רוצים לעזור להם.

יוסף טייב: היו צעקות ויהיו צעקות ולא זזנו.

יוסף טייב: זה שטויות הכול, יש פה שאלות רציניות.

יוסף טייב: השאלה מתחילה בשיחת הטלפון שהיא דרך הפנייה הראשונה של מי שזקוק.

יוסף טייב: זה מה שאנחנו קוראים חירום.

יוסף טייב: צריך לפתור קודם כל את הדבר הזה.

לימור לוריא: אדוני, אני מתנצלת, עמית דיבר על המענה למוקד הטלפוני שהוא לא המוקד של התמיכה 24/7.

עמית שקד: דיברתי על המוקד של 24/7.

לימור לוריא: אם דיברת על זה אז יש לנו את הנתונים ונשמח לענות.

רפי כהן צמח: אני יכול להעיר הערה קטנה?

רם בן ברק: לא.

רם בן ברק: אורי לרנר, בבקשה.

אורי לרנר: צהריים טובים.

אורי לרנר: כנראה שהבינוניות הישראלית לא תפסח עלינו וזה מצב שייקח אותנו עוד הרבה שנים.

אורי לרנר: השאיפה למקצועיות כבר חלפה, כנראה, מהחברה הישראלית ואנחנו רואים את זה הלכה למעשה באיך שאנחנו נמרחים כל פעם.

אורי לרנר: עוד ועדה, עוד תקציב, עוד דיון.

אורי לרנר: אגף שיקום זה לא הנושא פה, אגף שיקום הוא זרוע ביצועית של ממשלת ישראל שאמורה לתת לנו פתרון ומשהו במשכן המכובד הזה לא עובד, לא עובד, לא עובד.

אורי לרנר: אני הלום קרב גאה, אני לא מתבייש בהיותי כזה, אני גם לא מתבייש להגיד שאני שואף למקצועיות.

אורי לרנר: יש באמתחתי עיטור מופת, יש לי בן שהוא מצטיין קצין הנדסה.

אורי לרנר: יש לי ילדה שהיא מצטיינת פלוגתית בשריון.

אורי לרנר: השאיפה למקצועיות היא נר לרגלי, איני בורח ממקצועיות ולא מאחריות.

אורי לרנר: נלחמתי בשביל מדינת ישראל ולא עבור אף עמותה, לא בשביל ארגון נכי צה"ל ולא בשביל אף עמותה אחרת, נלחמתי עבור מדינת ישראל והיא זו שאמורה לתת את הפתרונות.

אורי לרנר: כרגע יש ריק ובריק נכנסים דברים שלא משרתים את הלומי הקרב, הם משרתים את תרבות החפל"פ וסתימת החורים.

אורי לרנר: בואו נעצור את הסוסים, נבין שיש בעיה.

אורי לרנר: זה בסדר אם הרפורמה הזאת תימשך עוד שנה או שנתיים.

אורי לרנר: ישנן גם הוראות מעבר שאגף השיקום יכול לעשות והכול בסדר.

אורי לרנר: לא תמיד כל הפתרונות נמצאים בהווה, יכול להיות שהפתרונות קיימים בעתיד אבל בינתיים תבינו שיש בעיה.

אורי לרנר: אם אני צריך לישון בלילה בחוץ אחרי שלימור, באמת, לימור אישה יקרה ונהדרת, יש שינוי מרענן בזה שלימור נמצאת ולא איזה פוץ תת-אלוף מפוצץ באגו שהוא יודע הכי טוב.

אורי לרנר: יש רוח חדשה, אי-אפשר להגיד שאין רוח חדשה.

אורי לרנר: יחד עם זאת, הבירוקרטיה המחורבנת הזאת שתוקעת אותנו על כל צעד ושעל שאנחנו הולכים.

אורי לרנר: תסתכלו עלי טוב, לא קורא הרבה פעמים שאני צריך להיפלט מהבית, אבל בפעם שזה קורה אני צריך לישון ביער או על שפת היום.

אורי לרנר: אז להגיד לכם שאני סובל מזה?

אורי לרנר: אני לא יודע, אני איש שטח ובאיזשהו מקום אני נהנה.

אורי לרנר: מנגד, יכול להיות ששאר חברי לא אוהבים את זה.

אורי לרנר: אין לכם פתרון?

אורי לרנר: ואוצ'ר לבית מלון במיידי, לא מעניינת אותי הבירוקרטיה שלכם, זה שלכם.

אורי לרנר: אני מוצר קצה, אני צריך לקבל שירות.

אורי לרנר: ואם אתם חושבים שלא תתנו את השירות אז אתם טועים.

אורי לרנר: בסופו של דבר אין בעיה לדפוק את המערכת הבירוקרטית הישראלית, זה מאוד פשוט, לקחת אפשר לקחת.

אורי לרנר: ברגע שאני אחליט שבא לי משהו – אני מחליט ואגף השיקום מאשר.

אורי לרנר: אם זה לא יקרה בפעם הראשונה זה יקרה בפעם השלישית.

אורי לרנר: חברים, אתם מייצרים מרירות ועם המרירות אנחנו, מוצרי הקצה, לא מתקדמים לשום מקום.

אורי לרנר: אין פה תשובות ולכן אני מבקש באמת, עם כל הכבוד לארגון נכי צה"ל, אני לא חבר שם וזה לא ארגון שמעניין אותי, מבחינתי הוא לא מייצג אותי, הוא מייצג יותר לא קרביים מאשר קרביים.

אורי לרנר: זה בסדר, יבוא היום שגם זה ישתנה.

אורי לרנר: כל דבר לאיטו, לא ממהרים.

אורי לרנר: אני מבקש שתתנו פתרונות ביניים אם אתם לא יודעים לייצר פתרונות סוף.

אורי לרנר: שיהיה לכולנו המשך יום נעים.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: מורן, בבקשה.

מורן אבן חן: שלום, שמי מורן, אני רוצה להתחיל בלחזק את דבריו של חבר הכנסת אופיר סופר שאמר שמי שקלקל לא יכול גם לתקן.

מורן אבן חן: באיזשהו מקום אני חוויתי התעללות שמי שגרם לה לא יכול לתקן את זה עכשיו.

מורן אבן חן: זה כמו להעניק לשים מפקחת מעל גננת מתעללת ואז להגיד לה: "עכשיו תשני את מה שקורה בגן כשאת משאירה את אותה גננת מתעללת בתוך המערכת.

מורן אבן חן: אספר את סיפורי: בדיוק החודש אני מסיימת ארבע שנים של התמחות בפסיכולוגיה שיקומית, אני בוגרת תואר ראשון ושני בביו-טכנולוגיה ומדעי המוח ותואר ראשון ושני בפסיכולוגיה קלינית ושיקומית.

מורן אבן חן: למי שחושש - - -

רם בן ברק: הבנו שאת הכי חכמה.

מורן אבן חן: לא, לא - - -

רם בן ברק: זה היה בצחוק.

מורן אבן חן: יש כאן פרופסור.

מורן אבן חן: אני אומרת את זה למי שחושש לתקציבי המדינה.

מורן אבן חן: אל תדאגו, משרד הביטחון לא מימן את התארים האלה.

מורן אבן חן: היו מי שרצו לעזור לי אבל כל הזמן הייתי בין ועדות.

מורן אבן חן: למעשה, זה המצב גם כיום, אני עדיין נעה בין ועדות מכיוון שיש מי שמרווחים מזה.

מורן אבן חן: נפצעתי לפני 14 שנים בתאונת אימונים בקורס טיס.

מורן אבן חן: עד היום עמדתי לפני 18 ועדות רפואיות.

מורן אבן חן: יכול להיות שאתם יושבים פה ואומרים: "מה הבעיה שלה, איך זה יכול להיות שהיא עמדה בפני 18 ועדות רפואיות?".

מורן אבן חן: גם בית המשפט אומר שאני צודק בארבעה דיונים שבהם ניצחתי.

מורן אבן חן: מעבר להתמחות, כדי להראות לכם כמה אני חכמה, אני גם סגל מן החוץ במספר בתי ספר לרפואה בארץ אני מלמדת את הרופאים של המחר אינטראקציה בין מטפל למטופל כדי לדאוג שהם לא יגדלו להיות מה שמגדלים בתוך משרד הביטחון.

מורן אבן חן: נפצעתי בתאונת אימונים בקורס טיס, נפלתי מגובה וריסקתי את שני הקרסוליים באופן לא הפיך, מאז אני זקוקה לקביים כדי להתנייד.

מורן אבן חן: במקרה הזה זה לא משהו נפשי שאפשר לדון אם רואים או לא רואים, ברנטגן רואים את זה, ובכל זאת נדרשתי ליותר מעשור כדי לקבל הכרה על הנכות ברגליים.

מורן אבן חן: משרד הביטחון נזקק לשמונה ועדות רפואיות שבהן הרופאים ינסו להזיז בכוח את הקרסוליים כי אולי הם יצליחו להפיק 12 מעלות במקום 10 מעלות ולתת פחות אחוזי נכות.

מורן אבן חן: גם האגרסיביות כלפי הגוף שלי והביזוי הרפואי שעברתי בדרך להכרה לא הכינו אותי למה שעומד לקרות לי בוועדות להכרה בפגיעה בעגן.

מורן אבן חן: עשור של הליכה עם שברים ברגליים הוביל לכך שפרצתי את האגן ויש לי שחיקה וניוון עוד לפני גיל 30.

מורן אבן חן: כרגע אני במצב שמסכן את היכולת שלי להיות אמא ונדרשת לשיקום קשה שעבורו אני משלמת באופן פרטי.

מורן אבן חן: הגשתי למשרד הביטחון את כל הטפסים.

מורן אבן חן: בתי החולים בארץ מטפלי בי בתוך השיקום אבל שום דבר לא הכין אותי למה שיקרה לי בתוך הוועדות.

מורן אבן חן: אני רוצה להגיד שבאחת הוועדות עברתי אירוע שעונה על כל הקריטריונים של תקיפה מינית.

מורן אבן חן: אני לא רוצה להתייחס לאירוע הזה, אני רוצה להתייחס למה שקרה לי בוועדה האחרונה שהתכנסה ביום ה-20 בינואר 2022 שזה יום אחרי הוועדה שהתכנסה כאן.

מורן אבן חן: מדובר על מועד שהוא לאחר רפורמת "נפש אחת".

מורן אבן חן: שום דבר לא הכין אותי לזה שלאחר שכבר ניצחתי בבית המשפט, לאחר שמשרד הביטחון יודע מה קרה לי כי התלוננתי על זה – אגיע לוועדה שבה ארבעה רופאים גברים ביקשו ממנו להוריד את המכנסיים והתחתונים כדי לראות את השופכה שלי.

מורן אבן חן: עומדים ארבעה גברים בלי וילון, בלי בחירה שלי, ומבקשים לראות את איבר המין שלי כאשר ברור שאת המצב של האגן שלי רואים בצילום ה-MRI ולא דרך הלמטה שלי ולא דרך העור.

מורן אבן חן: הייתי המומה ומצאתי את עצמי מגמגמת: "למה לא הבאתם אישה?", אז הם אמרו לי: "אנחנו רואים בתיק הרפואי שלך שנבדקת על ידי הרבה גברים, אז מה זה מפריע לך שגם אנחנו נבדוק?".

מורן אבן חן: לקינוח הם הוסיפו: "אנחנו לא ניגע, אנחנו רק נסתכל".

מורן אבן חן: לא קיבלת הכרה בנכות שלי כי לא הסכמתי להתפשט מול ארבעה גברים.

מורן אבן חן: אני הגעתי לקבל הכרה בפגיעה באגן, לא הגעתי כדי לחטוף פוסט-טראומה מוועדות.

מורן אבן חן: מישהו חושב שדרך איבר המין שלי יראו את עצמות האגן שלי?

מורן אבן חן: נשארתי עם הטראומה ובלי טיפול רפואי.

מורן אבן חן: יש למישהו ספק פה שהרגליים שלי מחוברות לאגן?

מורן אבן חן: יש למישהו ספק – שאם תלכי במשך שנים על רגליים שבורות ושהאגן שלך יישחק לפני גיל 30, לפני שעברת הריונות ולידה – שזה לא בא לי מהשמיים?

מורן אבן חן: ובכל זאת הרופאים בוועדות הרפואיות אומרים שאני מנהלת אורח חיים יושבני ופעם אחרת שאני לא הולכת מספיק, ופעם אחרת שאני הולכת יותר מדי, ופעם אחת שנולדתי ככה, למרות שכאן נאמר שלא יבדקו מה קרה קודם, אבל אני – איכשהו – התגייסתי לקורס טיס עם בעיות באגן.

מורן אבן חן: אני מטורטרת שנים, 14 שנים, בין הוועדות הרפואיות של משרד הביטחון לבית משפט שאני זוכה בו וחזרה לוועדות הרפואיות ולבית משפט שאני זוכה בו, וחזרה לוועדות הרפואיות ולבית המשפט שאני זוכה בו.

מורן אבן חן: משהו בחוק הזה לא עובד, ואני כאן כדי לשאול מי המבוגר האחראי על מה שקורה כאן.

מורן אבן חן: מי אחראי מבחינה חוקית, מי אחראי מבחינה מקצועית ומי אחראי מבחינה אתית.

מורן אבן חן: אתם הקמתם גוף סטטוטורי שאף אחד לא מפקח עליו.

מורן אבן חן: כל מה שבית המשפט יכול לעשות זה להגיד שלא עשיתם את העבודה שלכם ותעשו את זה שוב.

מורן אבן חן: גם מבקר המדינה טוען שהם לא עושים את העבודה שלהם.

מורן אבן חן: אם מבקר המדינה אומר שב-50% מתקבלים אז זה כמו הטלת מטבע.

מורן אבן חן: אם אני הייתי עושה בעבודה שלי 50% טעויות היו מפטרים אותי.

מורן אבן חן: אני רוצה להגיד שאין לנו למי לפנות מבחינה אתית.

מורן אבן חן: פניתי למשרד הביטחון וליושב-ראש הוועדות כדי להגיד שזה מה שקרה לי בוועדה.

מורן אבן חן: הוא אמר לי, הוא כתב לי ואני מקריאה: "לא מצאתי שום בסיס לטענתך על התנהגות לא ראויה של חברי הוועדה".

מורן אבן חן: כתבתי לו שהכול מוקלט.

מורן אבן חן: אסור לנו להקליט ועדות אבל מבחינתי זו הייתה הגנה עצמית.

מורן אבן חן: הוא ביקש לשמוע את ההקלטה.

מורן אבן חן: נראה לי שמשרד הביטחון מתבלבל בין התפקיד שלו לבין התפקיד של המשטרה.

מורן אבן חן: הם הוסיפו והגדילו לעשות ואמרו שאני יכולה לפנות לוועדת האתיקה של משרד הבריאות, אבל אני עצמי פסיכולוגית שיושבת בוועדות אתיקה.

מורן אבן חן: עכשיו, יש לנו את כל המסמכים שמתעדים פניות נכי צה"ל לוועדת האתיקה של משרד הבריאות, והאחרון אומר להם שאין להם סמכות לדון ברופאים של משרד הביטחון.

מורן אבן חן: אז תגידו לי אתם מי אחראי לעזור לי פיזית, אתית ומקצועית.

מורן אבן חן: חשוב להגיד שאנשים לא עולים על רכב בלי ביטוח רפואי, לא טסים לחו"ל בלי ביטוח רפואי, אבל הציבור מתחיל להבין שהוא שולח את הילדים שלו לצבא ואין להם ביטוח רפואי.

מורן אבן חן: בביטוח הרפואי הפרטי שלי אני מוחרגת לגבי הרגליים וכן לגבי האגן מכיוון שהוא קשור ברגליים.

מורן אבן חן: במשרד הביטחון הרגליים שלו לא קשורות לאגן.

מורן אבן חן: יוצא שאנחנו, נכי צה"ל, הכי נופלים בין הכיסאות.

מורן אבן חן: אל תלכו שולל אחרי הרהיטות שלי ואחרי המוכנות שלי להוציא את האמת שלי לאור כי זה גובה ממני הרבה מחירים נפשיים.

מורן אבן חן: לשמחתי גדלתי בבית שיכול להחזיק אותי ואני עובדת במקצוע שבו אני מקבלת חיזוקים כל יום.

מורן אבן חן: מאז שסיפרתי את מה שקרה לי פנו אלי מספר לא מבוטל של לוחמים ולוחמות שזה מה שקרה להם בוועדות הרפואיות והם יושבים בחושך ומתביישים להגיד את זה.

מורן אבן חן: הדבר האחרון שחשוב לי להגיד הוא שגל רוטשטיין שהפך להיות כמו אח מגן שלי הכין מצגת על כלל הבעיות והסיכומים של רפורמת נפש אחת ומאוד אשמח שתתנו לו להשמיע את דבריו.

רם בן ברק: תודה רבה למורן, עידן קלימן, בבקשה.

עידן קלימן: צהריים טובים לכולכם, אני חושב ששמעתם את הדברים הכואבים של חברנו והבנתם שאי-אפשר להתווכח עם עובדות.

עידן קלימן: לדעתי הדיון מפוספס, מפספסים את התמונה הגדולה.

עידן קלימן: לא סתם הוצאנו את המכתב הזה מראש וצר לי שלא התעמקו בו כדי להבין מה קורה.

עידן קלימן: ברשותכם, חברי הכנסת, נעלה את הדברים לרמה הפרלמנטרית.

עידן קלימן: אני רוצה לתת רקע

יוסף טייב: אני מצטער, עלי לעזוב את הדיון כי יש ביקור של נשיאת הפרלמנט האירופי.

ליאת קוטלר: ממש חשוב.

קריאה: יותר חשוב מנכי צה"ל.

רם בן ברק: חברים, די.

עמית שקד: אתה לא מקבל טלפונים מאנשים שרוצים למות, אתה לא מקבל את טלפונים האלה, אתה לא מתמודד - - - זה לא רציני.

רם בן ברק: תודה רבה, יוסי.

עידן קלימן: חברים, אתם מפריעים לי, נו, סליחה, לא הפרעתי לאף אחד מכן.

דניאל סער: זה חבל כי אתה איש אקדמיה יצירתי עם הרבה מאוד חשיבה חיובית קדימה.

רם בן ברק: חברים, עם כל הכבוד, יש עוד מחויבויות לחברי הכנסת.

רם בן ברק: הכנסת שמע והתעדכן, הכול בסדר, את תקחו את זה לרמה הזאת כי זה מבייש גם אתכם.

עידן קלימן: בואו ניתן את הרגע למה שהיה אמור להיות בדיון זה.

עידן קלימן: היינו אמורים לדבר על סטטוס טיפול ברפורמת "נפש אחת".

עידן קלימן: את אותם מקרים אנחנו שומעים כבר עשר פעמים בכל הדיונים ולא מתקדמים.

עידן קלימן: אני אומר לחברים האהובים שלי שזה לא יתקדם עד שלא נפתור את הלמעלה.

עידן קלימן: אתם תמשיכו להגיע לדיונים ותמשיכו לבזבז את הזמן של עצמכם ואת התסכול.

עידן קלימן: עד שלא נוביל את תהליכי העומק הנדרשים אנחנו נמשיך להופיע פה ולדבר.

עידן קלימן: אני אומר את זה - - -

מורן אבן חן: בינתיים אני לא יכולה - - -

עידן קלימן: מורן, תתגלחו על הניסיון שלי, של אחד שהופיע פה 25 פעמים בפני ועדת העבודה והרווחה וצעק אותו דבר ולא התקדם כלום.

עידן קלימן: אני רק רוצה לעזור.

עידן קלימן: אדוני היושב-ראש, לשמאלי יושבת ראש אגף השיקום הטובה ביותר שנתקלתי בה אי-פעם – ובנובמבר הקרוב ימלאו 30 שנים להיות נכה צה"ל.

עידן קלימן: אנחנו עובדים מצוין עם מנכ"ל משרד הביטחון ועם שר הביטחון.

עידן קלימן: שר הביטחון עושה ישיבות סטטוס חודשיות ומנכ"ל המשרד זמין עבורי תוך דקות בהודעות ווצאפ ובפגישות.

עידן קלימן: מחר בבוקר יש לי פגישה איתו.

עידן קלימן: כל המערכת של משרד הביטחון מגויסת והיא עשתה דברים היסטוריים, עשינו דברים היסטוריים ששינו את החיים של אנשים מקצה לקצה וכל מה שאנח הולך להגיד לא נובע מאשמה של אנשים באגף.

עידן קלימן: אנחנו צריכים לדייק את עצמנו ולהבין איפה אנחנו תקועים.

עידן קלימן: יש תהליכים פנימיים מול האגף שאותם אנחנו יודעים לדייק.

עידן קלימן: אנחנו יושבים עם לימור, יודעים גם להתקוטט, להגיע להסכמות ולהתקדם קדימה.

עידן קלימן: יש תהליכים החוצה שהם לא של האגף.

עידן קלימן: ישבנו פה לפני חצי שנה ואני אמרתי לפרוטוקול שהרפורמה היא כל-כך מקיפה ועמוקה עד שמשרד הביטחון לבדו לא יוכל לעשות זאת.

עידן קלימן: נדרש טיפול של נציבות שירות המדינה, משרד האוצר, משרד המשפטים.

עידן קלימן: כל אלו לא שם, לא איתנו.

עידן קלימן: לא שמעתי את משרד האוצר אומר שהוא מאשר את הרכב ואת הדיור ושאפשר להביא את זה להצעת מחליטים.

עידן קלימן: אני למדתי בחיים שהבטחות צריך לקיים, אמרה לי את זה אחיינית שלי בגיל 6, על אחת כמה וכמה כאשר ההחלטות מגובות בהחלטת ממשלה ובמקור תקציבי, וזה עובר ועדות יישום, וזה מאושר על ידי השר והמנכ"ל ועדיין לא קורה.

עידן קלימן: לא יזמנו את הדיון כאן היום, הגבנו אליו.

ליאת קוטלר: ברור.

עידן קלימן: אל תפריעי לי.

עידן קלימן: אנחנו עושים לילות כימים, שעות רבות, לאדם עם נכות כמו שלי זה ממש לא קל.

עידן קלימן: יושבים לצדי, הבאתי את כל האנשים בארגון נכי צה"ל שקורעים את עצמם והיו בכל ועדות היישום עד 02:00 בלילה.

עידן קלימן: לא סתם אמרה חברת הכנסת שאני משוחח איתה לפעמים גם ב-23:00.

עידן קלימן: עם לימור, שיחות 23:00 זה שיחות צהריים, לא מסכמים את היום בכלל.

עידן קלימן: מי שאמור לתמוך ברפורמה ולקדם אותה זה לא רק לימור ולא רק משרד הביטחון ולא רק בני גנץ.

עידן קלימן: כן, לא סתם ממלא מקומי אמר את מה שאמר.

עידן קלימן: אנחנו חזרנו לשבת בדיונים עם משרד הביטחון שבהם עוד פעם מושכים את השמיכה מימין לשמאל ומנסים למצוא פתרונות.

עידן קלימן: אני שואל רק שאלה אחת: אנחנו, ארגון נכי צה"ל, גמרנו לדבר על כסף, זה לא התפקיד שלנו, אנחנו מדברים רק על צרכים – פרוטזות, כסאות גלגלים, רכבים רפואיים שהם הרגליים של הנכים ומזלזלים בהם על זה, דירות שהן קורת גג ואין חשוב מהן, טיפולים פסיכיאטריים, בית חם, כל מה שצריך.

עידן קלימן: אם זה היה תלוי רק בלימור ובאגף השיקום זה כבר היה קורה.

עידן קלימן: למה אני אומר את כל זה?

עידן קלימן: כי פה רק אתם יכולים.

עידן קלימן: אולי תגידו שאתם עוצרים את כל התהליכים.

עידן קלימן: לא יודע, יש פה חברת כנסת שאיימה וכל המדינה נעצרה.

עידן קלימן: אולי מישהו מכם יאיים עבורנו, אולי פעם אחת?

עידן קלימן: כל מה שכתבתי פה, אדוני, אמור ביום ראשון לעבור על פי הבטחה של מזכיר הממשלה.

עידן קלימן: אתמול עלה בי החשש שהבטחות שצריך לקיים הן כנראה לא אותה התפיסה שלי.

עידן קלימן: אני אומר זאת בזהירות המתבקשת.

עידן קלימן: אני רוצה אופרטיביות, אני רוצה בית חם, אני רוצה ועדת דיור ורכב, אני רוצה סיוע משפטי לנכי צה"ל ולחיילי צה"ל.

עידן קלימן: מה זה הסיוע המשפטי?

עידן קלימן: עד היום ילדים בני 19, ההורים שלהם צריכים להוציא מכיסם על סיוע משפטי, כך גם מילואימניק שיוצא לקרב.

עידן קלימן: הבטיחו לי סיוע משפטי לנכי צה"ל ולא הייתה ישיבה אחת עם משרד המשפטים על הדבר הזה.

עידן קלימן: יש משהו יותר חשוב מזה?

עידן קלימן: לגבי הוועדות הרפואיות יש לנו הרבה עבודה, קשה לי שאין לי אפילו עוגן חוקי כדי לעזור לה.

עידן קלימן: צריך לשנות את הדברים האלה ואם לא נקבל תמיכה רחבה מכן אז נמשיך בדיונים שלנו מול פקידי אוצר – כמובן שאין מקום להשתלחות אישית כי כל אחד עושה את עבודתו וכל אחד זכאי להגיד את דעתי, בשביל זה גם נלחמנו – אבל תהליכים צריך לסיים ולא נותנים לנו לסיים.

עידן קלימן: הרפורמה הזאת כבר הייתה צריכה להסתיים ולצאת לפעולה.

רפי כהן צמח: תוך 60 ימים.

עידן קלימן: אני מבין שהפעולות קשות ומלוות בבירוקרטיה.

עידן קלימן: אני לא מוכן לקבל את הבירוקרטיה הזו יותר, אני אומר את זה כאן בצורה הברורה ביותר.

עידן קלימן: לא מקובל עלי שנציבות שירות המדינה או מי מטעמה, לכאורה, מציגה כל מיני קשיים, ושיושב מולי איש משרד הביטחון ואני רואה איך הוא מתוסכל מהבירוקרטיות האלה.

עידן קלימן: כל מה שנאמתי פה זה בשביל משפט אחד בלבד: התגייסו כולכם להעביר את הרפורמה, דאגו שביום ראשון הבא, בהחלטת הממשלה, הדברים שהבטיחו לנו יעברו.

עידן קלימן: דאגו שעד ה-30 ביוני 2022 נגיש את החוק החדש שמטפל בנכי צה"ל ושאגף השיקום לא יצטרך להתמודד עם הבירוקרטיה ויוכל לגייס עובדים.

עידן קלימן: זה תלוי בכם, אתם תעמידו את הגופים הללו במקום ורק כך נצטרך לנצח, תודה רבה עבור ההקשבה.

רם בן ברק: נעשה סבב קצר לפי הסדר.

רם בן ברק: חבר הכנסת מרעי, בבקשה.

מופיד מרעי: לשבת בדיונים כאלה ולשמוע את מה שעוברים החיילים והחיילות, זה דיון קשה אבל לא הדיון הראשון שאנחנו נמצאים בו.

מופיד מרעי: עברנו הרבה דיונים, עידן מכיר את זה וגם לימור.

מופיד מרעי: אני רוצה להגיד לכם שמשרד הביטחון, ועידן העיד על זה קודם, עשה כברת דרך ארוכה מאוד בנושא התקנות והצבענו בעד התקנות.

עידן קלימן: אומר שבגלל שעשינו את כל הדברים ההיסטוריים האמורים אנחנו מבינים כמה חשוב לסיים את הדבר הזה ולהשלימו.

מופיד מרעי: אתה מתפרץ לדרך פתוחה.

מופיד מרעי: בסופו של דבר את הכסף סופרים במדרגות, מחובתנו כחברי כנסת, ואני לא חושב שחברי כנסת לא נרתמים, ההיפך הוא הנכון, מי שהיה בכל הדיונים יודע שחברי הכנסת נרתמו.

עמית שקד: אתה גם הגעת למאהל המחאה ואני מודה לכם על זה.

מופיד מרעי: כל חברי הכנסת שבאים לכאן רוצים באמת ובתמים לעזור.

מופיד מרעי: איני נכה צה"ל אך שירתי 25 שנים ועברתי ארבע מלחמות.

מופיד מרעי: ליוויתי בקרבות חיילים שנפצעו, טיפלתי בהם, העמסתי אותם על מסוקים וליוויתי אותם גם אחר כך.

מופיד מרעי: הכאב הזה מוכר לי וידוע לי.

מופיד מרעי: אני אומר לכולם, אני יודע שיש דיונים באוצר, האוצר צריך לתת תשובות ולהשלים את כל מה שאמרתי.

מופיד מרעי: יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון לקח את הנושא לטיפולו, אני מודה לו על כך.

מופיד מרעי: גם בוועדת העבודה והרווחה עבדנו על זה הרבה זמן.

מופיד מרעי: אדוני היושב-ראש, עלינו לוודא שהאוצר משלים את הרפורמה, אנחנו לא יכולים להישאר בלי זה כי קשה להמשיך ולשמוע את הכאב.

מופיד מרעי: יש עוד אנשים, ניסיתי קודם להשמיע את קולם של אלה שלא יכולים להיות כאן ופונים אלי מתוקף מעמדי ומקומי.

מופיד מרעי: אנחנו חייבים להתלכד ולהמשיך את המשימה, אני לרשותכם.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: דניאל, בבקשה.

דניאל סער: שלום לכולם, שמי דניאל סער, אני נשואה לחייל גולני פוסט-טראומטי.

דניאל סער: אבקש להפנות את הזרקור לכיוון השקופים שבשקופים – משפחות הלומי הקרב, נשיהם וילדיהם.

דניאל סער: אנחנו עושות זאת באהבה אין קץ אבל זה לא קל.

דניאל סער: הילדים שלנו נמצאים במצב מצוקתי עם אבות או אימהות שהם אגרסיביים יתר על המידה, שאין להם מקום מפלט ללכת אליו – לא הילדים ולא ההורים.

דניאל סער: המעטפת שהייתה אמורה להינתן בעקבות הרפורמה כתובה על הנייר אך לא מיושמת.

דניאל סער: אתם יכולים לספר על הרפורמה לילדים שלי שחווים מצב נפשי מאתגר.

רם בן ברק: הם לא מקבלים טיפול פסיכולוגי?

דניאל סער: הם מקבלים טיפול פסיכולוגי כי מצאנו להם מטפל.

דניאל סער: אנחנו מקבלים החזר עבור טיפול של פעם בשבוע אבל אם אנחנו רוצים יותר אז זה כבר מכיסנו וכמובן שאנחנו עשינו סביבו מעטפת שלמה שעולה לנו אלפי שקלים בחודש, כל זה רק על מנת שהילדים ירגישו טוב בבית ולא יוציאו אגרסיות החוצה כמו אבא שלהם.

דניאל סער: המדע מדבר על פוסט טראומה משנית של בני משפחה ששוהים יחד עם הלום קרב תחת אותה קורת גג.

דניאל סער: אני וילדיי מהווים דוגמה לכך שהמדע צודקת.

דניאל סער: כל המילים שזרקתי וכל הצורה שבה אני יושבת אבל גם אני בעלת תואר שלישי, מדברת חמש שפות ויש לי לא מעט ידע בראש.

דניאל סער: אני פחות מסוגלת ליישם אותו בשטח כי התפקוד שלי הוא בבית מפאת חוסר היכולת של בעלי לעשות את הדברים שהוא אמור לעשות בבית.

דניאל סער: אם אנחנו מדברים על זה שהלוחמים שקופים אז הילדים שקופים עוד יותר.

דניאל סער: הם קטנים ולא תמיד יכולים לדבר.

דניאל סער: חוסר המסוגלות ההורית של האוכלוסייה הזאת גורם לילדים להרגיש בודדים בדיוק כמו אבא שלהם.

דניאל סער: אם אבא של הילדים שלי חוטף התקף בוקר אחד אז הוא אומר לילד: "אני אשים אותך בפנימייה כי אני לא יכול יותר לשמוע צעקות של ילדים" והבן שלי אומר לי אחר כך: "הייתי כל היום בבית ספר ופחדתי והייתי עצוב כי חשבתי שאיש זר יבוא לקחת אותי כי אבא כבר לא יכול לטפל בי.

דניאל סער: הוא לא אוהב אותי, אני כל פעם צועק, אני לא יודע, כל הילדים בבית הספר צועקים ולא אומרים להם שום דבר, למה אני לא יכול לשמוח, למה אני לא יכול לשמוח?

דניאל סער: " למה בעלי לא יכול לחבק את הילדים שלי?

דניאל סער: למה כשהילדים שלי משתובבים ברצפה בעלי רואה את הפיגוע באדורה, ולמה אני שנים לא קיבלתי חיבוק אוהב מגבר שאני מזיזה למענו הרים?

דניאל סער: הוא סגור נפשית, אני נשואה לחפץ בלי רגש, אתם מדברים פה על כסף ואני מדברת איתכם על ילדים.

דניאל סער: לקחתם מפלצת והפכתם אותה לדרקון אבל עברו השנים והדרקון הזה לא מטופל והאש שהוא יורק כל עבר שורפת כל חלקה טובה.

דניאל סער: הוא הסעידיאן ששורף את המשפחה מבלי להבין בכלל.

דניאל סער: מאחורי כל לוחם עומדת אישה שהיא גם לוחמת.

דניאל סער: תאמין לי, שמעתי וראיתי הרבה מאוד וחלק גדול מאוד מכל הסיפור הזה של פוסט טראומה הוא חוסר היכולת לתפקד בחברה והשוני שלהם.

דניאל סער: הם לא רוצים להיות שונים, הם לא רוצים להיות מוזרים, הם רק רצו לתת מעצמם למדינה.

דניאל סער: מדובר בטובי בנינו, בהכרח טובי בנינו, הטובים שבטובים, הגיבורים שבגיבורים.

דניאל סער: אנחנו מדברים כאן לא על שקמיסט ולא על ש"ג, אנחנו מדברים על בחור שהסתער בידיעה שהוא הולך למות.

דניאל סער: אנחנו מדברים על סיפורים כמו שירן אמסילי שנתן אש של טנק והוא אדם אחד.

דניאל סער: אלו האנשים, רבותיי, לאנשים האלו יש משפחות.

דניאל סער: אני מבקשת שתזכרו גם אותנו.

דניאל סער: הילדים שלנו צריכים חונכים ומעטפת טיפולית, לא כסף ולא מותרות, רק טיפול.

רם בן ברק: תודה רבה, דניאל.

רם בן ברק: גל, בבקשה.

גל רוטשטיין: זו הסיבה שביקשתי לדבר לפניה ולא אחריה כי ידעתי שאחריה לא אוכל לדבר בכלל.

גל רוטשטיין: הכנתי מצגת - - -

רם בן ברק: אין לנו זמן.

גל רוטשטיין: רק אקריא את הסיכום שלה.

רם בן ברק: אין בעיה.

גל רוטשטיין: (מלווה את דבריו במצגת) כאן אתם יכולים לראות את המציאות שלנו, אנחנו מקבלים אותה 18 פעמים ביום, אני מעביר כל יום מקרי מצוקה.

גל רוטשטיין: כאן אתם רואים תמונה של הלום קרב שלקחו לו את הכלב כי אין עדיין אישור לכלבי שירות לטוס לחו"ל.

גל רוטשטיין: אדם שהוא בשיא תהליך שיקום, כשהוא העז לטוס לחופשת ירח דבש הוא העביר את הטיסה כשהוא מחוסר הכרה.

גל רוטשטיין: עופר אבוטבול, ששמו מופיע למטה, התאבד ביום רביעי האחרון אל מול ילדיו בני ה-10 וה-13.

גל רוטשטיין: אקפוץ ישר לסיכום, לא אבזבז את הזמן כי עידן עבר על הכול.

גל רוטשטיין: אדאג להעביר את המצגת כקובץ.

גל רוטשטיין: אני מסכים עם כל מה שעידן אמר במכתב, פשוט פירטנו את אותם נושאים מהצד שלנו אבל יש פה הסכמה מוחלטת.

גל רוטשטיין: הוכחנו בשבוע הזיכרון והעצמאות שהצלחנו לייצר שיתוף פעולה עם האגף והארגון והקמנו בית חם.

גל רוטשטיין: הגיע מנהל בית החולים השיקומי של תל השומר, למד בשטח, וכשנתנו לנו להגיד מה אנחנו צריכים ומשתפים איתנו פעולה – דאגנו שבשבוע הזה לא יתאבד אחד.

גל רוטשטיין: מרגע שזה נסגר כבר התאבד לנו עוד אחד.

גל רוטשטיין: למעשה זו ההוכחה בשטח – כשהיינו שם, לא התאבדו.

גל רוטשטיין: אושפזו חמישה בכפייה אחרי זה והם אושפזו בגלל האזרחים, תכף אגיע לזה.

גל רוטשטיין: אנחנו מבקשים דרכי תקשורת ישירות לכלל עובדות הרווחה, שכל נכה יוכל לפנות ישירות לגורם לו הוא זקוק.

גל רוטשטיין: היום, אם אתה לא מקבל תרופות, אתה מחפש את עובדת השיקום במקום את עובדת המרפאה כי אין לך את האפשרות להתקשר לעובדת המרפאה.

גל רוטשטיין: עובדות השיקום, שהן גם כך ביחס של אחת ל-1,200, מתעסקות כל היום במשימות שלא קשורות אליהם, או שתרדוף אחרי המוקד אבל בינתיים אתה בלי תרופות ואז תגיע לאשפוז.

גל רוטשטיין: אנחנו מבקשים לקיחת אחריות של האגף בכל התחום הבירוקרטי-טיפולי.

גל רוטשטיין: הלקח הכי חשוב מהחודש האחרון הוא שאזרחים לא מוסמכים פוגעים בנכי צה"ל יותר מאשר מסייעים.

גל רוטשטיין: בלי אנשי מקצוע מוסמכים ואחריות טיפולית של האגף זה תמיד ייגמר באסון.

גל רוטשטיין: יש לנו ברגע זה נכה צה"ל, הלום קרב, שאנחנו מחפשים אותו שלושה ימים מאז שאזרחית לקחה עליו אחריות.

גל רוטשטיין: אנחנו מבקשים מהוועדה טיפול אקוטי בנושאים הבאים מכיוון שאנחנו, כמו עידן, לא מאמינים שהממשלה תמשיך – אנחנו חושבים שאנחנו הולכים למצוא את עצמנו על הגדר שנה וחצי – אז אנחנו מבקשים דבר כזה: 1.

גל רוטשטיין: מינוי מיידי פרוקטור לרפורמת "נפש אחת" שיהיו לו סמכויות ותקציבים והוא יוכל לאפשר לאגף להמשיך לעבוד גם במקרה שאין ממשלה.

גל רוטשטיין: 2.

גל רוטשטיין: העברת תקצוב מיידי לארגון נכי צה"ל להקמת מחלקה או שירות משפטי שיאפשר להם לעמוד בתקנון של הארגון.

גל רוטשטיין: בסעיף 4.2 לתקנון הארגון כתוב: "על הארגון לייצג את נכי צה"ל בכל עת מול כל גוף.

גל רוטשטיין: כיום אין לארגון את האפשרות הכלכלית להעמיד לרשותנו עורכי דין.

גל רוטשטיין: אנחנו צריכים את עזרת הוועדה לצורך תקצוב מיידי של כל נושא של בתים חמים וכלבי שירות.

גל רוטשטיין: אנחנו מבקשים לעזור ללימור לוריא להוציא מיידית ממערך העובדים שלה את מה שהרס.

גל רוטשטיין: מי שהרס לא יכול לתקן.

גל רוטשטיין: יש כרגע מנהלת ארצית שלקחה אחריות על אחד התחומים הכי רגישים בארץ והיא רוצחת אותו, זה מגיע לרמה שהיא קיבלה מהארגון הבין-לאומי הזמנה לחו"ל, כרגע אפשר לקנות 200 כלבי שירות מוכנים תוך ארבעה חודשים, זה יעלה פחות מאשר לקנות אותם מהספקים בארץ.

גל רוטשטיין: הגברת לא עונה לנו אפילו בטלפון, שלחנו לה את זה במייל והיא לא מתייחסת.

גל רוטשטיין: בסוף היום, אנחנו מבקשים בניית מערך שיווקי.

גל רוטשטיין: הובטח לנו כבר לפני שמונה חודשים שייצא פרסום למניעת אובדנות, שייצאו פרסומים החוצה לגבי דרכי תקשורת.

גל רוטשטיין: כרגע אין אחריות והכול נזרק על עמותות.

גל רוטשטיין: אני חייב להגיד פה שעם כל הכבוד לנט"ל, הם יכולים לעזור לאזרחים, הם לא ערוכים קלינית לעזור להלומי קרב.

גל רוטשטיין: זאת הייתה התשובה הרשמית שלהם גם לפני שנה כשהיינו בחניון וגם כשבקשנו מהם לבוא למשמר השבעה.

גל רוטשטיין: מי שתמך בנו זה תל השומר.

גל רוטשטיין: אנחנו מבקשים אחריות טיפולית של אגף השיקום ונטרול כלל האזרחים מהעולם הטיפולי, תודה.

רם בן ברק: תודה רבה.

דניאל סער: ברצוני להציג נקודת אור – הבית החם.

דניאל סער: הבית החם היה רעיון שלי להקים אותו - - -

ליאת קוטלר: שקר וכזב.

רם בן ברק: אין לי זמן עכשיו - - -

ליאת קוטלר: שקר וכזב.

רפי כהן צמח: אז תריבו ביניכן.

נדב הירש: נו, מה, באת לריב פה עכשיו?

נדב הירש: יש פה דיון בכנסת ובמקום הזה תתנהגי בכבוד.

ליאת קוטלר: - - - משטרה.

נדב הירש: - - - משטרה, אני גדלתי ברחוב ואני לא מפחד משום משטרה.

נדב הירש: הבנת, את תקשיבי טוב, את תתנהגי יפה במשכן הזה.

נדב הירש: את פוגעת באנשים.

ליאת קוטלר: אתה מאבטח?

רם בן ברק: נדב, נדב.

נדב הירש: את פוגעת באנשים, את פוגעת באנשים, את מגזימה.

דניאל סער: אגב, האזרחית שלקחה אחריות על הבחור שהלך לאיבוד כרגע - - - תראו מה היא עושה לנו, בבקשה.

נעמי מוראביה: אני לא שמעתי שהפריעו לך כשדיברת, כשאת דיברת אף אחד לא הפריע לך ודיברת באריכות.

נדב הירש: מה זה - - -

ליאת קוטלר: יש פה שקר.

רם בן ברק: ליאת, אני מבקש.

דניאל סער: בינתיים הלומי הקרב סובלים בגלל ההתערבות שלך.

נעמי מוראביה: תכבדי את הנוכחים, את לא מכבדת את הנוכחים, כשאת דיברת כולנו שתקנו.

נעמי מוראביה: תני גם לאחרים לדבר.

רם בן ברק: איתי אלימלך, בבקשה.

איתי אלימלך: אני איתי אלימלך, יושב-ראש מחוז חיפה בארגון נכי צה"ל.

איתי אלימלך: אני שומע את החוויות אישיות של כל החברים, כולנו חווינו את זה.

איתי אלימלך: אני עצמי נכה צה"ל מלבנון, לפני 22 שנים.

איתי אלימלך: החוויות מוכרות, הוועדה הזו וועדות אחרות שמעו את החוויות פעמים רבות.

איתי אלימלך: היום אנחנו במצב אחר שבו יש פתרונות.

איתי אלימלך: ישנם צוותים שדנו ושמעו את החוויות האישיות.

איתי אלימלך: הצוותים עובדים בשיתוף עובדי האגף ועובדי האוצר.

איתי אלימלך: הפתרונות ידועים, כרגע אנחנו נמצאים בפלונטר – יכול להיות שהאוצר תוקע את זה, אולי גופים אחרים – התקציבים, אמר קודם הפרופסור שיין שמדובר בתקציבי עתק, לא מדובר בתקציבי עתק, מדובר בקושי בהדבקת פער בן עשרות שנים.

איתי אלימלך: אני זכאי של המערכת הזאת במשך 22 שנים, בכל השנים הללו, עד לפני שנה, לא ראיתי שום תהליך חיובי בתוך המערכת.

איתי אלימלך: צריך להגיד את הדברים, בשנה האחרונה תהליכים כמו ביטול מבחן הכנסה- - - חצי משרה, הסמכה של קציני תגמולים במחוזות שיכולים לתת החלטה במקום, יש פה תהליך אדיר שאותו לימור מובילה בסוג של להטוטנות, אני לא יודע איך עוד אפשר להגדיר את הדבר הזה.

איתי אלימלך: דיברו פה חברים על עובדי אגף שעדיין מפריעים, לא נשארו הרבה כאלה אבל עדיין יש כאלה שממשיכים להפריע גם מבפנים.

איתי אלימלך: הוועדה המכובדת שמעה את הכול ויודעת בדיוק מה הפתרונות.

איתי אלימלך: הדבר שנחוץ לנו והובטח במפורש הוא החלטת ממשלה שתקדם את ביצוע הדברים שכולנו יודעים שצריך לעשות.

איתי אלימלך: הכסף תוקצב כבר בתחילת השנה, אין שום סיבה שהדבר לא יקרה עוד שבוע עוד שבועיים.

נדב הירש: שיעמדו בהבטחות.

דניאל סער: היום, עכשיו.

איתי אלימלך: אסיים בנימה פחות נעימה – הכתובת על הקיר.

איתי אלימלך: אמרנו את זה בתחילת התהליך ואז קרו כמה אירועים.

איתי אלימלך: שוב אפשר להגיד שהכתובת על הקיר.

איתי אלימלך: אפשר לפתור את זה מהר מאוד, תודה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: מתי אמור להיות הפגישה עם מזכיר הממשלה?

עידן קלימן: מזכיר הממשלה כבר היה אצלנו וקיבל סקירה רחבה, הוא קיבל מאיתנו את מה שאדוני רואה אצלו, דיבר עם ראש המטה של בני גנץ על מנת לייצר סינכרון.

עידן קלימן: הוא התקשר אליי לאחר יומיים ואמר לי: "לפעולה".

עידן קלימן: מאותו רגע, על הכיפק, אני כבר הולך לאירוע הבא שלי.

עידן קלימן: ואז אני פתאום קולט שהנה, מתקרב היעד – יש לי ניסיון כבר – אני רואה שלא שואלים אותי שאלות ולא מחדדים עניינים אז אני מבין שהולכים לנפנף אותי.

רם בן ברק: גבירתי, בבקשה.

נעמי מוראביה: נעמי מוראביה, יושבת-ראש מטה מאבק הנכים בישראל.

נעמי מוראביה: אני רוצה להגיד משהו לחבריי שיושבים כאן – זכיתם.

נעמי מוראביה: בתוקף תפקידי עבדתי שנים מול לימור ואני רוצה להגיד לכם שמה שהאישה הזו עשתה, אנחנו לא חלמנו, ולא פיללנו וזה היה מעבר לכל.

נעמי מוראביה: היא הייתה מתת עבורנו.

נעמי מוראביה: ביום שנודע לי שהיא עברה לנהל את אגף השיקום אמרתי שמגיע לנכי צה"ל סיוע מאישה כמו לימור.

נעמי מוראביה: אני רוצה להתייחס לבעיה שלא הונחה על השולחן כל-כך.

נעמי מוראביה: על כל חבר בארגון נכה צה"ל יש שני נכים או שלושה שנודדים בין ועדות רפואיות.

נעמי מוראביה: כל האנשים האלה מגיעים אלי מכיוון שהם לא מוכרים כנכי צה"ל.

נעמי מוראביה: אם שפר עליהם גורלם הם יוכרו על ידי הביטוח הלאומי אבל גם לא בטוח.

נעמי מוראביה: ביטוח לאומי מערים קשיים רבים, הכשל הוא בוועדות הרפואיות.

נעמי מוראביה: לימור יודעת את דעתי לגבי הנושא הזה, אני חושבת ששם צריך להתחיל לטפל.

נעמי מוראביה: אני נמצאת כאן בשמו של ילד מבריק שהשיג ציונים מעולים בבגרויות, התגייס לצה"ל עם כל המוטיבציה, לחם בבקעת הירדן במסגרת שירות בגדוד לביא של חטיבת כפיר ובעקבות אירוע נהיה פוסט-טראומטי.

נעמי מוראביה: התשובה שהוא קיבל בוועדה הפסיכיאטרית הייתה שבגלל שבכיתה ב' היו לו קשיי הסתגלות כי ההורים שלו עברו גירושים, אז הוא לא הוכר.

רם בן ברק: את זה כבר פתרנו, אני מקווה.

נעמי מוראביה: הוא אפילו לא מגיע אל השולחן הזה אבל הוא גוסס והוא יופיע כאן ברשימה שהוצגה כי הוא עומד למות.

נעמי מוראביה: הוא על סף מוות, אראה אחר כך ללימור את התמונות והיא תבין במה מדובר.

נעמי מוראביה: אני מבקשת התייחסות של הוועדה הזו גם לאנשים האלה, בבקשה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: רותי פרמינגר, בבקשה.

רותי פרמינגר: שלום רב, אני רותי פרמינגר מארגון נפגעי פעולות האיבה.

רותי פרמינגר: שמענו סיפורים באמת קשים אבל אנחנו שומעים אותם כבר חודשים ארוכים ובמשך עשות דיונים בכל מיני ועדות בכנסת.

רותי פרמינגר: כמו שאמר עידן, אם לא נגיע למצב שהממשלה באה ורק היא יושבת, כי כל הסיפורים האלה הם קשים מאוד אבל זה פיליבסטר.

רותי פרמינגר: צריך לעשות את המעשה שלא נעשה.

רותי פרמינגר: הסיפור בו הוא לתת תקציבים.

רותי פרמינגר: הכנסת הולכת להתפזר, זה לא סוד, מיליארדים יישפכו פה.

רותי פרמינגר: אני חושבת שזה ביזוי ורשלנות של כל מי שנוגע בעניין.

רותי פרמינגר: צריך שישבו כל נציגי הממשלה שנוגעים בעניין.

רותי פרמינגר: הכנסת היא הגוף המפקח על הממשלה, יש כבר כמעט ביזוי שכולנו באים לפה, שומעים הבטחות ולא קורה כלום.

רותי פרמינגר: צריך לשים לזה סוף.

רם בן ברק: צודקת ב-100%.

רם בן ברק: סגן אלוף מיטל סמט כהן, בבקשה.

מיטל סמט כהן: שלום לכולם, שמי מיטל סמט כהן, אני ראש הענף לליווי וטיפול בפצועי ונכי צה"ל.

מיטל סמט כהן: מדובר בענף שהוקם בחודשים האחרונים כחלק מרפורמת "נפש אחת".

מיטל סמט כהן: אם אנחנו עוסקים ביישום הרפורמה אז חשוב שתשמעו בכמה משפטים על העשייה שלנו ועל שיתוף הפעולה עם משרד הביטחון, אגף השיקום וארגון נכי צה"ל.

מיטל סמט כהן: הקמנו מרכז טלפוני לפצועים, נכים ובני משפחותיהם, וכן למי שנמצא בתהליך הכרה.

מיטל סמט כהן: המטרה היא לסייע לאנשים בתהליכים שקשורים בצה"ל.

מיטל סמט כהן: אנחנו מקבלים פניות יזומות גם ממשרד הביטחון כשהם מבקשים לסייע לאנשים שמבקשים את ההכרה ובזה אנחנו נותנים את המענה.

מיטל סמט כהן: הקמנו דרג נפרס בחילות ובחטיבות.

מיטל סמט כהן: במדורי הנפגעים יש קציני נפגעים שהתפקיד שלהם, יחד עם המפקדים, הוא ללוות את הפצועים והנכים של כל יחידה ויחידה.

מיטל סמט כהן: הקמנו גוף שהוא גוף מקשר בין משרד הביטחון לצה"ל.

מיטל סמט כהן: המטרה היא לסייע לאנשים בהליך התביעה וההכרה מול משרד הביטחון בכל מה שקשוב בצה"ל.

מיטל סמט כהן: הכוונה היא לאיסוף מסמכים, הוכחת קשר נסיבתי ועוד.

מיטל סמט כהן: הכוונה היא להנגיש את כל המידע שאצלנו לאנשים כדי לסייע בתהליכים האלה.

מיטל סמט כהן: הדרך ארוכה ואנחנו בתחילתה.

מיטל סמט כהן: אני רוצה לציין לחיוב, פתחה לימור וסיפרה על העבודה יחד, אנחנו רואים את עצמנו כגוף משלים שהוא חלק ממשולש של אגף השיקום ושל ארגון נכי צה"ל.

מיטל סמט כהן: אנחנו רואים שככל שהעבודה מתקדמת ושיתוף הפעולה קורם עור וגידים אנחנו מצליחים להגיע לתוצאות טובות יותר.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: דברי תגובה לראש אגף הסיכום, בבקשה.

רם בן ברק: משרד האוצר לא יכול לחדש לנו כלום.

רם בן ברק: גם לא פה וגם - - -

רותי פרמינגר: זו בדיוק הטרגדיה.

דניאל סער: אפשר להגיד משהו חשוב?

רם בן ברק: לא, כל אחד דיבר ונאמרו דברים חשובים.

דניאל סער: כן הוקם בית חם בשטח, בשבוע הזיכרון.

דניאל סער: אנחנו, הלומי הקרב, עשינו את זה בעצמנו בשיתוף פעולה עם עידן קלימן והעזרה שלו.

רם בן ברק: אני מכיר, אני מכיר.

דניאל סער: אז אפשר לעשות דברים, אפשר לעשות דברים.

דניאל סער: הקמנו אותם אנחנו בעצמנו, לא גוף ממשלתי אלא אנשים פרטיים.

רם בן ברק: אני מכיר, זו יוזמה מבורכת.

דניאל סער: ביום הזיכרון לא היה מקרה אחד של אשפוז ולא של שום דבר יוצא מן הכלל.

דניאל סער: במקרים הקשים ביותר שקיימים במדינה נאספו שם.

דניאל סער: יש לנו את הידע והכלים לתת לכם לתת לנו.

דניאל סער: אם חסרים לכם פתרונות, בואו לשאול אותנו.

רם בן ברק: אנחנו שאלנו אתכם היום ושמענו ואין לנו פקפוק בחשיבות של הבתים החמים והם צריכים להיות מוקמים מהר ככל האפשר.

גל רוטשטיין: חשוב לדעת שגם התשתיות קיימות.

גל רוטשטיין: יש את בית קיי בנהריה, מלון תדמור בהרצליה.

גל רוטשטיין: רק צריך לשפץ ולהפעיל, תוך שבוע המקום יכול להיות קיים, זה סתם מעוכב בירוקרטית.

רם בן ברק: לימור, בבקשה.

לימור לוריא: אגיב בכלליות כי נאמרו פה דברים רבים.

לימור לוריא: אני חושבת שנעשתה עבודה רבה ובאותה נשימה אני יכולה לומר שעבודה רבה לפנינו.

לימור לוריא: חלק במגרש שלנו, ואני לוקחת אחריות על זה, ואנחנו עושים מאמצים לשפר.

לימור לוריא: בחלק מהדברים דרושה הסכמה גם של גופים נוספים.

לימור לוריא: אם אנחנו מדברים על הדיור, הרכב, כוח האדם שיוכל לתת מענה, בנושאים אלה אנחנו זקוקים להתגייסות של כולם.

לימור לוריא: דובר פה על תקצוב בתי הלוחם, אנחנו רואים את העבודה החשובה מבחינתנו.

לימור לוריא: אנחנו משלימים, מבחינתי ההשלמה של בתי הלוחם חשובה וגם זה עלה.

לימור לוריא: הסיוע המשפטי, גם פה אנחנו צריכים התחייבות של משרד המשפטים ותקצוב שלי.

לימור לוריא: אם תרצה, אדוני, נפרט גם את הדברים שבתחום שלנו ושאנחנו עובדים עליהם.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: רפי כהן צמח, בבקשה.

רפי כהן צמח: יש לי הצעה, כמו שאמרתי בתחילת דבריי, יש דוחות של ועדות שכבר התכנסו, אולי כבוד היושב-ראש יבקש את הדוחות, יראה את ההמלצות והמסקנות ויבין מזה את הפער בין ההמלצות של אנשי מקצוע מהטובים בארץ לבין פקידונים שלא מאשרים.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: נדב, אתה רוצה להגיד מילה אחרונה?

רם בן ברק: אני מסמפט אותך באופן אישי.

נדב הירש: גם אני אותך.

נדב הירש: הכול ברוח טובה והכול מקצועי, אין לי משהו אישי נגד אף אחד.

נדב הירש: חשוב לי להגיד שאנחנו מאוחדים, כל הנכים, אנחנו קבוצה גדולה של אנשים.

נדב הירש: לימור, אנחנו מאחורייך, אנחנו תומכים בך בכל החלטה שאת עושה.

נדב הירש: תדעי שיש לך צבא שלם מאחורייך.

נדב הירש: כולנו כאן לשם אותה מטרה.

נדב הירש: החלום שלי הוא שתהיה אחדות בעם ישראל אז בוא נתחיל באחדות בין הנכים והחיילים שזה הדבר החשוב ביותר בעיני.

נדב הירש: בשורות טובות ותודה.

רם בן ברק: תודה, אני אפילו שמח מאוד שנתתי לך את זכות הדיבור.

רם בן ברק: אני מודה לכל מי שבא.

רם בן ברק: לפעמים טוב שיש מקום שאפשר לשמוע את האנשים – זה במענה לעידן – זה גם מחזק אותך בקבלת ההחלטות וגם ראוי שבמשכן הכנסת באי הבית ישמעו את המצוקה הקשה שנמצאים בה אנשים, לכן אני שמח שקיימנו את הדיון.

רם בן ברק: אין מנוס מלוודא שהרפורמה יוצאת לפועל, זה התפקיד שלי.

רם בן ברק: יש לוודא שהכספים מגיעים, שהצוותים מוקמים והדברים קורים.

רם בן ברק: אני לא רוצה לפרט בדיוק מה.

רם בן ברק: הבתים החמים הם סופר חשובים וצריך לראות איך אפשר לקדם את זה במרכז, בצפון ובדרום.

רם בן ברק: יש לעשות תוכנית חירום ולקדם את זה.

רם בן ברק: הכלבים הם סופר-חשובים, יש ממש מקרים מצילי חיים.

רם בן ברק: אני לא רוצה להגיד מה עכשיו כי אמרנו מה צריך לעשות.

רם בן ברק: אדבר היום עם מזכיר הממשלה, אכנס בעשרת הימים הקרובים פגישה שלי יחד עם מנכ"ל משרד הביטחון, מנכ"ל משרד האוצר, ראש אגף השיקום, יושב-ראש ארגון נכי צה"ל, מנכ"ל משרד המשפטים, נציבות המדינה.

רם בן ברק: נשב בישיבה מקצועית וסגורה כדי לראות איך אנחנו מתגברים על הבירוקרטיה של משרד האוצר, איך אפשר לקדם את הדברים הללו.

רם בן ברק: נראה איך אנחנו יכולים לתת מזור להרבה מאוד כאב ולעזור לאנשים שבסוף אנחנו חייבים להם המון.

רם בן ברק: תודה רבה, הישיבה נעולה.