ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 120, 2022-07-04 11:00

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את הדיון של ועדת ביטחון הפנים ושל ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים.

מירב בן ארי: היום 4 ביולי 2022, ח' בתמוז התשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא היערכות גופי הממשלה להילולת הרשב"י במירון – הסקת מסקנות, ובנוסף צירפנו לדיון הצעה לדיון מהיר, שהוגשה לוועדת ביטחון הפנים, בנושא התנהלות משטרת ישראל בהילולת ל"ג בעומר במירון התשפ"ב, של חברי הכנסת פינדרוס, בן צור ובן גביר.

מירב בן ארי: בדיון הזה מכבדים אותנו בנוכחותם סגן השר לשירותי דת חבר הכנסת מתן כהנא והפרויקטור של אירוע הילולת הרשב"י צביקי טסלר.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת.

מירב בן ארי: צריך לזכור שהם הגישו את הבקשה לדיון מהיר לפני כחודש, אפילו יותר.

יצחק פינדרוס: הגשתי את זה בצוהרי ל"ג בעומר בשעה 2 בצוהריים, לפני ההודעה על הסגירה ההרמטית.

מירב בן ארי: נכון, ולמרות שהוועדה כשהיא מקבלת נושא לדיון מהיר היא מחויבת לנהל את הדיון, חברי הכנסת אישרו לנו לחכות לאירוע הסיכום הזה.

מירב בן ארי: אז קודם כול תודה רבה לחברי הכנסת על ההיענות.

מירב בן ארי: תודה רבה לך, יוליה חברתי.

מירב בן ארי: אני אגיד מילה, אחריי יוליה ולאחר מכן סגן השר.

מירב בן ארי: עקבתי אחרי אירוע ההילולה.

מירב בן ארי: עקבתי גם אחר הנאום של מתן כהנא במליאה, שבו היה כאן אירוע נדיר שלא קורה רבות, שבו חבר כנסת או שר לקח אחריות על משהו שלא עובד היטב.

מירב בן ארי: בדרך כלל אנחנו רגילים לשמוע שהכול בסדר והכול טוב והכול הסתדר, אבל עמד אז השר, שהיום הוא סגן שר, מתן כהנא ואמר: נכון, האירוע נוהל אבל יש הרבה מה לתקן.

מירב בן ארי: לכן ביקשנו לנהל את הדיון הזה היום.

מירב בן ארי: אני חושבת שיש פה בשורה חשובה מאוד, גם שלי וגם של יוליה, של שתינו ביחד, שמרגע שהגענו לכנסת התחלנו קודם כול במינוי של ועדת חקירה ממלכתית לאירוע מירון, שבו אותן 45 משפחות שכולות צריכות לקבל תשובות מן המדינה, ולא הסתפקנו רק בוועדת החקירה שאותה אישרנו אלא ליווינו את כל האירוע, כולל סיור משותף של שתי הוועדות על ההר וכולל הדיון כאן היום.

מירב בן ארי: אני יודעת ומבטיחה, ואני מניחה שגם יוליה, שכאשר נחזור לפה בעזרת השם נמשיך ללוות את מירון, לא משנה אם זה מן הקואליציה או מן האופוזיציה.

מירב בן ארי: אני מדברת בשמי ואני בטוחה שגם את.

מירב בן ארי: לא משנה איפה נהיה נמשיך ללוות את נושא מירון.

מירב בן ארי: עכשיו כשאנחנו גם מבינות בו, עכשיו כשגם היינו בו, אני אומרת בשם שתינו, אני מניחה שתסכימי, שבכנסת הבאה נמשיך להיות כאן עד שיום אחד יהיה מתווה מירון הולם ומתאים.

מירב בן ארי: עם זאת, אני חייבת לומר משהו לטובת צביקי טסלר וסגן השר מתן כהנא שהוא חבר שלי.

מירב בן ארי: אני חושבת שמה שעשיתם בשנה הזאת לא עשו רבים לפניכם, רבים שפשוט התנערו מאחריות, התנערו מן הסמכויות שקיבלו.

מירב בן ארי: עשיתם כאן ביחד עם המשטרה – מפקד מחוז צפון שמעון לביא נמצא כאן ואני מברכת אותו שהגיע לדיון הזה.

מירב בן ארי: אני יודעת שאתה עברת את האסון במירון, אז מתוך זה לפעול מתוך מטרה באמת לתת למתפללים את מה שמגיע להם, מקום בטוח והולם, אז אני רוצה להודות לכם.

מירב בן ארי: אודה לכם גם בסוף.

מירב בן ארי: עם הלקחים שיהיו כאן גם חשוב לדעת לומר תודה.

מירב בן ארי: ראינו אתכם עומדים בקו הראשון באירוע מירון.

מירב בן ארי: גם אם יש תיקונים נדרשים, ואני בטוחה שנדבר עליהם, עשיתם כאן צעד ששנים התעלמו, פשוט התעלמו ולאף אחד לא היה אכפת.

מירב בן ארי: אז גם על האכפתיות שלכם ועל העבודה המסורה שלכם, גם על זה תודה.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מירב בעצם כבר אמרה כמעט הכול.

מירב בן ארי: כולנו זוכרים את האירוע שהיה לפני שנה, אירוע טרגי שעוד לא ידענו כמוהו במדינת ישראל, ואנחנו זוכרים שגם אז כולם הזדעזעו ואף אחד לא לקח אחריות.

מירב בן ארי: לכן יש ועדת חקירה ממלכתית ואנחנו נדע את התוצאות.

מירב בן ארי: לדעתי השבוע זומן לשם גם ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.

מירב בן ארי: כלומר האירוע הזה ילווה אותנו עוד זמן רב מאוד.

יצחק פינדרוס: אם נתניהו זומן את אומרת שזה מבטיח שזה ילווה אותנו הרבה זמן.

יצחק פינדרוס: אנחנו כרגע לא נחפש אשמים על מה שהיה לפני שנה.

יצחק פינדרוס: אנחנו נלמד לקחים מן האירוע שהיה השנה.

יצחק פינדרוס: היו הרבה מאוד התלבטויות וספקות.

יצחק פינדרוס: אגב, קיימנו על זה דיון בכנסת, אחר כך סיור, אחר כך עוד דיון, כלומר אנחנו באמת לקחנו את האירוע הזה ברצינות רבה.

יצחק פינדרוס: כאשר היינו במירון ראינו שהמקום לוקה בחסר.

יצחק פינדרוס: יש הרבה מה לטפל שם, גם מבחינת התעבורה, קווי ביוב.

יצחק פינדרוס: אני מקווה מאוד שאנשי משרד הבריאות נמצאים פה, היו צריכים להיות.

יצחק פינדרוס: זה בעצם גם סוג של סכנה לבריאות הציבור.

יצחק פינדרוס: ראינו שהיו הרבה מאוד התלבטויות בקרב בעלי תפקידים שניהלו את האירוע איך לעשות ומה לעשות.

יצחק פינדרוס: נכון, זה לא פשוט.

יצחק פינדרוס: גם קיבלנו הרבה פניות מציבור המתפללים שהיו בספק מה יהיה ואיך יהיה.

יצחק פינדרוס: לא אגיד שהכול מושלם.

יצחק פינדרוס: אין מושלם, אבל היה כאן ניסיון בפעם הראשונה לנהל.

יצחק פינדרוס: אני מקווה מאוד שמכל גורמי המקצוע, גם מצביקי טסלר וגם מן המשטרה, אנחנו לא נשמע שהם היו מאה אחוז ואילו האחרים לא בסדר, אלא כל אחד צריך ללמוד מן האירוע הזה ולהפיק לקחים.

יצחק פינדרוס: לגבי דחיית הדיון, חבר הכנסת פינדרוס, ניסינו לקבוע את הדיון הזה לדעתי חמש–שש פעמים.

יצחק פינדרוס: עם מירב בן ארי בכל פעם קבענו תאריכים והבנו עד כמה זה חשוב וניסינו לקיים את הדיון כמה שיותר מהר, אבל לצערי היינו צריכים לחכות למסקנות של גורמי מקצוע כדי שהדיון לא יהיה ריק מתוכן אלא באמת מעשי, היינו צריכים לחכות למסקנות של המשרד לשירותי דת, ואחר כך משטרת ישראל התעכבה.

יצחק פינדרוס: בגלל זה היינו צריכים בכל פעם לדחות את הדיון כדי שיהיו פה אנשים שייתנו לא הערכות ולא בכאילו אלא דברים אמיתיים ומהותיים.

יצחק פינדרוס: אני מבקשת מכם גם במעמד הזה לשלוח לוועדה, גם המשטרה וגם המשרד לשירותי דת, את עיקרי התחקירים שלכם, המסקנות שלכם, שגם אנחנו נוכל ללמוד את זה.

יצחק פינדרוס: הבנתי שיש מסמכים עבי כרס גם פה וגם במשטרה.

שמעון לביא: רק לתקן אותך, יוליה: באסון מירון אני לקחתי אחריות ועשיתי את זה בשידור חי מול כל מדינת ישראל, ואני עדיין עומד מאחורי הדברים שלי.

מירב בן ארי: אתה היחיד שעשה את זה.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> הלוואי שכולם היו כמוך.

מירב בן ארי: גם הגורמים האחרים, חוץ מן המשרד לשירותי דת ומן המשטרה, אם יש לכם דוחות ומסקנות שאתם חושבים שרלוונטיים – כבאות והצלה, מד"א, משרד הבריאות – תעבירו אותם כדי שנוכל לפרסם את החומר הזה, כי זה חשוב לציבור, זה לא חומר סודי, ושהחומר הזה יפורסם באתר הכנסת בשתי הוועדות שלנו.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו גולשים לתוך הדיון.

מירב בן ארי: סגן השר לשירותי דת, בבקשה.

יואב בן צור: קשה לך עם זה שהוא סגן שר, יוליה?

מירב בן ארי: למען האמת לי קשה עם זה.

יואב בן צור: תמנו אותו.

מירב בן ארי: ניסינו.

יצחק פינדרוס: יום טוב כלפון יכול היה להישאר חבר כנסת.

יצחק פינדרוס: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> בן צור, זה לאנשים שלך.

מתן כהנא: אני רוצה מאוד לקוות שהדיון הזה יתרכז באיך שהילולת מירון בשנה הבאה תהיה יותר מוצלחת.

יצחק פינדרוס: איך שהילולת מירון השנה לא הייתה.

יצחק פינדרוס: לא הייתה הילולה.

מתן כהנא: אפשר גם להתרכז בזה, אתה יכול להתרכז במה שאתה רוצה.

יואב בן צור: גם אתה אמרת שלא הייתה הילולה נורמלית.

מירב בן ארי: בואו ניתן לסגן השר לדבר.

מירב בן ארי: את ההילולה שהייתה בשנה שעברה אתם רוצים למחוק מן ההיסטוריה שלכם.

מירב בן ארי: אין מה להתגאות.

יואב בן צור: מן ההיסטוריה שלנו?

יואב בן צור: חברים, די, שלנו, של כולנו.

יואב בן צור: 45 אנשים שילמו בחיים.

יואב בן צור: אתם רוצים את מה שהיה שבשנה שעברה או שעם כל הליקויים את מה שהיה השנה?

יואב בן צור: אני מעדיפה את מה שהיה השנה.

יואב בן צור: אולי בשנה הבאה נתקן.

יואב בן צור: כי אין לך הבנה מה זה הילולה.

יואב בן צור: אז אתה מעדיף 45 הרוגים?

יואב בן צור: זה המחיר שאתה מוכן לשלם?

יואב בן צור: אני מאמינה שלא.

יואב בן צור: אני אדבר מאוחר יותר.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו.

מירב בן ארי: אתה תדבר על ההילולה, אבל עם כל הכבוד, שתינו עשינו כאן עבודה במשך השנה האחרונה.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, כאשר הייתי קטנה הייתי מגיעה להילולה.

מירב בן ארי: מה לעשות שבשנים האחרונות היא נכבשה על ידי עסקנים ורוב העם כבר לא עולה להילולה.

מירב בן ארי: הייתי שם בכל החיים שלי כאשר הייתי צעירה.

מירב בן ארי: אז קודם כול, אל תיתן לנו טיפים על מי מבין מה זה הילולה.

מירב בן ארי: דבר שני, עשינו כאן עבודה מתוך מטרה לסייע.

יואב בן צור: את מבינה.

מירב בן ארי: בן צור, עזוב, די.

יצחק פינדרוס: מבחן התוצאה היה בל"ג בעומר.

מירב בן ארי: סגן השר מתן כהנא, בבקשה.

מתן כהנא: בוקר טוב.

מתן כהנא: בשבוע שעבר התקיים תחקיר בראשותי, שמטרתו אחת ויחידה: לוודא שבשנה הבאה ההילולה תהיה הרבה הרבה יותר מוצלחת.

מתן כהנא: התחקיר הזה לא עסק בחיפוש אחר אחראים כי לא צריך לחפש אותם, יש רק אחראי אחד למה שהיה השנה, קוראים לו מתן כהנא, ולכן אין שום סיבה לחפש אחראים אחרים.

מתן כהנא: אני האחראי היחיד.

מתן כהנא: היו לנו שני יעדים השנה.

מתן כהנא: היעד הראשון, אפס הרוגים ופצועים.

מתן כהנא: ביעד הזה לשמחתי עמדנו עמידה מלאה וזה שמחה גדולה.

מתן כהנא: היעד השני היה לייצר חגיגה שמחה ומוצלחת.

מתן כהנא: ביעד הזה נכשלנו, פשוט נכשלנו.

מתן כהנא: השנה הלכנו למתווה חדש ומהפכני, שפשוט שינה סדרי עולם באיך מתנהלת הילולה במירון.

מתן כהנא: עשינו את זה בקבועי זמן קצרים מאוד כי חיכינו למסקנות ועדת הביניים של ועדת החקירה, ואחרי כן יצאנו לדרך בתוך סיטואציה פוליטית מורכבת ועשינו את זה בקבועי זמן לא פשוטים, עם פערים תשתיתיים אדירים.

מתן כהנא: לדעתי היו שם כ-70 מפגעים תשתיתיים שטופלו בזמן הקצר הזה, אתגרים חוקיים וחוקתיים משמעותיים מאוד בארגון ההילולה הזאת.

מתן כהנא: את כל ההתארגנות עשינו בזמן קצר מאוד.

מתן כהנא: בניהוגו של צביקי טסלר הכנו מסמך שיש בו 100 הערות, שרובן המוחלט מופנה אלינו פנימה, על דברים שאנחנו כאחראים על ההילולה יכולנו לעשות טוב יותר.

מתן כהנא: אני מקווה מאוד שנוכל לתקן אותם לשנה הבאה.

מתן כהנא: אני לא מחפש אף אחראי אחר.

מתן כהנא: אנחנו מסתכלים פנימה על עצמנו.

מתן כהנא: יש הרבה דברים שיכולנו לעשות טוב יותר גם בתוך המתווה כפי שהוא תוכנן.

מתן כהנא: אחת הנקודות המרכזיות שהביאו לאי הצלחה של השמחה הייתה ההתנהלות סביב הציון.

מתן כהנא: אומר את זה במילה ואני בטוח שאחר כך זה יורחב פה – "הציון", הכוונה לקבר עצמו.

מתן כהנא: אם תכננו שיהיו על ההר במתחם כ-16,000 אנשים בו-זמנית, בדיעבד מסיבות שונות, שחלקן בגללנו, אנשים התרכזו בציון עצמו ולכן העומס סביב הציון הוא שגזר בסוף כמה אנשים יוכלו להיות במתחם ההר.

מתן כהנא: זה היה חלק מן הכשל.

מתן כהנא: אני אומר בצורה ברורה, אין לנו עדיין פתרון לנושא הזה לקראת השנה הבאה.

מתן כהנא: זה דבר שנצטרך לחשוב עליו היטב כולם ביחד כדי לראות איך אנחנו מייצרים התנהלות אחרת סביב הציון.

מתן כהנא: חלק מן הדברים, אם נתקן את הדברים שתוכננו השנה, יתנו מענה, אבל זה לא יספיק.

מירב בן ארי: תתמקד בציון של הקבר.

מתן כהנא: כל המעורבים חושבים שבגדול העקרונות של המתווה הם הדרך הנכונה להמשיך בשנה הבאה.

מתן כהנא: אם נדע לתקן את 100 ההערות שצביקי טסלר כתב במסמך שלו ונדע למצוא מענה להתנהלות בציון עצמו, אני חושב שיש לנו פה פיצוח כדי שתהיה התקדמות משמעותית בהצלחת האירוע בשנה הבאה.

מתן כהנא: אנחנו נכנסים עכשיו לאי יציבות פוליטית שתסתיים במקרה הטוב בסוף חודש ינואר.

מתן כהנא: זה מאוחר מאוד כדי להתחיל להיערך למירון תשפ"ג.

מתן כהנא: לכן הגדרתי במשרד לשירותי דת שמירון תשפ"ג מתחיל עכשיו.

מתן כהנא: תוך שבוע, שבוע וחצי יהיה לנו דיון התנעה למירון תשפ"ג, כי אי אפשר לחכות עד שהשר הבא יישב על הכיסא ויתניע את התהליך.

מתן כהנא: אני רוצה להגיד תודה גדולה לצביקי טסלר, שעשה פלאים בתוך הדבר הזה וגרם לכך שברוך השם הייתה הילולה השנה, שלא נהרג ולא נפצע אף אחד, וזו הייתה המטרה הכי גדולה שלנו.

מתן כהנא: יש לנו הרבה לאן להתקדם, הרבה מה ללמוד.

מתן כהנא: אני מצפה מכולם בשעות הקרובות, אל תחפשו אחראים.

מתן כהנא: אני אחראי.

מתן כהנא: עכשיו בואו נתרכז איך לעשות את זה טוב יותר בשנה הבאה.

מתן כהנא: תודה.

מתן כהנא: תודה רבה, אדוני סגן השר.

מירב בן ארי: גם אנחנו אמרנו תודה, למען הסר ספק.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול שאלה על ציון הקבר.

מירב בן ארי: מבחינתך אחת החולשות הגדולות, מעבר ל-100 ההערות שתיכף יתייחסו אליהן, היא ההחלטה לאפשר כניסה של 16,000 בו-זמנית למקום הציון?

מתן כהנא: אני מציע שאחר כך אנשי המקצוע ידברו על זה.

מתן כהנא: כשדיברנו על 16,000 אנשים, זה בכל המתחם של האזור, ובדיעבד גם בגלל דברים שתלויים בנו, גם בגלל דברים שאנחנו לא עשינו מספיק טוב כולם התרכזו בציון, וגם בתוך הציון עצמו הדברים התנהלו פחות טוב ממה שתכננו.

מתן כהנא: יכול להיות שהתכנון לא היה טוב, יכול להיות שהמתווה מראש לא היה טוב.

מתן כהנא: זה יצר אווירה לא טובה, כל מיני דברים מן הסוג הזה.

מתן כהנא: אני אומר בצורה הכי ברורה: אין לנו פיצוח איך לנהל את הציון עצמו בשנה הבאה.

יצחק פינדרוס: כי אתם באמת לא מתאימים לזה.

מתן כהנא: בסדר, אז אתה מתאים לזה.

מתן כהנא: צביקי טסלר, בבקשה, אחר כך אנשי המשטרה ואחר כך חברי הכנסת ומשרדים רלוונטיים.

צביקי טסלר: בוקר טוב.

צביקי טסלר: אמשיך את דבריו של סגן השר.

צביקי טסלר: ביום חמישי הגשתי את הסיכום שלי לסגן השר לשירותי דת וגם עותק לוועדת החקירה, כפי שהתבקשתי.

מירב בן ארי: אתה מסיים?

צביקי טסלר: אני כבר סיימתי.

צביקי טסלר: אני כבר לא מועסק.

מתן כהנא: הוא פה בהתנדבות עכשיו.

צביקי טסלר: תודה גם על זה.

צביקי טסלר: הסיכום ששלחתי כולל את הסיכום שלי, שכולל כאמור 100 הערות.

צביקי טסלר: אני מתחייב בפניכם לא לעבור על כולן פה.

מירב בן ארי: אתה יכול לשלוח אותו לוועדה.

צביקי טסלר: אשלח בוודאי.

צביקי טסלר: הוא כולל גם את הסיכומים של כל הגופים המארגנים כנספחים, ככתבם וכלשונם.

צביקי טסלר: כלומר יש הכול במסמך הזה, שעוטף את האירוע מכל הצדדים.

צביקי טסלר: אנחנו לא צריכים שהם ישלחו, הכול יש אצלך.

צביקי טסלר: הכול נמצא שם, אלא אם כן רוצים לשלוח לכם דברים נוספים, אבל הסיכום של הגופים מופיע כנספח בסיכום שלי.

צביקי טסלר: כפי שאמר סגן השר, גם אני רואה חשיבות בכך שהתחקיר יהיה צופה פני העתיד.

צביקי טסלר: אני מרגיש נושא באחריות לפחות כמו השר, למרות שהוא לקח את האחריות על עצמו.

צביקי טסלר: האחריות היא עליי כממונה לארגון וניהול ההילולה באופן מלא, וגם במובן הזה לא צריך להמשיך ולעסוק בחיפוש של מי אחראי על כל דבר.

צביקי טסלר: נסיבות האירוע שונות מאוד.

צביקי טסלר: בכלל אירוע מירון הוא אירוע שונה מהותית מכל האירועים שמתקיימים במדינה, בגודלו, בעוצמתו, במורכבותו, במשמעויות שלו כלפי קהילות שונות, נסיבות הלו"ז של ההכנות שעמד עליהן סגן השר, הנסיבות הטרגיות של האסון בשנה שעברה, עם הוועדה שמתנהלת ברקע.

צביקי טסלר: כל אלה יצרו אירוע שהוא מיוחד במינו בכמה מובנים.

צביקי טסלר: אם אני צריך לומר את הכותרות, קודם כול, מימשנו מתווה הילולה חדש.

צביקי טסלר: לא המצאנו אותו אלא בנינו אותו על בסיס המלצות הביניים של ועדת החקירה.

צביקי טסלר: אעבור עליהן בהמשך ממש בקצרה.

צביקי טסלר: אפשר לסכם את הדבר הזה בשתי אמירות, שגם אותן אמר סגן השר, לכן אני אקצר.

צביקי טסלר: שיפרנו באופן משמעותי מאוד את הבטיחות בהילולה.

צביקי טסלר: אנשים בהילולה לא היו בסכנת חיים השנה כפי שהיו בשנים אחרות, גם בשנים שהן לא שנת האסון, ואנשים העידו על כך שהם הרגישו בסכנת חיים.

צביקי טסלר: השנה זה לא היה.

צביקי טסלר: מנגד פגענו במתווה הזה ובאופן שבו יישמנו את המתווה באופן משמעותי בחוויית ההילולה, ושמענו את הקולות שעולים גם מכאן וגם מן השטח ומן הקהילות השונות.

צביקי טסלר: יש כאן דיסוננס בין שני הדברים האלה.

צביקי טסלר: יכול להיות שמי שנכווה ברותחין נזהר בפושרין, אולי אנחנו נזהרנו קצת בצוננים פה ושם ולכן לקחנו יתירות גדולה מדי.

צביקי טסלר: אם ניכנס לחלק מן הדברים, את כלל ההמלצות של ועדת החקירה יישמנו, בצורה טובה יותר או בצורה טובה פחות, אבל יישמנו.

צביקי טסלר: מונה שר אחראי, הוגדרו התפקידים וממשקי העבודה, הוסרו מפגעי הבטיחות, שופרו התשתיות בהר, נמנעה צפיפות חריגה באמצעות תוכנית התנועה וויסות האנשים, הוגדל השטח שפנוי לקהל בהר ככל הניתן, כמות הקהל הוגבלה.

צביקי טסלר: היה עידוד של תחלופת הקהל ובאמת הקהל התחלף בהילולה, זה לא שהוא נשאר תקוע בהר, ואנחנו יודעים את זה מן הנתונים.

צביקי טסלר: הגבלנו את כניסת הקהל לציון הקבר על פי הנחיות של מהנדס בטיחות.

צביקי טסלר: גם יישמנו נתיב הליכה מוסדר, כפי שהוועדה הנחתה אותנו.

צביקי טסלר: התקיימה הדלקה אחת.

צביקי טסלר: קיימנו גם אירוע זיכרון במוצאי ל"ג בעומר.

צביקי טסלר: חשוב לציין את הדבר הזה כי החיבור הזה לאסון של השנה שעברה היה חשוב לנו מאוד ועשינו את זה כמובן בתיאום וביחד עם המשפחות השכולות.

צביקי טסלר: גם הגבלנו את האפשרות לחלוקת מזון בהר.

צביקי טסלר: כל הדברים האלה במסגרת של המתווה הם בהתאם להמלצות של ועדת החקירה.

צביקי טסלר: מבחינת מבנים בלתי חוקיים, כמה טופלו?

צביקי טסלר: אני זוכר 73, אבל בבקשה לא לתפוס אותי במילה.

צביקי טסלר: מה שנשאר זה רק בפריפריה החיצונית למעגל ההר, לא בתוך מעגל ההר עצמו.

צביקי טסלר: אני אומר את זה למיטב ידיעתי, אולי יש אחד או שניים שונים.

צביקי טסלר: - - - עדיין במקומה?

צביקי טסלר: כן, היא גם לא הייתה מבנה שנועד להריסה.

צביקי טסלר: להלן ארבעה לקחים עיקריים שאני מגדיר אותם כמרכזיים.

צביקי טסלר: מהם נובעים הרבה מאוד סעיפים, שלא אכנס לכולם, אגיד רק את הכיוון.

צביקי טסלר: הדבר הראשון הוא זרימת האירוע.

צביקי טסלר: זרימת האירוע נפגמה.

צביקי טסלר: דיבר קצת סגן השר על העומס בציון הקבר והמשמעויות שלו, עצירה של הנגינה, עצירה של התנועה להר.

צביקי טסלר: זה לא איפשר אירוע זורם.

צביקי טסלר: את הדבר הזה אנחנו חייבים בשנה הבאה לשחרר, ויש דרכים לשחרר.

צביקי טסלר: אגב, כשהיינו בסיור אמרנו לכם שזו הבעיה המרכזית, הזרימה.

צביקי טסלר: נכון, מירב?

צביקי טסלר: שאם מישהו יעצור – זהו, נגמרה הזרימה.

צביקי טסלר: לא התכוונתי לזרימה הזאת למען האמת אלא על כך שעצרנו את התנועה אל ההר.

צביקי טסלר: זה לא בתוך ההר אלא דווקא אל ההר.

צביקי טסלר: הנושא המרכזי השני הוא השירות לציבור.

צביקי טסלר: השירות לציבור היה לא טוב – כמות הצללה, כמות מים, שירותים בחניונים, מקומות ישיבה, גם מימוש ההפרדה בין גברים ונשים – לא בכל המקומות המארגנים עמדו בזה כפי שהם צריכים לעמוד בזה, הסדרת מתחמים מובחנים בתוך ההר.

צביקי טסלר: יש בשירות לציבור הרבה מאוד פערים, כולם עד האחרון שבהם בהישג יד לעשות את זה טוב יותר בשנה הבאה.

צביקי טסלר: הנושא השלישי הוא פריצת הציון.

צביקי טסלר: העובדה שהציון נפרץ בכוח על ידי קבוצת אנשים שהחליטה באופן מודע להפר את הסדר ולפרוץ את מערכי הבטיחות ואת מערכי האבטחה בהר, זה כמובן יצר את העצירה, יצר את העובדה שכשליש מן הציבור שתכנן להגיע והיה ביכולתו להגיע לא הגיע להילולה.

צביקי טסלר: מאחר ולא ניתן היה להשיב את מנגנוני הבטיחות ולוודא שהאירוע בטוח נאלצנו בצער רב ובקושי לסגור.

צביקי טסלר: נושא פריצת הציון צריך לקבל טיפול ממוקד, דיבר גם על זה סגן השר, וצריך לנתח את זה לעומק, את הנסיבות שגרמו לזה, החל ממעגלים רחוקים יותר וכלה במעגלים הקרובים וכלה בציון עצמו ובמתחם הקבר.

צביקי טסלר: הדבר הזה מורכב, הוא באמת בעיה מרכזית.

צביקי טסלר: ידענו מלכתחילה שזאת תהיה הבעיה המרכזית, ובכל זאת לא הצלחנו לתת את המענה המלא.

צביקי טסלר: בשנה הבאה נצטרך לפצח את זה בצורה טובה יותר.

צביקי טסלר: הנושא הרביעי שאני רוצה להדגיש הוא האירועים הנוספים.

צביקי טסלר: כשגיבשנו את המתווה הבנו שיש מקום לקיים אירועים נוספים שהם לא ממש במעגל ההר עצמו, מה שאנחנו קראנו לו שיפולי ההר, שזה מושב מירון, שזה ישיבת בני עקיבא, לקיים שם אירועים, לדעתי בשנים הבאות בהחלט גם הדלקות, אבל אירועי טיש של קהילות, של חסידויות, דבר שיאפשר לציבור להגיע, לקיים את האירועים, לחגוג אבל לא להעמיס באופן משמעותי את ציון הקבר וסביבתו הקרובה.

צביקי טסלר: את הדבר הזה הצלחנו לעשות באופן חלקי מאוד, בעיקר מסיבות רגולטוריות ומסיבות מימוניות.

צביקי טסלר: גם את זה אפשר לפצח טוב יותר בשנה הבאה, בראש וראשונה בכניסה של המדינה להקמת תשתיות מתאימות, כולל מימון התשתית הבטוחה והנכונה לדבר הזה, וכלה בתהליך רגולטורי יותר מזמין ויותר מאפשר כדי לממש את ההיתרים ואת הרישיון לקיים אירועים, שהם במהותם אירועים פרטיים של קהילות, הם לא אירועים שפתוחים לגמרי לציבור הרחב.

צביקי טסלר: כמה אירועים כאלה היו השנה?

צביקי טסלר: אושרו ארבעה אירועים כאלה במושב.

צביקי טסלר: אנחנו יודעים שהתקיים אולי עוד אירוע אחד או שניים לא מאושרים, אבל ארבעה היו באישור.

מתן כהנא: היינו רוצים שיהיו 30 אירועים.

מתן כהנא: רק ארבעה הגישו בקשות?

צביקי טסלר: הגישו יותר בקשות, אבל בקשות גם נמשכו, גם לא אושרו כי לא עמדו בקריטריונים הנדרשים של הרישוי, תהליך של הרשאה ורישוי שלא הצליח להגיע לסיומו.

צביקי טסלר: גם פה ממד הזמן שיחק משחק, צריך להגיד שהיה מעט מאוד זמן להתארגן לזה, גם זה היה חלק מן הסיפור.

צביקי טסלר: אפשר גם את זה לתקן לשנים הבאות.

מירב בן ארי: התקנות שאישרנו פג תוקפן עם סיום ההילולה?

צביקי טסלר: כן.

מתן כהנא: צריך ללכת לחקיקה.

צביקי טסלר: אני מסכם את החלק הזה ואחרי כן יש לי עוד כמה מילים קצרות להגיד.

צביקי טסלר: כפי שאמר סגן השר, גם אני סבור שהמתווה נכון, עם תיקונים לכאן ולשם, אבל המתווה בכללותו נכון, והבעיות הן במימוש שלו יותר מאשר במתווה עצמו.

צביקי טסלר: לכן ברמה העקרונית אני ממליץ לשמר את המתווה, את המסגרת ואת העקרונות של ארגון וניהול ההילולה; לשפר משמעותית את השירות לציבור, וזה אפשרי; לבחון חלופות נוספות לניהול ציון הקבר והתנועה בו; ולהקים תשתיות על חשבון המדינה שמאפשרות קיום אירועים נוספים, לרבות המנהג של תפארת יהדות מרוקו, שעושים מאהלים של משפחות ומארחים בסביבת ההר.

צביקי טסלר: גם את הדבר הזה צריך למצוא את הדרך לשמר, וניתן.

צביקי טסלר: עוד מילה על המבנה הארגוני, הסמכויות, האחריות וכל מה שקשור בזה.

צביקי טסלר: אני חושב שהמבנה הארגוני נכון ומורכב, צריך להגיד את זה, כי יש אמנם מבנה ניהולי, סגן השר לשירותי דת עומד בראשו, אני כממונה ויש את כל הגופים הנוספים, אבל לכל גוף יש גם סמכויות רגולטוריות שאי אפשר לקחת ממנו.

צביקי טסלר: זה לא שאתה יכול להגיד לרשות המקומית: תני רישוי למרות שהחוק אוסר.

צביקי טסלר: אין דבר כזה.

יצחק פינדרוס: אם הולכים על חקיקה אפשר לפתור את הבעיה, לתת לרשויות המקומיות עוד סמכויות.

יצחק פינדרוס: אם הולכים על חקיקה אז צריך כאן חקיקה שפותרת את הבעיה.

יצחק פינדרוס: לא יכולים רק ללכת לחקיקה שחוסמת את האזרחים, היא גם צריכה לחסום את הרגולטורים.

מירב בן ארי: זו המטרה.

מירב בן ארי: אנחנו אתך.

יצחק פינדרוס: אתם חוסמים רק את האזרחים, אתם גיבורים על חלשים.

יצחק פינדרוס: תהיו גיבורים על החזקים.

מירב בן ארי: אין לנו שום התנגדות לעשות חקיקה שתסדיר את מירון.

צביקי טסלר: זה אחת מן ההמלצות.

צביקי טסלר: נותר לי לדבר רק על עוד 99 המלצות נוספות.

צביקי טסלר: המבנה הניהולי מורכב כי יש סמכויות רגולטוריות ויש סמכויות ניהוליות מוסדרות.

צביקי טסלר: נכון לשמר את זה.

צביקי טסלר: זה לא לא-בסדר, זה לא באג, זה פיצ'ר וצריך להשתמש בזה בצורה נכונה.

צביקי טסלר: יחד עם זאת, היה לנו צוות מנכ"לים שאני ממליץ לשנה הבאה, אין בו צורך כצוות שעומד בפני עצמו בכל המבנה הארגוני, והיה ממונה על ההילולה, שהוא גורם חיצוני שהגיע כפרילנסר.

צביקי טסלר: לא נכון לעבוד בצורה הזו לאורך זמן.

צביקי טסלר: צריך להקים גוף ביצועי, בין אם במשרד לשירותי דת, בין אם במרכז הארצי למקומות הקדושים, כדי להיות ממונים על ההילולה ובכך להקטין במעט את המדרג ואולי גם לפשט חלק מן המדרג הניהולי.

צביקי טסלר: לסיכום: על המארגנים בעתיד יש לדעתי שתי חובות.

צביקי טסלר: האחת, להבטיח שלא חוזרים חלילה למתווה ההילולה הקודם שמהווה סכנה לשלום הציבור, והשנייה, לוודא ששולי הבטיחות שאנחנו לוקחים לא מוגזמים מדי, באופן כזה שמשבית את שמחת ההילולה.

צביקי טסלר: תודה.

צביקי טסלר: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> יש לי שאלה אחת ואחר כך המשטרה, ואחר כך נפתח לדיון לחברי הכנסת ולמשרדי הממשלה האחרים.

צביקי טסלר: רק שאלה אחת, כי בזה התעסקתי רבות וגם קיבלתי המון פניות מן הציבור, בנושא חלוקת כרטיסים.

צביקי טסלר: היו טענות, היו ספקות והיו בעיות מי מקבל, איך מקבל, באילו שעות לאיזה חסידות, מה החלוקה.

צביקי טסלר: מה היה בסוף?

צביקי טסלר: קיבלתי טלפונים גם מניו יורק ומלונדון על הנושא הזה מאנשים שדאגו מאוד שלא יוכלו להיכנס להילולה בגלל הפוליטיקה הפנימית.

צביקי טסלר: תתייחס בבקשה לנושא הזה ואחר כך נשמע את נציגי המשטרה.

צביקי טסלר: כמות השוהים בהילולה הוגבלה מלכתחילה על פי תכנון, מה שאומר שבוודאות לא כל מי שרוצה להגיע יכול להגיע.

צביקי טסלר: כלומר הטענות האלה מוצדקות לגמרי.

צביקי טסלר: גם פה זה לא באג, זה פיצ'ר, זה חלק מן התכנון, שלא כולם יוכלו להגיע, כי הביקוש גדול יותר מן ההיצע ומיכולת המקום להכיל את הציבור.

צביקי טסלר: הכרטיסים הופצו, כ-170,000 כרטיסים.

צביקי טסלר: לא כולם הוצעו למכירה כי שמרנו 15% לחלוקה לקהילות חסידים שיש להן מסורת בהר, וכך גם קבענו.

יואב בן צור: יש גם מרוקאים שיש להם מסורת בהר.

יואב בן צור: חילקת להם?

צביקי טסלר: כל השאר הופצו על ידי מכירת כרטיסים באמצעות האינטרנט.

צביקי טסלר: את המספרים המדויקים אפשר לראות בסיכומים הכתובים.

צביקי טסלר: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אתה יודע בדיוק על מה אני מדברת.

צביקי טסלר: היו טענות ש-15% מן החסידים קיבלו שעות מועדפות ויום מועדף.

צביקי טסלר: איך הייתה החלוקה?

צביקי טסלר: ה-15% של החסידויות נפרסו על פני 24 שעות.

צביקי טסלר: רק 24 שעות?

צביקי טסלר: לא יום קודם?

צביקי טסלר: לא אחר כך?

צביקי טסלר: הייתה כמדומני חסידות אחת יום קודם.

צביקי טסלר: למה זה לא היה בצורה שוויונית?

צביקי טסלר: הם ביקשו יום קודם ואין בעיה יום קודם.

יצחק פינדרוס: להיפך, זה מקל את העומס.

מתן כהנא: חברת הכנסת מלינובסקי, מרגע שאתה מגדיר שיש אוכלוסייה כלשהי שיש לה עדיפות מסוימת אתה כבר פוגע בערך השוויון.

מתן כהנא: זה היה האתגר החוקתי שעמד בפנינו.

מתן כהנא: הטענות שאני קיבלתי, ודיברתי על זה גם עם הממונה, שהחסידויות קיבלו כרטיסים וגם לשעות המועדפות, שהן שעות ההדלקה, ושם נשבר השוויון.

צביקי טסלר: חלוקת הכרטיסים אושרה על ידי משרד המשפטים, על פי טבלה מפורטת.

צביקי טסלר: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אני מבקשת ממשרד המשפטים להעביר לנו את הטבלה המאושרת לגבי חלוקת הכרטיסים.

יגאל עם  פז: זה מה שקיבלנו מן המשרד לשירותי דת.

יגאל עם  פז: אישרתם את זה?

יגאל עם  פז: כן.

יגאל עם  פז: כך זה היה בפועל?

צביקי טסלר: כן.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

מירב בן ארי: מפקד מחוז צפון, ניצב שמעון לביא, עשר דקות לרשותך.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש לך מצגת ארוכה אז מה שתצליח, כי יש כאן הרבה חברי כנסת.

מירב בן ארי: אל דאגה, נאפשר לך גם לענות תשובות.

מירב בן ארי: אם אתה רוצה אנחנו יכולים להעלות את המצגת הזאת לאתר הוועדה.

מירב בן ארי: תתרכז בדברים המרכזיים.

שמעון לביא: אתרכז בדברים המרכזיים.

שמעון לביא: רק אומר שגם אנחנו במשטרת ישראל קיימנו סיכומים נרחבים ביחד עם ארגוני החירום וההצלה, ביחד עם שאר הרשויות.

שמעון לביא: זה היה בכל הרמות.

שמעון לביא: הצגנו את זה גם למפכ"ל וגם לשר.

שמעון לביא: לכולנו הייתה משאלת לב שהאירוע הזה יעבור חלק, סוג של תיקון קל למה שהיה בשנה שעברה.

שמעון לביא: הייתי נחוש להשתתף באירוע הזה, לנהל אותו ביחד עם משטרת ישראל, ביחד עם שאר הגופים.

שמעון לביא: כאשר פורסמו מסקנות הוועדה לכאורה זה אמור להיות אירוע קליל יחסית לאירועים הקודמים: גם השיטוח של המבנים, גם הגבלת קהל, גם פרויקטור, גם היסעים.

שמעון לביא: אבל ככל שחלף הזמן הבנתי בשלב מתקדם מאוד שהאירוע הזה מורכב מאוד, בשל סיבה אחת מרכזית.

שמעון לביא: האירוע הזה עבר שינוי משמעותי, שינוי של 180 מעלות בסטטוס קוו.

שמעון לביא: צריך להבין שהשינוי משמעותי מאוד והוא לא עבר חלק בגרון.

שמעון לביא: כשאני מדבר על שינוי משמעותי, תבינו, לא כל מי שרוצה יכול להגיע.

שמעון לביא: מי שהיה רגיל בעבר להגיע למירון לא בטוח שהוא יכול להגיע, ואם הוא מגיע זה לא מתי שהוא רוצה, ואם הוא מגיע הוא מוגבל בארבע שעות, וכאשר הוא מגיע למתחם הקבר זה מתחם "נשק וסע", ואם הוא מגיע בשאטל אז הוא לא מגיע בשאטל ישיר אלא הוא עובר מספר חניות ואין לו מוזיקה בחלק מן המקומות ואין לו אוכל.

שמעון לביא: השינוי הזה היה משמעותי מאוד.

שמעון לביא: דבר נוסף כתוצאה מן השינוי הזה, תמונת המודיעין הייתה קשה מאוד.

שמעון לביא: אני מדבר בעיקר מהעדה החרדית.

שמעון לביא: אני מדבר על מודיעין גלוי: לעשות נזק, לעשות הכול כדי שהאירוע לא יקרה.

שמעון לביא: לתפיסתם מדינת ישראל מלאימה את הקבר ופוגעת ברבי שמעון, מדינת ישראל עושה הכול כדי שאנחנו לא נגיע למירון.

שמעון לביא: הייתה הסתה של רבנים – ויש לי הכול כתוב, אני יכול להגיש לוועדה – להגיע למקום ולגרום לנזקים, להפר את הסדר, להתעמת עם שוטרים, לעשות הכול כדי שהאירוע הזה לא יתקיים.

שמעון לביא: זאת תמונת המודיעין.

שמעון לביא: אציג לכם כמה דוגמאות.

שמעון לביא: שבועיים לפני האירוע שברו מסכים, קרעו צינורות של כבלי חשמל, גרמו נזק אדיר לתשתיות, ניסו לשרוף שם כמה דברים, היו הפגנות גדולות לאחר ההריסה האחרונה בציון והייתה הפגנת זעם ענקית של העדה החרדית גם בכיכר זופניק בירושלים יומיים לפני האירוע.

שמעון לביא: אנחנו הבנו שהאירוע הזה ממש לא הולך לכיוון קליל.

שמעון לביא: דבר נוסף זה החסידויות.

שמעון לביא: בדיאלוג בין החסידויות ובין המארגנים הייתה הבנה שהחסידויות מקבלות אפשרות לקיים טישים בגב ההר.

שמעון לביא: זה משהו שהמשטרה מעודדת מאוד, זה חשוב כדי לפזר את הקהל.

שמעון לביא: בסופו של דבר מסיבות שונות זה לא קרה.

שמעון לביא: זה גרם לתסכול בקרב החסידויות.

שמעון לביא: אז החסידויות לא מרוצות.

שמעון לביא: תבינו, 24 חסידויות בכל שנה מדליקות, והשנה 23 מחוץ לתמונה.

שמעון לביא: זה תסכול גדול מאוד.

שמעון לביא: ניקח את העדה החרדית בירושלים – אני לא רוצה כרגע לנקוב בשמות של חסידויות כאלה ואחרות – עם מודיעין שמעיד על כך שמתכוונים לשבש הכול.

שמעון לביא: תיכף תראו את האלימות, לא ראיתם הכול, בגלל זה אני רוצה להראות לכם סרטונים.

שמעון לביא: לדעתי כמעט כל מי שנמצא פה לא מכיר מה הסיבה האמיתית.

שמעון לביא: הרי יש 16,000 אנשים, אז למה היו רק 7,000?

יצחק פינדרוס: מתי היו 16,000?

שמעון לביא: היו רק 7,000, 6,000.

שמעון לביא: מה קורה פה?

שמעון לביא: תיכף תבינו ואני בטוח שתצדיקו.

שמעון לביא: לגבי המודיעין, אציג לכם דברים קטנים.

שמעון לביא: נציג את הסרטון הראשון.

שמעון לביא: קיבלנו מידע שיש חלוקה של 1,000 קאטרים לחסידים, שמתכוונים לחלק אותם בהיסעים למי שנכנס בכניסה מורשית, שיש לו כרטיס, שיבואו ויחבלו: להרוס תשתיות, להרוס גידור, להרוס מצלמות ולהרוס מסכי לד.

שמעון לביא: כאן תפסנו 600 קאטרים.

שמעון לביא: חלק גדול מן החרדים הצליח להכניס קאטרים ולגרום נזקים לתשתיות.

יואב בן צור: כשאתה אומר חרדים אתה כולל.

יואב בן צור: תדבר ספציפית.

יואב בן צור: הוא לא מדבר על משהו אחר.

יואב בן צור: כולנו מבינים.

שמעון לביא: אני מדבר על קיצונים שבאו להרוס ולשבש.

שמעון לביא: מצאנו דבק מגע, כל מיני פצצות מוכנות.

שמעון לביא: אם אתם רוצים אראה לכם תמונות.

שמעון לביא: אראה לכם אפילו שבתוך התפילין אנשים החביאו קאטרים.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני מבין למה צריכים טייסים של חיל האוויר להיות השומרים של מירון.

שמעון לביא: זה בתוך התפילין.

שמעון לביא: תראו קאטרים.

שמעון לביא: אני רוצה לעבור לאירוע המרכזי.

שמעון לביא: דרך אגב, משטרת ישראל חילקה את האירוע לארבעה שלבים.

שמעון לביא: אצלנו אין דבר כזה "מירון – 48 שעות".

שמעון לביא: אנחנו מוכנים כבר שבועיים לפני.

שמעון לביא: חייבת להיות הבנה שכאשר יש אירוע מצומצם בכמות אנשים ובמיקום, רק בגב ההר, המשמעות היא שהאירוע הזה חייב להתרחב גם גיאוגרפית וגם בלוחות זמנים.

שמעון לביא: אנחנו נערכנו לקבל את אזרחי מדינת ישראל, חרדים, מתפללים, כולם, כל עם ישראל שיגיע, כבר שבוע לפני, וגם בתחילת השבוע נערכנו וקיבלנו אותם כפי שצריך.

שמעון לביא: היו לא מעט לקחים, מאות לקחים.

שמעון לביא: היו פערים בכל הקשור לפרויקטור, היו פערים משמעותיים מאוד בכל הקשור למפיק.

שמעון לביא: הכוונות היו טובות.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> גם לגבי העבודה שלכם אני מאמינה שיש לכם לקחים.

שמעון לביא: יש לנו גם המון לקחים פנימיים שלנו.

שמעון לביא: אבל פה אני רוצה להתייחס – חלק גדול מן הדברים לא עבד.

שמעון לביא: היו אמורים להיות חניוני שהייה מסודרים, עם מים, עם שתייה.

שמעון לביא: זה לא היה.

שמעון לביא: ציליות לא היו.

שמעון לביא: גם בתוך הציון לא היה.

שמעון לביא: אני רוצה להגיע ללקח המרכזי שאותו אתם חייבים להבין, לגבי התכנון.

שמעון לביא: התכנון דיבר על 4,000 אנשים בכל שעה, למעט בשעת ההדלקה.

שמעון לביא: משעה 17:00 ועד 21:00 אין כניסת קהל למעט ההדלקה.

שמעון לביא: ההדלקה מוגבלת ל-4,500 אנשים, זה חסידות בויאן, ומהנדס הבטיחות אישר עוד 1,500 אנשים לטובת הציון.

שמעון לביא: בשורה התחתונה, כנראה כתוצאה מתקלה של מכירת כרטיסים, בזמנים הללו נמכרו יותר מדי כרטיסים.

שמעון לביא: תפיסת ההפעלה שלנו הייתה 16,000 אנשים בהר בכל זמן נתון, כך שבכל שעה נכנסים 4,000 ויוצאים 4,000.

שמעון לביא: העסק עבד פחות או יותר משעות הצוהריים ועד לשעות הבוקר.

שמעון לביא: התכנון היה שבין השעות 13:00 ו-21:00 אין כניסת קהל, למעט חסידות בויאן ומצטרפים, כאשר הכמות מוגבלת ל-4,500 אנשים לשטח ההדלקה בבויאן ועוד 1,500 אנשים שהמהנדס הקצה כדי שהציון ימשיך לעבוד.

שמעון לביא: סך הכול זה היה מוגבל ל-6,000 אנשים בין 16:00 או 17:00 ובין 21:00 או 22:00.

שמעון לביא: בשורה התחתונה, תמונת המצב, זה למעשה האתגר הראשון שאני כמפקד מחוז נתקל בו, קודם כול בויאן 4,500 אנשים, אולי אפילו קצת יותר, בגזרת הקבר יש הרבה יותר מ-1,500, בשערים במושב יש קהל גדול שלוחץ להגיע, אבל הדבר הגרוע ביותר הוא שבחניונים הקרובים יש מאות אוטובוסים.

שמעון לביא: אלה חניונים שנמצאים במרחק של חמש דקות מן הציון.

שמעון לביא: משהו פה לא עבד.

שמעון לביא: זה האתגר הראשון שנקלעתי אליו.

שמעון לביא: קיימנו הערכת מצב.

שמעון לביא: שיתפתי את הפרויקטור בכל צעד.

שמעון לביא: עשינו שלושה דברים: ראשית, עצרנו את הכול.

שמעון לביא: שנית, בשיח מול המהנדס הצלחתי להכניס עוד כ-700 אנשים לתוך מתחם בויאן כדי להקל על הלחץ במושב.

שמעון לביא: דבר שלישי, פניתי לחסידות בויאן בהסכם ג'נטלמני כדי לקצר את ההדלקה מ-22:30 ל-21:30, ואז קיבלנו את כמויות הקהל האדירות.

שמעון לביא: אני רוצה לומר לכולם, ההגבלה של האירוע היא לא ל-16,000 אנשים, ההגבלה היא ל-150 אנשים בקבר.

שמעון לביא: ההר הזה יכול להכיל 20,000 אנשים בקלות אבל זה לא משנה, ברגע שהאטרקציה היחידה היא הקבר והציון מוגבל ל-150 אנשים, גם אם יש לך 100,000 אנשים זה לא עוזר.

יואב בן צור: אבל במשך שעות הציון היה ריק, לא נתנו לאנשים להיכנס.

יואב בן צור: אני נכנסתי פנימה – לא היה שם אף אחד במשך זמן רב.

יואב בן צור: לא נתנו לאנשים להיכנס.

יואב בן צור: למה כל כך הרבה שעות?

שמעון לביא: תיכף תראו את הציון בזמן ההדלקה.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תראה לנו את הציון בזמן ההדלקה, אם יש תיעוד כזה.

שמעון לביא: אתם הייתם שם, כמפקד מחוז אתה מכיר את המקום.

שמעון לביא: אמרנו את זה, היה ברור שיהיו בעיות.

שמעון לביא: בתכנון ההפקה הייתה צריכה לקיים אירועים נוספים או להכין אוהלי תפילה ולהעביר מוזיקה גם למתחמים של בויאן, גם למתחם גנדי, גם למתחם תולדות אברהם.

שמעון לביא: ברגע שלא היה פיזור קהל פשוט כולם התרכזו בקבר.

שמעון לביא: אם אתם רוצים לראות תמונה מלמעלה, שימו לב, זה בזמן שבויאן יוצאים החוצה.

שמעון לביא: שימו לב שהלחץ המרכזי הוא בכניסות לציון.

שמעון לביא: הלחץ המרכזי מתחיל מגשר המהדרין, לחץ אדיר.

שמעון לביא: תיכף תראו תמונות.

שמעון לביא: כשאני מדבר על לחץ, זה סכנה לחיי אדם, עם הרבה אלימות.

שמעון לביא: את זה לא רואים.

שמעון לביא: מי שמסתכל מלמעלה רואה שמתחם בויאן ריק, רואה את מתחם גנדי ריק, רואה את מתחם תולדות אברהם ריק.

שמעון לביא: אומר: רגע, מה קורה למשטרה?

שמעון לביא: למה לא מכניסים קהל?

שמעון לביא: זו הטעות, כי לא ידעתם מה קורה בצירים שמובילים לציון, בכניסה לציון, אבל בעיקר ברחבה היכן שהאוהל בתולדות אהרון.

שמעון לביא: שימו לב להפרות הסדר.

שמעון לביא: זה בזמן הדלקת בויאן.

שמעון לביא: זה הכניסה מן המהדרין לתוך הציון.

שמעון לביא: האם זה ריק?

שמעון לביא: אני אומר לכם, הציון מוגבל ל-150 אנשים.

שמעון לביא: היה שם לחץ אדיר.

שמעון לביא: יש כניסת קהל גם מהציר הראשי, גם מהציר של מהדרין, כאשר ציר מהדרין שונה משנה שעברה, הוא היה הרבה יותר צר.

שמעון לביא: הוא גם לכניסה וגם ליציאה.

שמעון לביא: תבינו, זה ציר תלול של 30 מעלות.

יצחק פינדרוס: זה ב-21:30, בויאן כבר ריק.

שמעון לביא: נכון, זה ב-21:30.

שמעון לביא: שימו לב מה קורה: זה תמונת המצב, זה מספר את כל הסיפור.

שמעון לביא: כל מתחם מירון ריק.

שמעון לביא: שימו לב, מתחם תולדות אברהם ריק.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אדוני מפקד המחוז, הבנו.

שמעון לביא: איפה אתם הייתם שם?

שמעון לביא: אנחנו קיימנו הערכת מצב וביקשנו מן המפיק - - - << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אנחנו לא אנשי משטרה אבל היינו שם, ראינו דברים.

מירב בן ארי: סליחה, אני מבקשת לא להתבלבל, אני יושבת-ראש הוועדה לביטחון פנים, עוד לא התגייסתי למשטרה.

מירב בן ארי: כאשר אני אתגייס למשטרה אעדכן את כולכם, אם אני אתנדב או אתגייס.

מירב בן ארי: לכן אני מקשיבה.

שמעון לביא: היינו ערים לזה.

שמעון לביא: ההפקה הייתה אמורה להקים אוהלי תפילה במתחמים נוספים.

שמעון לביא: זה היה בתכנון?

שמעון לביא: יש אמירה כזאת, בוודאי, כולל העברת המוזיקה, הלהקה.

צביקי טסלר: ההפקה הקימה שני אוהלי תפילה במתחם ההר כפי שהיא התבקשה.

צביקי טסלר: לא תוכנן להעביר מוזיקה לאותם אוהלים, גם בתיאום עם המשטרה כמובן, אלא מוקד מוזיקה אחד בהר.

צביקי טסלר: זה היה חלק מן המתווה.

יואב בן צור: במשך שעות רבות לא היה שם מוקד מוזיקה.

צביקי טסלר: שאלו אותי מה תוכנן.

צביקי טסלר: אכן המוזיקה הופסקה הרבה פעמים.

מירב בן ארי: בן צור, אני שואלת לידיעה: היית שם?

יואב בן צור: הייתי שם, והייתי בסכנת חיים.

מירב בן ארי: תיכף תוכלו לדבר אחרי מפקד המחוז.

שמעון לביא: ניתן לראות את הציר התחתון האדום, ציר המהדרין.

שמעון לביא: דרך אגב בשנים רגילות הציר הזה לא עמוס.

שמעון לביא: השנה חלק גדול מן הציבור הגיע דרך ציר המהדרין.

שמעון לביא: ציר המהדרין הוא ציר לא פשוט, בעיקרון הוא ציר משני, הוא לא ציר עיקרי.

שמעון לביא: הציר העיקרי הוא הציר שמגיע מן הכניסה למושב.

שמעון לביא: ציר המהדרין הוא תלול מאוד, חשוך מאוד ומסוכן מאוד, והוא היה עמוס.

שמעון לביא: תיכף תראו צילומי וידיאו ותראו עומס משמעותי מאוד.

שמעון לביא: בסופו של דבר לתוך הציון הגיעו משני כיוונים וזה יצר לחץ אדיר על הציון.

שמעון לביא: תיכף תראו את התמונות.

שמעון לביא: שימו לב שכל המתחמים ריקים.

שמעון לביא: זו הסיבה שהגבלנו קהל.

שמעון לביא: לכן למספר 16,000 אנשים אין בכלל משמעות.

שמעון לביא: המספר החשוב הוא 150 אנשים.

שמעון לביא: לצערי הציבור לא ידע את זה.

יצחק פינדרוס: כמה אנשים יש כרגע בתוך הציון לדעתך?

יצחק פינדרוס: עכשיו כשאנחנו יושבים כאן.

שמעון לביא: בערך 500 או 1,000 אנשים.

יצחק פינדרוס: שאלתי, כי אהבתי את המספר 150, כאשר כרגע יש שם הרבה יותר אנשים.

מתן כהנא: זו שאלה מצוינת.

מתן כהנא: בתוך המבנה עצמו?

שמעון לביא: כן.

שמעון לביא: אבל יש החלטה של מהנדס הבטיחות.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> חבר הכנסת פינדרוס, שלא תהיה טעות, אני מסכימה עם המון מן הדברים שאתה מדבר עליהם.

שמעון לביא: אולי זה יפתיע אתכם.

יואב בן צור: יש תמיד חזרה בתשובה, זה בסדר.

שמעון לביא: אנסה להעביר את המסר דרך הסרטונים.

שמעון לביא: זה למטה בכניסה לציון בשעות הבוקר.

שמעון לביא: אני רוצה לתת לכם אינדיקציה לגבי עומסים.

שמעון לביא: מי שחשב שסתם עצרנו אוטובוסים בגלל סיבות מסוימות – זו הסיבה המרכזית.

יצחק פינדרוס: אני חולק עליך: זה זעם, זה לא עומס.

יצחק פינדרוס: הכול פתוח, עם הרבה אוויר.

יצחק פינדרוס: אין שם הרבה אנשים.

יצחק פינדרוס: יש שם זעם גדול.

יצחק פינדרוס: אני מסתכל, אני אפילו רואה את הרצפה שם.

יצחק פינדרוס: אני יודע מה זה עומס.

יצחק פינדרוס: זה לא עומס.

יצחק פינדרוס: זה זעם.

יצחק פינדרוס: הזעם בא בעקבות החלטות שגויות.

שמעון לביא: אני מסכים עם מה שנאמר, היה שם הרבה זעם, אבל גם הייתה שם הרבה אלימות.

יצחק פינדרוס: הרבה אלימות וזעם, אבל לא עומס.

יצחק פינדרוס: אל תקרא לזה עומס.

מירב בן ארי: זה גם עומס וגם זעם.

שמעון לביא: פינדרוס, אתה לא רואה את כל התמונה, אתה לא יודע מה קורה למעלה.

שמעון לביא: בכניסה לציון יש עומס אדיר.

שמעון לביא: פה מווסתים את העומס, כי בסוף יש מהנדס בטיחות ואם הוא קבע 150 אז יהיו 150.

שמעון לביא: מה אתה רוצה?

יצחק פינדרוס: אז למה אמרתם שיהיו 16,000 אנשים?

יצחק פינדרוס: הטעות הייתה, הייתם צריכים למכור 150 כרטיסים לשעה, ואז היינו מחליטים איך להתמודד עם זה.

יצחק פינדרוס: רימו אותנו האזרחים.

יצחק פינדרוס: אמרו לנו 16,000 והתכוונו ל-150.

שמעון לביא: זה הלקח שלנו.

שמעון לביא: דרך אגב, 400 קאטרים כן הצליחו להיכנס והיו הריסות של תשתיות, גם בחוץ וגם בפנים.

שמעון לביא: למעשה כל הגידור נהרס כבר בשעות הבוקר המוקדמות.

שמעון לביא: הגדר הזאת הפכה להיות מלכודת מוות.

שמעון לביא: נראה קצת תמונות על אלימות.

שמעון לביא: יש לי שוטרים שנפגעו, יש לי שוטרים פצועים, תיכף תראו זריקות אבנים.

שמעון לביא: זה היה לפני האזכרה והיינו תמימי דעים, גם אני וגם סגן השר, לקיים את האזכרה בכל מחיר ולהתמודד מול ההתפרעויות ונערכנו כפי שצריך.

שמעון לביא: אני אומר לכם שהיו התפרעויות וגם ביצענו מעצרים.

שמעון לביא: אפשר לראות את ההיערכות לקראת האזכרה.

שמעון לביא: מנסים להגיע למתחם האזכרה.

שמעון לביא: המודיעין אמר שהם רוצים לשרוף את הרמקולים, להרוס את הבמה.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> זה קבוצה מסוימת, נכון?

שמעון לביא: זה קבוצה שאתם יודעים להגדיר אותה?

שמעון לביא: לא.

שמעון לביא: אנחנו לא יודעים להגדיר אותה, ממש לא.

יואב בן צור: לפני כמה דקות אמרת שכן.

שמעון לביא: מאיזה מקום בדיוק הם הגיעו, אם זה הסאטמרים או אחרים?

שמעון לביא: הם מהעדה החרדית בגדול אבל אני לא יודע לשייך אותם.

יצחק פינדרוס: תתייעץ עם מפקד מחוז ירושלים.

יצחק פינדרוס: אתה יודע.

מירב בן ארי: נראה את הסרטון האחרון ואז אנחנו רוצים לשמוע על הפקת הלקחים של המשטרה, ואז נעבור לחברי הכנסת כי הם מחכים.

מירב בן ארי: מה הם שורפים שם?

שמעון לביא: הם שורפים חביות וספסלים, עושים מדורות.

שמעון לביא: זה הפרת סדר.

שמעון לביא: שרפו את פח הזבל מצד ימין.

שמעון לביא: מה הדבר הזה?

שמעון לביא: זה לא עזה.

משה טור פז: הוגשו כתבי אישום?

שמעון לביא: אני לא יודע.

שמעון לביא: לקחים מרכזיים – אגע קודם בלקחים שלי.

שמעון לביא: דבר ראשון, מה שקרה פה הוא פשוט מאוד: 100% מן הקהל הגיע ל-10% מן השטח.

שמעון לביא: האפרטו היה הצירים המובילים לציון ומתחם תולדות אהרון, שהוא מצומצם מאוד.

שמעון לביא: 100% מן הקהל היה שם.

שמעון לביא: המשמעות היא שכל המתחמים היו ריקים.

שמעון לביא: ההמלצה שלנו בוודאות היא כמובן לפרוס אטרקציות בכל ההר כדי לפזר את הקהל.

שמעון לביא: זה לא החלק שלי, אני לא בהפקה, אבל כמובן מתחמים נוספים, מתחמי חלאקות, מתחמי תפילה, תאורה, חלוקת שתייה, מוזיקה במקומות אחרים – זה היה מצמצם את כל הלחץ והדוחק שהיו במתחם הקבר.

שמעון לביא: ציר המהדרין מחייב תפיסת עולם חדשה לגמרי, גם בהיבטי בטיחות, גם בהיבטי תשתיות, גם בהיבטי טכנולוגיה.

שמעון לביא: החניונים – אני לא מאשים אף אחד.

שמעון לביא: היינו צריכים להיות הרבה יותר מוכנים.

שמעון לביא: ההגדרה שלהם היא למעשה חניוני שהייה.

שמעון לביא: לא היינו שם טובים.

שמעון לביא: כוח הסדרנות – לצערי הרב רובו היה ממזרח ירושלים, לא איכותי, לא דובר עברית.

שמעון לביא: הייתי מצפה לראות סדרנים שיודעים לדבר את השפה, שיודעים להסביר, שיהיו חלק מן האינטראקציה.

יצחק פינדרוס: אם אני זוכר נכון, חלק מן החוזה היה שאלה יהיו הסדרנים.

שמעון לביא: תכננו שהסדרנים יהיו בפרונט, אבל מהר מאוד הבנו שכאשר הם בפרונט הם עושים הרבה יותר נזק מאשר תועלת.

שמעון לביא: הדבר האחרון שרציתי זה מפגש של מי שמגיע להר עם שוטר.

שמעון לביא: זה לא היה צריך לקרות, היו אמורים להיות סדרנים.

שמעון לביא: זה לא קרה.

שמעון לביא: אני חושב שחלק גדול מן התשתיות ואיכות המוצרים – לא עמדנו בהם.

שמעון לביא: אני חושב שהרעיון של הוועדה הוא טוב אבל השאלה היא של הביצוע.

שמעון לביא: גם לנו יש לקחים.

שמעון לביא: כביש 89, שהוא ציר הכרחי, היה חסום.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> זה הלקחים שלך כמשטרה.

שמעון לביא: כביש 89, ציר חירום, היה באחריות המשטרה.

שמעון לביא: לא עמדנו בו מן הסיבה שהמושב היה מפוצץ, המושב היה בקפסיטי מטורף.

שמעון לביא: הכניסה של הולכי רגל עם כלי רכב בתוך המושב חסמה את כביש 89.

שמעון לביא: זה לקח שיש לנו ואנחנו נפיק אותו.

שמעון לביא: דרך אגב, חלק גדול מן האנשים הגיעו ללא כרטיסים והיה צורך להתמודד מולם.

שמעון לביא: לגבי תחלופת קהל – צריך לעשות חשיבה.

שמעון לביא: זה לא עובד.

שמעון לביא: הבעיה בתחלופת קהל היא שברגע שיש איחור כל העסק קורס וצריך לקחת את זה בחשבון.

שמעון לביא: צירי החירום – זה לקח חיובי: זה עבד מצוין.

שמעון לביא: על מתחם הקבר דיברתי – זה צוואר בקבוק משמעותי, מוגבל ל-150 אנשים.

שמעון לביא: שביל הנחש בקבר – זאת הייתה מבחינתי תקלה מרכזית.

שמעון לביא: מי שהגיע לציון משדרות או מנתיבות ובסוף לא יכול לגעת בקיר – אני חושב שאפשר להאריך את השביל שם באופן כזה שחוויית הלקוח תהיה קצת יותר ארוכה, קצת יותר מכובדת.

שמעון לביא: זה לקח מרכזי מאוד.

שמעון לביא: הגידור היה ישיר.

שמעון לביא: אדם פשוט עבר שם לאורך דקה, כאשר מאחוריו עשרות אנשים, מתוך ציפייה שאם הוא לא עושה את זה מהר האחרים לא יכולים להיכנס.

שמעון לביא: לא כולם אהבו את הרעיון.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מה ההתארגנות שלך כמשטרת ישראל, ההתנהגות, הלקחים?

שמעון לביא: יש לנו 300 לקחים.

שמעון לביא: חלק גדול מן הלקחים לא הצגתי פה.

שמעון לביא: אני רוצה לדבר על הלקחים המרכזיים.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אמרת שהיה לך מודיעין מדויק.

שמעון לביא: לא מדויק.

שמעון לביא: עצרנו קרוב ל-40 אנשים עם קאטרים, עם דבק מגע, עם סוג של רימונים מיוחדים שהרכיבו בבית.

שמעון לביא: עצרנו כאלה שגרמו נזק לתשתיות בזמן ההילולה ולפני ההילולה.

שמעון לביא: עצרנו אוטובוסים שהיה לנו מידע לגביהם שהם ללא כרטיסים, אוטובוסים פרטיים שאמורים להגיע דרך כביש 866, להיכנס ולהפר את הסדר, עצרנו אותם כבר בכביש הבקעה.

שמעון לביא: עשינו מעצרים, עשינו סיכולים.

שמעון לביא: הטלתי על יחידה מרכזית של המחוז הצפוני, שבדרך כלל עוסקת בארגוני פשיעה חמורה, לסכל את הפעילות של הקיצונים, בעיקר מן העדה החרדית.

שמעון לביא: בחלק מן המקומות הצלחנו, בחלק לא.

שמעון לביא: צריך להבין שלחלקם היו כרטיסים, זאת אומרת שחלקם יכלו להיכנס.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> לקהילות האלה יש רבנים.

שמעון לביא: ניסיתם לדבר עם הרבנים, ליצור שיח עם הרבנים כדי להשתלט על האירוע?

שמעון לביא: גם בחסידויות?

שמעון לביא: כן, בוודאי.

שמעון לביא: אני מיד הבנתי את זה וניסינו לקיים דיאלוג גם עם העדה החרדית, אני באופן אישי.

שמעון לביא: הזעם היה גדול מדי, הפערים היו גדולים מדי.

שמעון לביא: הם אמרו לי חד וחלק שזה בלתי ניתן לעצירה.

שמעון לביא: הייתה לי כוונה, ביקשתי מן הממונים עליי לפנות לנשיא המדינה ואולי לפנות לרבנים כדי לקרר את העסק.

שמעון לביא: לצערי הרב לא ראיתי מנהיגות שקצת קיררה את העסק, וכולם ידעו דרך אגב.

שמעון לביא: בסופו של דבר היה אסון בשנה שעברה ואני חושב שזו הזדמנות קצת להוריד את הראש ולהיות צנוע בעניין הזה.

שמעון לביא: לא אגע בכול.

שמעון לביא: לגבי אירועי הלוויין – אנחנו בהחלט בעד לאפשר לחסידויות לקיים אירועי לוויין.

שמעון לביא: מתחם בני עקיבא, חייבים למצוא לו פתרון הנדסי באופן כזה שהוא לא יחצה את ציר בורמה.

שמעון לביא: היום מתחם בני עקיבא יכול להכיל 15 אירועי הדלקות, 15 אירועי טישים.

שמעון לביא: זה יכול להקל על העומסים.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תוכל להעביר לוועדה את כל המסקנות שלך?

יואב בן צור: זה מה שהיה בכל שנה.

שמעון לביא: כן.

שמעון לביא: המרכז הארצי למקומות הקדושים – אמרתי, הם פחות היו שותפים בתהליך.

יואב בן צור: למה באמת?

יואב בן צור: המרכז הארצי זה הגוף המקצועי שמנהל את המערכת הזאת במשך כל השנים.

מירב בן ארי: לא כעת, פשוט נגמר לנו הזמן.

שמעון לביא: יש לי פה המלצות לשנה הבאה.

שמעון לביא: לא אגע בהן.

שמעון לביא: נעביר אותן למי שצריך.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תעביר לוועדה בבקשה, שביחד עם כל הגופים האחרים יהיה ניתן לרכז ולראות תמונה ברורה.

שמעון לביא: אני חושב שהלקח המרכזי הוא שמדינת ישראל צריכה להוביל את האירוע הזה.

שמעון לביא: זה אירוע גדול ביותר.

שמעון לביא: אבל חייבים לחבר את כל העדות, את כל החסידויות, את כולם, ליצור מנגנון אחד כדי למצוא איזון בין הבטיחות, שהיא חשובה לאין ערוך, ובין חוויית הלקוח.

שמעון לביא: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו נשמע לסירוגין חברי כנסת ומשרדי ממשלה.

מירב בן ארי: נתחיל עם חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה אדוני, ולאחר מכן נשמע את אנשי כבאות והצלה.

יצחק פינדרוס: דבר ראשון, אני רוצה לפרגן, יישר כוח: סגן שר הדתות לקח אחריות, הפרויקטור לקח אחריות, המשטרה לקחה אחריות.

יצחק פינדרוס: בסוף אני באמת לא מצליח להבין מי אחראי.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים מה, אני גם לוקח אחריות.

יצחק פינדרוס: ולכן מה?

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר את האמת, חודש לפני ההילולה גם בתקשורת וגם בכנסת, על אף שאין לי הסכמה על כלום עם הממשלה שקיימת היום, ובטח לא עם שר הדתות, אמרתי: רבותי, מי שנכווה ברותחין צריך להיזהר בפושרין.

יצחק פינדרוס: היה לנו אסון בשנה שעברה, בואו ניתן צ'אנס למדינה לנהל את האירוע הזה.

יצחק פינדרוס: והמדינה כמדינה – ואני לא יודע אם למדינה קוראים מתן כהנא או למדינה קוראים שמעון לביא או למדינה קוראים עמר בר לב, שאני מקווה שהוא ידע שיש הילולה – בסוף המדינה כמדינה, עם כל הקרדיט – ובכוונה שאלתי אם הוא לא יודע מי, וגם יואב בן צור שאל אם הוא יודע – המדינה קיבלה המון קרדיט מהמגזר לנהל את האירוע הזה.

יצחק פינדרוס: המדינה כמדינה נכשלה בניהול האירוע הזה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שבסוף זה מצטמצם למהנדס בטיחות שמספר לכולם שבדיוק בל"ג בעומר צריכים להיות שם 150 אנשים, כשאמרתי שהיום בבוקר, כשזה לא חג ולא חגיגה מיוחדת, יום שני בשבוע בפרשת בלק נמצאים שם בין 500–1,000 אנשים.

יצחק פינדרוס: אני מכיר את המקום ונוסע לשם המון, אני נמצא שם לפחות שמונה–תשע פעמים בשנה.

יצחק פינדרוס: פתאום בל"ג בעומר בשעת ההדלקה של בויאן הציון היה ריק.

יצחק פינדרוס: ברור שכאשר תסתיים ההדלקה וגם האנשים שכבר מחכים ארבע שעות כי לא נתנו להם להיכנס וכל אנשי ההדלקה יורדים לציון אז ברור שייווצר עומס.

יצחק פינדרוס: את יודעת מה זה עומס?

יצחק פינדרוס: 500 אנשים ליד השער, וראינו את זה, ולזה קוראים עומס מטורף.

יצחק פינדרוס: ברור, הציון ריק, הכול ריק, בשעה 21:30 כשהאדמו"ר מבויאן הקדים את גמר ההדלקה כולם ירדו בו-זמנית, ומגיעים אנשים שכבר מחכים חמש שעות למטה, ואז אומרים: ווי, יש כישלון.

יצחק פינדרוס: מספרים לעם ישראל ש-16,000 אנשים יגיעו, ואני בשעה 14:00 בל"ג בעומר הוצאתי את הבקשה הזאת לדיון למיקי לוי כי לא היו בזמן נתון יותר מ-7,000–8,000 אנשים, ו-6,000 אנשים בזמן ההדלקה, ואמר את זה גם הממ"ז.

יצחק פינדרוס: איזה היגיון יש לא לשחרר קודם?

יצחק פינדרוס: אבל אני לא רוצה עכשיו להיכנס לפרטים ולוויכוח הזה.

יצחק פינדרוס: אם אתם שואלים אותי על השורה התחתונה: מדינת ישראל נכשלה בניהול האירוע והתברר שהיא לא יכולה לנהל את האירוע הזה, אין לה את הקרדיט לנהל.

יצחק פינדרוס: היא צריכה למצוא פתרון איך לתת או לוועדת החמישה או למרכז הארצי למקומות הקדושים.

יצחק פינדרוס: היא לא יכולה לנהל את האירוע.

יצחק פינדרוס: זה דבר אחד.

יצחק פינדרוס: דבר שני, כשאתם מדברים על חקיקה, ואמרתי את זה גם לסגן השר קודם, צריך להיות ברור שלא יכול להיות ראש מועצה אזורית או מישהו אחר באזור שיקלקל בסוף את התוכנית.

יצחק פינדרוס: כי בסוף אומר לך הפרויקטור:

יצחק פינדרוס: אני הכנתי תוכנית שלפיה יהיו מתחמים נוספים, ואז מספרים לך: אבל הייתה בעיה במועצה המקומית.

קרן פטל: - - -

מירב בן ארי: קרן, את תתייחסי בהמשך.

יצחק פינדרוס: הפרויקטור אומר:

יצחק פינדרוס: אני יכול להכניס 16,000 אנשים.

יצחק פינדרוס: זה לא מעניין אפילו.

יצחק פינדרוס: אם הגברת אחראית על האירוע, את אחראית מהחל ועד כלה.

יצחק פינדרוס: אי אפשר לשים מקלות בגלגלים.

יצחק פינדרוס: צריך לדעת איך לנהל רגישויות כאלה, ולדעת שאם אתה נותן ב-5, 6, 7, 8, 9, אתה מתחיל לשחרר בכל שעה 4,000 אנשים אז אתה לא מגיע בשעה 9:30 למשבר ואז אתה לא מגיע למוחרת בצוהריים למשבר ואז אתה לא מגיע למשבר בחניונים והכול משתבש.

יצחק פינדרוס: זאת מערכת שלא יכולה להתנהל כך, המדינה לא יכולה לנהל את זה.

יצחק פינדרוס: אני אומר את זה כמי שמודה באשמה: נתתי קרדיט בגלל שנכווינו ברותחין.

יצחק פינדרוס: ההילולה הזאת מתקיימת כבר עשרות שנים.

יצחק פינדרוס: נכון שהיה אסון, ובגלל האסון נתנו קרדיט למדינה.

יצחק פינדרוס: המדינה נכשלה בניהול האירוע הזה.

יצחק פינדרוס: אמר מפקד המחוז ובצדק: דרך מהדרין היא לא בטיחותית.

יצחק פינדרוס: מתי זה התברר?

יצחק פינדרוס: זה התברר בליל האירוע?

יצחק פינדרוס: התברר שבוע קודם?

יצחק פינדרוס: התברר שבועיים קודם?

יצחק פינדרוס: אי אפשר היה להרחיב אותה?

יצחק פינדרוס: ידעו להרוס שם כל מיני דברים.

יצחק פינדרוס: את זה אי אפשר היה להרחיב ולשים שם תאורה?

יצחק פינדרוס: היו לכם ארבעה–חמישה חודשים, לא שנה.

יצחק פינדרוס: ידעו שצוואר הבקבוק הזה קיים שם.

יצחק פינדרוס: לא יכלו לטפל בזה?

יצחק פינדרוס: שואלת יוליה איך חילקו את הכרטיסים.

יצחק פינדרוס: זה בדיוק הבעיה.

יצחק פינדרוס: אם לא יודעים איך אירוע מתנהל ולא יודעים איך לא ללחוץ לאנשים במקומות הכואבים ולא לייצר את האלימות הזאת, הרי הקאטרים האלה נתפסו הרבה לפני ל"ג בעומר, אתם יודעים את זה, זה לא היה בשעת ההדלקה.

יצחק פינדרוס: הרי את הסרטונים האלה אני ראיתי שבוע לפני ל"ג בעומר.

שמעון לביא: יום לפני.

מירב בן ארי: זה לא נכון.

מירב בן ארי: זה צולם ביום ההדלקה.

יצחק פינדרוס: ודבר אחרון, אני רוצה להתייחס לרע, אני רוצה לדעת באחריות מי זה היה.

יצחק פינדרוס: פורסם, גם ועדת החקירה אמרה את זה ואמרו את זה כולם, שהסדרנים צריכים להיות מתוך המגזר.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לדעת: מי אחראי – המועצה האזורית, ועדת החמישה – לכך שבסוף הסדרנים היו ממזרח ירושלים?

יצחק פינדרוס: הדבר הזה צריך לקבל תשובות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני נותנת לחבר הכנסת משה טור פז דקה כי הוא צריך לצאת.

משה טור פז: תודה לחבר הכנסת בן צור שנתן לי את מקומו כי אני חייב לצאת לוועדה אחרת.

משה טור פז: אם תקשיבו שנייה בשקט איתי תשמעו קול של צרצרים, זה הקול של האנשים שלוקחים אחריות על האסון שהיה בשנה שעברה.

משה טור פז: עמדו פה שלושה אנשים, אחד מהם פוליטיקאי, אחד פרויקטור ואחד עובד ציבור ולקחו אחריות כפי שאני לא שמעתי בזמן הקצר שאני בכנסת מישהו לוקח.

יצחק פינדרוס: מפקד המחוז אמר את זה גם בשנה שעברה בקולו.

מירב בן ארי: אל תדאג, הוא נשאר לבד.

משה טור פז: בואו נחשוב מי לא נמצא פה ומי לא לוקח אחריות.

משה טור פז: אני רואה פה צניעות מול רהב, יכולת ביצוע מול אין-אונים, לקיחת אחריות מול בריחה, אני רואה פה אנשים שנרתמו ולקחו אחריות מול כאלה שלא עשו דבר, ועוד כאלה שאמרו: הכנסתי את כולם, הבאתי מקסימום אנשים למתחם – אני לא רואה אותם לוקחים אחריות.

משה טור פז: נכון, למדנו להציל חיים ועוד לא למדנו איך לקיים הילולה.

משה טור פז: בזה אני מסכים עם חבר הכנסת פינדרוס, זה נכון.

משה טור פז: אני רוצה שנראה דברים בפרופורציות – ניצלו השנה חיים של אנשים רבים שהיו הולכים בעקבות אלה של שנה שעברה אם לא היו מופקים הלקחים.

משה טור פז: הסוד הוא לקיחת אחריות של המדינה, אבל שותפות של הקהילה.

משה טור פז: על אירוע כל כך מורכב, מספר שתיים במדינת ישראל מבחינת העומס שלו, על אתר כל כך מורכב, לא ועדת ארבעה ולא חמישה ולא שבעה.

משה טור פז: המדינה לוקחת אחריות והקהילה שותפה.

משה טור פז: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת בן צור, שהוא אחד מן היוזמים של הדיון, בבקשה.

יואב בן צור: אני רוצה לומר גילוי נאות: בין השנים 1994–1997 ניהלתי את אירועי מירון.

יואב בן צור: הייתי משנה למנכ"ל המרכז הארצי למקומות הקדושים וניהלתי במשך השנים הללו את מירון.

יואב בן צור: זכיתי שבתקופתי, בבקשה של משטרת ישראל, של מפקד האירוע, שאני לא זוכר כרגע את שמו, הוא ביקש שנסלול את דרך בורמה, עד אז היא הייתה דרך עפר.

יואב בן צור: הבאנו תקציב ממשרד הפנים, בזמנו שר הפנים היה הרב אריה דרעי, כדי לסלול את דרך בורמה.

יואב בן צור: זאת אומרת שאני מכיר את מירון ואת הדרך שמתנהלים בה, במשך שלוש–ארבע שנים ניהלתי את המערכה הזאת, כאשר היו שם בכל אירוע בין 150,000–200,000 אנשים והוא עבר ברוך השם בשלום עם כל הטישים.

יואב בן צור: נכון שהיו אז פחות טישים ופחות הדלקות אבל עדיין הייתה כמות גדולה של אנשים שהגיעו במשך 36 או 48 השעות של ההילולה.

יואב בן צור: אני פיזית הייתי נוכח בהילולה השנה מן ההדלקה של בויאן ועד בערך 12:30 בלילה, הייתי שם.

יואב בן צור: אני נמצא שם בכל שנה אבל השנה במיוחד.

יואב בן צור: בשלב מסוים – לא התפרצתי וצעקתי שאני חבר הכנסת – ניסיתי להגיע לציון הקבר לאחר ההדלקה של בויאן.

יואב בן צור: נדחפתי ונלחצתי שם.

יואב בן צור: מבחינתי, ומבחינת עוד הרבה אנשים, ברוך השם שזה נגמר כך ולא קרה שום דבר לאף אחד.

יואב בן צור: לאחר מכן הלכתי מצד אחר ואז קצין משטרה זיהה אותי, או שמע לבקשתי.

יואב בן צור: היה מעניין אותי להיכנס אל תוך הציון ולראות מה קורה בפנים.

יואב בן צור: הלכתי בפנים והייתי בודד, עם השבילים האלה, כמו בבית מטבחיים, חסומים, שאי אפשר לגעת בשום דבר ובשום אבן.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם שזה מעלה הרגשות נוראיות, להיכנס אל תוך מתחם כזה עם שבילים כאלה סגורים הרמטית.

יואב בן צור: אני ברוחב שלי בקושי הצלחתי ללכת ישר, הייתי צריך לפעמים ללכת על הצד.

יואב בן צור: ממש היו לי דמעות בעיניים כשראיתי איך אני צריך להיכנס לאותו מתחם.

יואב בן צור: כמה דקות אחרי ההדלקה נפסקה המוזיקה ומירון הייתה דוממת ואבלה.

יואב בן צור: אין ספק, עברנו אירוע טראומטי שנה קודם.

יואב בן צור: אפשר גם לא לנסוע בכבישים, אז לא יהיו הרוגים מתאונות דרכים.

יואב בן צור: אני שמח שברוך השם הכול נגמר בלי אבדות אבל אני אומר שוב, פניתי ושאלתי את הקצינים שנמצאו במקום למה הם לא מזרימים פנימה אנשים.

יואב בן צור: תראו איך האנשים מתוסכלים, תראו איך אנשים עומדים פה ומחכים, תכניסו אותם בשבילים הצרים האלה, שילכו קדימה.

יואב בן צור: אגב אני רוצה לומר, אשתי שהייתה בעזרת נשים, גם שם היו גדרות וגם שם אמרו לה בעדינות ובכבוד: גברתי, מספיק, צאי החוצה, וזה בסדר גמור.

יואב בן צור: אבל זה היה גם בשנים שעברו, שהיו סדרניות שנמצאות בתוך הציון, וביקשו מן הנשים בעדינות אבל בתקיפות: בבקשה לצאת, לתת לאחרות להיכנס.

יואב בן צור: נכון שאצל הגברים זה היה קצת יותר מורכב אבל עדיין מדוע במשך שעות רבות, שעתיים–שלוש לפחות כשאני הייתי באזור, לא הזרימו אנשים לתוך הקבר פנימה?

יואב בן צור: תורידו קצת את הלחץ.

יואב בן צור: במקום העימותים שהיו, במקום בקבוקי המים שנזרקו על השוטרים.

יואב בן צור: וכאב לי הלב, המשטרה עשתה עבודה נהדרת, השוטרים באמת מסורים ויוצאים מן הכלל.

יואב בן צור: הקצינים במקום אמרו: זה הוראה מגבוה, זה לא שלנו, זה לא החלטה פנימית שלנו, שאנחנו פה ממונים על המקום הזה.

יואב בן צור: אנחנו מקבלים הוראות מלמעלה אם לאפשר להיכנס או לא לאפשר להיכנס.

יואב בן צור: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מי נתן את ההנחיות הללו?

שמעון לביא: ההגבלה היא 150 אנשים.

יואב בן צור: אבל לא היה שם אף אחד.

שמעון לביא: זה ההוראה היחידה.

שמעון לביא: אין מצב שבמשך שעתיים לא נכנס אף אחד, זה לא הגיוני.

שמעון לביא: הייתי בציון משעה 5 אחר הצוהריים ועד חצות באופן רצוף, וגם אחר כך, כל הזמן הייתה זרימת קהל.

שמעון לביא: אני מאמין לחבר הכנסת.

שמעון לביא: אין לי איך לענות לו תשובה.

שמעון לביא: בדיוק להיפך, אנחנו כל הזמן רצינו להזרים קהל.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> חבר הכנסת בן צור הוא איש מכובד.

שמעון לביא: יש לי אפשרות להוכיח שכל הזמן היה קהל כי יש לנו מסכים שמצביעים כל הזמן על מספר האנשים שנוכחים בהר.

שמעון לביא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מצוין.

שמעון לביא: האדם היה נוכח שם פיזית, חבר כנסת, מכיר את האירוע.

שמעון לביא: אני מכבד, מאמין, אני בכלל לא מפקפק.

יואב בן צור: אני אומר שוב: המשטרה עשתה ככל יכולתה וכמובן שהדבר הראשון שעמד מול עיני המשטרה ומול המתווה ששר הדתות עשה בזמנו ביחד עם הפרויקטור הוא אפס הרוגים באירוע הזה, וזה בסדר גמור, זה הצליח.

יואב בן צור: אבל אני שואל כמה דברים.

יואב בן צור: ראשית, למה לא הסתייעו בניסיון של המרכז הארצי למקומות הקדושים?

יואב בן צור: לא כקבלת החלטות אבל תתייעצו איתם, תשאלו אותם.

יואב בן צור: הדירו אותם מן ההילולה.

יואב בן צור: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אתה יודע או שאתה חושב?

יואב בן צור: תאמיני לי שאני יודע.

יואב בן צור: אני רוצה לשאול עוד שאלה: המתווה הצליח אך ההילולה נכשלה.

יואב בן צור: אז מה שווה המתווה אם ההילולה נכשלה?

יואב בן צור: המתווה הצליח עם כרטיסים של אלפי אנשים.

יואב בן צור: כל הלילה לא יכולתי לישון כי קיבלתי שיחות טלפון מאנשים שנמצאים בחניונים ובוכים.

יואב בן צור: הבנתי לאחר שביררתי שהמפיק עשה את כל מה שהתבקש מבחינתו.

יצחק פינדרוס: לא ביקשו ממנו שירותים?

שמעון לביא: אחרי 50 שנים אנחנו עושים משהו שהוא שונה לגמרי.

שמעון לביא: מותר בפעם הראשונה לעשות טעויות כדי ללמוד לעתיד ולעשות את זה בשנה הבאה הרבה יותר טוב.

יואב בן צור: כן, אבל דיברת על כך שלא היו מספיק מים ולא היו מספיק שירותים ולא הייתה מוזיקה.

שמעון לביא: את זה צריך ואפשר לתקן.

שמעון לביא: היינו בסיור ואמרנו שצריכים להיות שם שירותים.

יואב בן צור: מי שקבע את הכמות, את הדברים, זה אנשים, רק מה קרה – תקעתם אוטובוסים בחניונים בכמות לא סבירה, עם אנשים שנמצאים במשך שעות בתוך האוטובוסים, תינוקות וילדים, שעד שאותם אנשים השיגו את הכרטיסים זה עלה להם בדמים תרתי משמע, והם נמצאים שם ולא נותנים להם להתקדם.

יואב בן צור: אנחנו מקבלים בטלפון בכיות של אנשים.

יואב בן צור: אנשים הגיעו ב-2 בלילה, התקשרו ב-7 בבוקר ואמרו: לא זזנו, אנחנו תקועים בחניונים, לא נותנים לנו לנסוע.

יואב בן צור: אז איזה מתווה הצליח?

יואב בן צור: שאנשים לא יגיעו לשם?

יואב בן צור: למה לא התייעצו לפחות עם המרכז הארצי למקומות הקדושים?

יואב בן צור: תיכף נשאל אותם, הם בזום.

יואב בן צור: כאשר לאנשים יש ערך שהם לא רוצים ללכת במקום אחד עם נשים, זה ערך מבחינתם, אם שביל מהדרין הוא לא כל כך בטיחותי, אדוני ממ"ז, אז למה התקציב כל כך גבוה?

יואב בן צור: 60 מיליון שקל.

יואב בן צור: אנחנו עבדנו עם תקציב של 5 מיליון שקלים ב-1997.

יואב בן צור: בסך הכול תקציב של יותר מ-60 מיליון שקל – לאן הלכו ה-60 מיליון השקלים?

יואב בן צור: רק כדי להרוס את המבנים או גם כדי לבנות תשתיות?

יואב בן צור: איפה זה נמצא?

יואב בן צור: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תיכף אנחנו נשמע את התשובות.

יואב בן צור: אנשי המרכז הארצי למקומות הקדושים נמצאים בזום, מוועדת החמישה יש נציגים פה.

יצחק פינדרוס: בכותל הכול מתנהל על ידי הרב והמרכז, חוץ מהכניסות שמתנהלות על ידי המשטרה, וזה הדבר היחיד שלא עובד היטב.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנסה לתמצת את דבריי.

אורי מקלב: אין ספק שבמבחן התוצאה היה כשל קולוסלי.

אורי מקלב: הכשל הזה היה בראשיתו.

אורי מקלב: קודם כול מתברר למפרע שהכשל היה בהבנה של האירוע.

אורי מקלב: אירוע מירון הוא לא עוד אירוע, ולא רק בגלל כמות האנשים, לא רק בגלל השעות המיוחדות המצומצמות ודרכי הגישה.

אורי מקלב: החלק הרוחני של מירון, החלק התרבותי הוא דבר שיש בו גם מצד אחד תפילה וגם אירוע רוחני גבוה מאוד שיוצר אווירה מסוימת מאוד שקורית בתוך מתחם הקבר, וזה מורכב מהרבה מאוד דברים.

אורי מקלב: בסופו של דבר לא הייתה הבנה של האירוע עצמו, לא התכנון וכמובן לא הביצוע.

אורי מקלב: צריך קודם כול לדעת שהאירוע הזה, רוב האנשים שרצו להגיע לא יכלו להגיע.

אורי מקלב: אנחנו מדברים אולי על 20% בתכנון ובאישורים של אנשים שהגיעו.

אורי מקלב: ורוב אלה שכן הצליחו להגיע סבלו סבל רב.

אורי מקלב: שאלת על שירותים – זה הרבה יותר משירותים.

אורי מקלב: אנשים שנוסעים למירון יש להם מתח מן הדרך, יש להם מתח מן השהות במקום והם רוצים לחזור בשלום הביתה.

אורי מקלב: זה אירוע שהחלק המרכזי בו כולל גם מבוגרים וגם ילדים בני שלוש שהמשפחה לוקחת אותם כחלק מטקס החלאקה.

אורי מקלב: שלוש שעות וחצי המתנה בחניון זה לא רק שאתה יודע שאתה ממתין אלא אתה בא לאירוע, רוצה לרדת מן האוטובוס ואתה נתקל בכך שאתה לא יודע מה יהיה ברגע הבא, מתי כן תצליח לעלות להר, עם ילדים קטנים, בלי שירותים, שלוש שעות וחצי בלי שירותים עם ילדים שצועקים להורים, ואנשים מבוגרים.

אורי מקלב: מה הם עושים עכשיו?

אורי מקלב: צריך לחשוב לרגע על הדברים האישיים.

אורי מקלב: בלי שתייה, עם חול שנזרק והם לא יודעים מה והכול בחום.

אורי מקלב: הם כבר משתחררים, חלקם נעצרו במחסומים פעמיים או שלוש, המתינו במחסום, למשל בדרך המהדרין, והם לא ידעו למה, השלטון לא דיבר איתם ולא ידעו.

אורי מקלב: מה שהם ראו לנגד עיניהם זה ברזלים ואנשים ששומרים.

אורי מקלב: הם לא הרגישו, כשהם כבר היו מתוחים עד קצה גבול היכולת, שבאמת זורמים איתם ביחד ומבינים את הסבל שלהם.

אורי מקלב: כל המראות שראינו כאן, שהם מראות קשים מאוד, זה בא אחר כך, זה לא בא לפני כן, זה לא היה מתוכנן.

אורי מקלב: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אני מצפה שגם אתם תצאו באמירה שהאלימות לא מקובלת.

יואב בן צור: זה קומץ.

יואב בן צור: אל תשפטי את הציבור הגדול על פי הקומץ הזה שפעל באלימות.

יואב בן צור: הציבור הגדול סבל בשקט.

יואב בן צור: הוא הגביה את מחאתו אבל הוא לא היה אלים.

יואב בן צור: אני מסכימה אתך.

מירב בן ארי: אבל אף אחד מכם לא גינה את האלימות שהוצגה כאן.

יואב בן צור: אני מגנה את האלימות שהייתה אבל האלימות באה כתוצאה ממשהו.

יצחק פינדרוס: כשנותנים קרדיט במשך חודש ימים ואני עולה לתקשורת ומותקף על כך שאני נותן קרדיט למערכת שהמדינה תנהל את זה, ובסוף כך זה נראה, אל תצפי ממני לבוא.

יצחק פינדרוס: לגבי האלימות, אני אומר עוד פעם, כשאתה לא נותן לאנשים להיכנס ואתה מבין שבסוף כשירדו מן ההדלקה, ואז נהיה 500 אנשים ואתה מחליט החלטה שרירותית על 150 אנשים, כאשר כל ילד יודע שיש שם 1,000 אנשים בכל זמן נתון.

יצחק פינדרוס: מה את מצפה?

יצחק פינדרוס: זה ההבדל בין אזרחים לבין הממלכה.

יצחק פינדרוס: לממשלה יש מקום אחר, זה לא האחד מול השני, יש לך אחריות כשלטון.

מירב בן ארי: אני מקשיבה לכל מה שאתם אומרים בקשב רב, לא מפריעה לכם, לא שואלת שאלות, ואני ערה מאוד למצוקה הגדולה, ואנחנו גם נתייחס אליה כי עכשיו קודם כול אתם מדברים עם משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: עם זאת, כשמגיעים להר עם קאטרים, עם מדורה שבכלל לא הבנתי מה שורפים שם, אז אפשר גם לגנות את האלימות, לא יקרה שום דבר.

אורי מקלב: אין ספק שיש גינוי.

אורי מקלב: מי שסובל מזה זה גם האנשים שנמצאים שם, אבל נעשה עוול אם נדבר עכשיו על אלימות, נעשה עוול ל-99% מן האנשים.

מירב בן ארי: זה לא קשור, אפשר גם וגם.

מירב בן ארי: אני ראיתי לבד, יום לפני כן שלחו לי סרטונים על החבורה שהגיעה לשם ונעצרה.

אורי מקלב: 99% מאלה שבאו למירון לא באו לשום אלימות.

מירב בן ארי: אני אומרת לך, מכיוון שאני עוסקת גם בנושא אלימות במגרשי הספורט, כשמגיע אוטובוס עם מקלות ואבנים ואלות אנחנו אומרים שיש אלימות במגרשים.

מירב בן ארי: ברור לי שזה לא כל האוהדים, ברור לי שזה קומץ, אבל כל החיים במגרש משתבשים.

מירב בן ארי: אז גם כשמישהו עולה להר עם קאטרים ודבק מגע ואני רואה אותו שובר מחסומים אפשר להגיד שאנחנו מגנים את האלימות הזאת.

אורי מקלב: אני אומר שאנחנו עושים עוול ל-99% מן האנשים שלא רק שהם מגנים, הם לא באו לעימות ולא קשורים לאלימות, וכל אלה שנשארו בבית, שהם מאות אלפים, בגלל שהם לא רצו להתעמת והם לא באו להתעמת.

מירב בן ארי: רבים נשארו בבית כי פחדו על החיים שלהם.

אורי מקלב: כי לא נתנו להם את האפשרות והם גם לא רצו להתעמת.

אורי מקלב: על אף שקראו להם להתעמת הם לא באו להתעמת.

מירב בן ארי: מה לעשות, ההר הזה קטן וצר מלהכיל.

מירב בן ארי: גם אם תתקן את המתווה, זה מקום קטן.

מירב בן ארי: היינו שם – הוא קטנצ'יק.

מירב בן ארי: גם אם תעשה כאן מתווה זהב, גם אם תנחית אנשים בחלליות, המקום צר מלהכיל את כל האנשים.

יואב בן צור: אבל גם לא הכניסו את ה-150.

מירב בן ארי: על כך שמענו.

מירב בן ארי: אף אחד לא סתר את מה שאמרת, בן צור.

אורי מקלב: אבל ידעתם שזה המתחם, אז מה עשיתם בעניין הזה?

אורי מקלב: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> קודם כול, חבר הכנסת מקלב, גם אם 99% הם בסדר אבל יש אחוז אחד קיצוני ואלים שמערער את הסדר - - -

יצחק פינדרוס: כמו באירוע ספורט, שכל חבר כנסת נכנס לדיון בוועדת הספורט ומגנה את האלימות בספורט.

יצחק פינדרוס: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> בגלל האחוז האחד הזה מבטלים משחקים.

יצחק פינדרוס: בכל דיון בוועדת הספורט נכנס חבר כנסת ומתחיל בגינוי לאלימים במגרשים.

אורי מקלב: מה קרה עד 4 אחר הצוהריים?

אורי מקלב: באמת אני שואל: איך אירוע כזה יכול להיכשל?

אורי מקלב: אני לא מבין.

אורי מקלב: זה צריך להדאיג את כולנו.

אורי מקלב: אם אירוע כזה נכשל אז מה יהיה בזמן אמת חס וחלילה באירועים אחרים?

אורי מקלב: זה באמת צריך להדאיג אתכם.

אורי מקלב: מדובר על אירוע של 15,000 אנשים בבת אחת, לא יותר מזה, 15,000 אנשים במתחם ההר הגדול הזה.

אורי מקלב: הייתי שם.

אורי מקלב: תאמיני לי, גברתי, שהקפות שניות במושב זקנים נראות יותר חיות מאשר מה שהיה שם.

אורי מקלב: ואני נמצא שם עשרות שנים.

אורי מקלב: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> היית השנה?

אורי מקלב: הייתי השנה, ראיתי.

אורי מקלב: ב-3 לפנות בוקר עוד התכתבתי עם הפרויקטור, והעוזר שלי עמד גם אתכם בקשר.

אורי מקלב: אמרתי לו: תסגרו את מתחם הקבר ואל תעמידו אנשים להמתין במשך שלוש שעות וחצי, אני לוקח אחריות, תסגרו את מתחם הקבר ושאף אחד לא ייכנס, שלא תצטרכו להתמודד עם 150 אנשים, אני לוקח את האחריות, ותשחררו את האנשים מן הצורך לחכות בחניונים שלוש שעות וחצי, זה לא שווה את זה.

אורי מקלב: בסופו של דבר גם לא הבנתם, האטרקציה היחידה היא להיכנס לקבר וכולם הלכו לשם כשאין הדלקות.

אורי מקלב: ככל שהייתם עושים אירועים אחרים כך זה היה סוחף אנשים למקומות אחרים.

אורי מקלב: אין ספק, הם ידעו.

אורי מקלב: זה לא מתחם קבר שנפל בצורה מצומצמת בל"ג בעומר.

אורי מקלב: ידעו שזה מה שיש, ואני שואל: מה עשיתם כדי שלא יהיה כזה לחץ במקום וכדי שאנשים יוכלו להיכנס?

אורי מקלב: בסופו של דבר, אני באמת שואל: מה אנחנו עונים לאנשים שסבלו?

אורי מקלב: הם אמרו: שיתפנו פעולה, הדלקות התבטלו, אמרו: אתם לא נותנים לנו מספיק, אנחנו לא מתעמתים אתכם, אנחנו מבטלים את ההדלקות שהן מסורת של מאות שנים או עשרות שנים, שיתפו פעולה.

אורי מקלב: נתנו לכם גם כסף וגם סמכות, הביאו את האנשים הטובים ביותר שיש.

אורי מקלב: נתנו לכם קרדיט, רבנים קיבלו אתכם, הכול נתנו לכם, לא יצאנו נגדכם.

אורי מקלב: אנשים באו אלינו בטענות ואמרנו: מגבים אתכם.

אורי מקלב: לא שמעתם מאתנו שום תלונות עד האירוע.

אורי מקלב: ומה קרה באירוע?

אורי מקלב: תסבירו לאנשים.

אורי מקלב: כל האמון של האנשים, לבטל מסורת, לא להגיע, חסידויות, דברים שקיימים משנה לשנה, אנשים שבאים מחוץ לארץ – אני לא יכול לתאר לכם, אי אפשר לתאר, אם לא הייתם באירוע, מה הוא האירוע הזה.

אורי מקלב: אז גם מבחינה זו לא היה אירוע.

מירב בן ארי: סגן השר חייב לעזוב ויש עוד הרבה גורמים שמחכים בסבלנות לדבר.

אורי מקלב: דבר אחד לא היה: סייעתא דשמיא.

מתן כהנא: אדבר ממש בקצרה.

מתן כהנא: ראשית, הייתי נזהר מאוד מלהכפיש ציבור שלם, שבסוף באמת הגיע כדי לשמוח וליהנות בהילולה.

מתן כהנא: זה לא סותר שמול אלה שבאו כדי להיות פורעי חוק ולעשות ברדק צריך לטפל בנחישות הרבה ביותר, אבל הרוב המוחלט הגיע כדי ליהנות הכי טוב שהוא יודע.

מתן כהנא: המחשבה שאנחנו לא שיתפנו גורמים מן החסידויות ומן העדה החרדית זה פשוט הזיה.

מתן כהנא: היה פה תהליך סדור.

מתן כהנא: אפשר לעבור עליו, לראות את כל הישיבות, את כל הפגישות שעשינו עם חסידויות, עם קהילות, עם רבנים.

מתן כהנא: זה לא שכאן שני אנשים המציאו איזה מתווה.

יצחק פינדרוס: ושיתפו פעולה אתכם או לא שיתפו פעולה?

מתן כהנא: שיתפו פעולה.

מתן כהנא: חבר הכנסת פינדרוס, בפירוש היה שיתוף פעולה.

מתן כהנא: אני רק אומר פה לכולם, זה לא שהיה פה מישהו שבא במטרה לנסות לעשות אירוע מצ'וקמק ולחבל לאנשים בהנאה, ממש לא, להיפך.

מתן כהנא: היה שיתוף פעולה והיה ניסיון לעשות את זה באופן הכי מכיל שאפשר.

מתן כהנא: לצביקי טסלר היה יועץ אוכלוסייה שבא מתוך האוכלוסייה הזאת כדי לתת את השירות הכי טוב שאפשר, כולל עם המרכז הארצי למקומות הקדושים, התייעצנו עם כל מי שאפשר.

מתן כהנא: אני מזכיר לכולם, בסוף היה אישור תוכניות אצלי עם כל הגורמים, כולם הכירו את התוכניות.

מתן כהנא: את התיאורים של חבר הכנסת בן צור על מה שהיה בתוך מתחם הציון עצמו אני מקבל.

מתן כהנא: חברים, אנחנו נצטרך לשנות את זה בשנה הבאה, אבל אלה היה התוכניות, כולם הכירו אותן, לשם הלכנו, זה לא היה המצאה שלנו.

מתן כהנא: אני אומר לכולכם לגבי ה-150 – חבר הכנסת פינדרוס, אנחנו עבדנו השנה תחת חוק, תחת תקנות, ובסוף יש מהנדס בטיחות.

מתן כהנא: דרך אגב, היה מהנדס בטיחות מעולה, שנתן לנו וו'ייבר מאוד משמעותי.

מתן כהנא: בשום פנים ואופן הוא לא הסכים לשמוע על יום מ-150 אנשים בו-זמנית במתחם הציון עצמו.

מתן כהנא: לשנה הבאה – אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים, זה לא משנה, בסוף צריך להנדס - - -

אורי מקלב: רוב האנשים לא נכנסו במשך כל השנים ולא באו בטענות.

יצחק פינדרוס: אני מגיע בכל שנה למירון בל"ג בעומר ומעולם לא נכנסתי למתחם הקבר.

מתן כהנא: חברים, אני לא מחפש לתרץ מה היה השנה.

מתן כהנא: אני מחפש מה לעשות בשנה הבאה טוב יותר.

אורי מקלב: זה לא העניין.

אורי מקלב: לבקר במתחם הקבר זה לא האירוע.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, אם אתה תהיה שר הדתות בשנה הבאה אני אומר לך - - -

אורי מקלב: הכניסה למתחם הקבר היא לא העיקר.

מתן כהנא: אם אתה תבוא ותסגור את מתחם- - -

מירב בן ארי: סליחה, אל תתווכחו עכשיו כי אף אחד לא מבין את מה שאתם אומרים וזה לא נרשם בפרוטוקול.

מתן כהנא: אם אתה בשנה הבאה תהיה אחראי על זה ותסגור את מתחם הקבר יכול להיות שתפתור כאן משהו משמעותי מאוד.

מתן כהנא: קשה לי להאמין שזה יהיה המתווה שיהיה מקובל על הציבור.

מתן כהנא: הדברים נאמרו.

מתן כהנא: אני מציע לכולם פה להיות עם גישה של מה לעשות טוב יותר בשנה הבאה.

מתן כהנא: בכל שאר הדברים – פשוט בהצלחה לכולנו.

מתן כהנא: תודה.

מתן כהנא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תודה רבה, אדוני סגן השר.

מתן כהנא: נעבור לאנשי הכבאות וההצלה.

מתן כהנא: חברי הכנסת, היה פה אירוע גם של כבאות, הם לקחו חלק גדול מאוד.

מתן כהנא: אנחנו חייבים לשמוע את כולם.

מתן כהנא: בואו נכבד את האנשים שהגיעו מרחוק.

אוסקר פוקס: אהיה קצר ותכליתי.

אוסקר פוקס: פעלנו על פי התוכנית, כשקדם לזה נוהל קרב סדור מאוד, בשיתוף פעולה מלא עם כל הגופים, בשיתוף פעולה שונה לחיוב עם כלל הגופים בעקבות מה שקרה בשנה שעברה.

אוסקר פוקס: ביצענו תחקיר ראשוני ואנחנו מאחדים כרגע את כל המסקנות שלנו ואת התובנות למשהו מסודר מאוד שנגיש בצורה מסודרת.

אוסקר פוקס: תעבירו בבקשה גם לוועדה.

אוסקר פוקס: אפשר להגיד שפריצת הציון העלתה נקודה חשובה מאוד, שמירון חייבת להיות בטוחה ולא רק מאושרת.

אוסקר פוקס: זאת אומרת, צו או הגבלה פיזית, מחסום שיגביל מקום מסוים, חלק ממבנה, צו כזה או אחר על ידי כל גוף לא באמת נותן את הפתרון הנכון.

אוסקר פוקס: ראינו שפריצת הציון בעצם מצריכה את מירון בטוחה ונכון לעשות את זה כבר החל מן השנה.

אוסקר פוקס: לגבי המדורות שראיתם במצגת של ממ"ז המשטרה, המדורות האלה היו הפרות סדר.

אוסקר פוקס: היינו בתקשורת ישירה עם המשטרה, הערכנו את הסיכונים ופעלנו על פי הנחיות המשטרה.

אוסקר פוקס: כפי שאמרתי, מעבר לזה אנחנו נבחן אם יהיו שינויים לגבי הדלקות נוספות את המשמעויות שלהם.

אוסקר פוקס: מעבר לזה, את השאר נעביר בכתב.

אוסקר פוקס: אוסקר, מה שמפריע לי מאוד הוא שאתם מתחילים לעבוד על ההכנות לקראת האירוע ואז מגלים ליקויי חשמל, ליקויים אחרים וסוגרים.

אוסקר פוקס: זה יוצר את הלחץ ואת הפקק.

אוסקר פוקס: בעוד שנה יהיה שוב אירוע מירון.

אוסקר פוקס: תתחילו כבר עכשיו לבדוק, לראות מה ניתן לעשות, לתת הנחיות כדי שאנחנו לא נגיע לקראת האירוע ופתאום אנשי הכבאות יודיעו שהם לא מאפשרים.

אוסקר פוקס: זה גם לא שיטת עבודה.

אוסקר פוקס: בסדר?

מירב בן ארי: הם לא עולים להר ברגע האחרון.

מירב בן ארי: הם עולים להר – כפי שאמרת גם בפעם שעברה – כאשר מהנדס הבטיחות אומר שהם צריכים לעלות.

מירב בן ארי: הם מגיעים אחרי שההר מוכן ואז הם צריכים לתת את האישור, בדיוק כמו כשמקימים עסק.

מירב בן ארי: הם לא באים לפני שמקימים את העסק.

מירב בן ארי: אולי אפשר לעשות אחרת.

אוסקר פוקס: נקודה חשובה בעניין הזה: אין בכבאות אישור עקרוני.

אוסקר פוקס: יש לנו אישור.

אוסקר פוקס: כלומר אנחנו יודעים להגיד אם זה מאושר או לא מאושר.

אוסקר פוקס: בזמן אמת.

אוסקר פוקס: אין אישור עקרוני: טוב, בסדר, נראה מה יהיה.

אוסקר פוקס: ויש בדיקות שוטפות?

אוסקר פוקס: כן.

אוסקר פוקס: אז תעשו בדיקות שוטפות.

מירב בן ארי: אבל הם עושים את זה.

מירב בן ארי: הם פשוט מגיעים לאשר אחרי שמהנדס אומר, בדיוק כמו כשאת פותחת עסק, הם באים אחרי שהעסק מוכן.

אוסקר פוקס: אנחנו שם בכל שנה.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע נציג של ועדת החמישה.

מירב בן ארי: כל הזמן ביקשתי.

מירב בן ארי: ועדת החמישה, למי שלא יודע, היא הוועדה שמנהלת את הר מירון בשוטף.

מירב בן ארי: מי שחבר בוועדה הוא עובד מדינה בשם שמואל רבינוביץ', שהוא רב הכותל.

מירב בן ארי: הוא הוזמן לוועדה כמה וכמה פעמים כי הוא בעצם עובד מדינה אך הוא לא בא.

מירב בן ארי: היום יש לנו נציג.

יואב בן צור: בוועדת החמישה הוא לא עובד מדינה.

יואב בן צור: הרב שמואל רבינוביץ' הוא עובד מדינה.

יואב בן צור: הוא עובד מדינה בנושא של הכותל, לא בנושא של מירון.

יואב בן צור: לא, הוא גם חבר מטעם המדינה בוועדת החמישה.

יואב בן צור: אבל לא משנה, הוא לא הגיע.

יואב בן צור: החברים בוועדה הם לא עובדי מדינה, עם כל הכבוד.

יואב בן צור: אתה רוצה להתווכח על זה?

יואב בן צור: הוא עובד מדינה והוא בוועדת החמישה מטעם המדינה.

יואב בן צור: הוא גם ממונה על המקומות הקדושים.

יואב בן צור: אבל יש לנו כאן נציג אחר ואני שמחה מאוד שהגעת, תודה רבה לך.

יואב בן צור: אנא תציג את עצמך.

דב הכהן קפלן: אני הרב דב קפלן מוועדת החמישה.

דב הכהן קפלן: הוועדה מורכבת מחמישה חברים, כאשר היושב-ראש בא מטעם המדינה.

דב הכהן קפלן: אבל זה המסגרת, זה לא התוכן.

דב הכהן קפלן: אני רוצה להעיר פה בקצירת העומר שתי הארות, יותר באל"ף מאשר בעי"ן.

דב הכהן קפלן: הדיון פה נסוב בסופו של דבר על פנינו לעתיד, מה יהיה בשנה הבאה.

דב הכהן קפלן: זה מצריך הפקת לקחים לא רק מן השנה ולא רק משנה שעברה אלא מכל השנים.

דב הכהן קפלן: המציאות היא שמי שמנהל את האירוע הזה בסופו של דבר זה מדינת ישראל, ואני לא נכנס עכשיו לשאלה מי, המשטרה או משרד הדתות, לא זה הנושא, המדינה כמדינה.

דב הכהן קפלן: מ-2008 כשהוקמה ועדת החמישה הוועדה היא זאת שמנהלת את האתר, את ציון הרשב"י ואת הסביבה שלו במשך כל ימות השנה.

דב הכהן קפלן: התקלה הראשונה שיש כאן היא שראוי ונכון מבחינה הגיונית שמי שמנהל את זה במשך השנה כולה הוא שצריך לנהל את זה גם בל"ג בעומר.

דב הכהן קפלן: זה הדבר הראשון שיוצר את החיכוך ואת הבעיה שיש כאן.

דב הכהן קפלן: זה בעיניי דבר ראשון.

דב הכהן קפלן: מה עוד שהוועדה הזאת היא לא ועדה שקמה באוויר, זו ועדה שהוקמה על ידי כבוד בית המשפט העליון.

דב הכהן קפלן: דומני בצניעות שבית המשפט העליון נתן את המנדט לנהל את זה גם בל"ג בעומר.

דב הכהן קפלן: הוא לא הבחין בין יום זה ליום אחר, הוא מינה אותנו לנהל את זה במשך השנה כולה.

דב הכהן קפלן: אני מתחבר אל מה שאמר מפקד המחוז, שההצלחה יכולה להיות בתנאי אחד, שיהיה כאן שיתוף בין הציבור שבא לבין הקהילות, הרבנים, הציבור הרחב שמגיע, שאגב זה גם אשכנזים וגם ספרדים, זה כל עם ישראל בעצם, אבל החיבור הזה יכול להיות בסופו של דבר לא על ידי גורם של מדינה, זה חייב להיות אך ורק על ידי ועדת החמישה, שהיא זאת שמייצגת גם את הציבור, או שלציבור יש קשר איתה במשך כל ימות השנה.

דב הכהן קפלן: זה דבר אחד שאני רוצה להעיר.

דב הכהן קפלן: דבר נוסף, אני חושב שההר הזה יכול להכיל את כל מי שבא, ברוך הבא.

דב הכהן קפלן: יש פתגם כזה לגבי הרשב"י: "הקדוש ברוך הוא על הכול, - - - שלי על הכול".

דב הכהן קפלן: הכשל פה היה לדעתי, ברגע שמבצעים פה טקסים בהיבטים כאלה ואחרים ויש אלפים שנמצאים כגוש אחד או קהילה אחת אז זה יכול ליצור בעיות של צפיפות לפני ואחריי.

דב הכהן קפלן: אם היו נותנים לציבור הרחב לבוא, וכל אחד בא מתי שהוא רוצה, ללא הגבלה, כלומר יגבילו אבל יתנו לציבור הרחב להחליט מי.

דב הכהן קפלן: כולל בהדלקה, אם קבעו שיהיו 4,000 או 5,000 אנשים, אבל מי ייכנס להדלקה אין שום סמכות לאף אדם לומר, זה צריך להיות שוויוני ושקוף לכולם.

דב הכהן קפלן: אדוני, אבל בשנה הקודמת זה מה שהיה ואנחנו ראינו.

דב הכהן קפלן: גברתי, לדוגמה קבעו שייכנסו 16,000 אנשים, קבעו שייכנסו 150 אנשים, אבל מי הם ה-150 אנשים?

דב הכהן קפלן: מי ייכנס?

דב הכהן קפלן: קבעו שבהדלקה המרכזית יהיו 4,000 או 5,000 אנשים.

דב הכהן קפלן: מי ייכנס?

דב הכהן קפלן: אני ואת או שיקבעו מראש מי ייכנס?

דב הכהן קפלן: זה היה לפי הכרטיסים.

מירב בן ארי: לא הבנתי.

מירב בן ארי: מה אתה מציע?

מירב בן ארי: אני מבקשת שכל מי שמדבר יגיד מה הוא מציע.

דב הכהן קפלן: אני מציע שאם הרשויות קבעו לדוגמה שתהיה כמות מסוימת של בני אדם זה חייב להיות מחולק באופן שוויוני.

דב הכהן קפלן: למשל ההדלקה, זה לא חלק מטקס.

דב הכהן קפלן: אני נולדתי בצפת ואני מכיר את העסק הזה מקרוב מאוד.

דב הכהן קפלן: ההדלקה היא לכלל ישראל.

דב הכהן קפלן: אם קבעו שמבחינה בטיחותית יהיו שם עד 5,000 אנשים זה לא אומר שחייבים להיות אנשים דווקא מסוג אחד, ממגזר אחד או מעדה אחת או מקהילה אחת, בשום פנים ואופן לא.

דב הכהן קפלן: זה חייב להיות שייך לכולם.

דב הכהן קפלן: אדוני, אני רוצה להבין.

דב הכהן קפלן: קודם כול, תודה רבה שבאת.

דב הכהן קפלן: אני שואלת אותך: אחרי מה שהיה בשנה שעברה לנהל את האירוע הזה, לתת כניסה כפי שאתה אומר בלי שום הגבלה, אנחנו כבר לא יכולים להרשות את זה לעצמנו.

דב הכהן קפלן: לא אמרתי כך.

דב הכהן קפלן: אני רוצה לדייק.

אורי מקלב: הוא דיבר על ההדלקה המרכזית.

אורי מקלב: החלוקה למי שישתתפו בהדלקה צריכה להיות לאנשים מכל המגזרים.

אורי מקלב: ברור, אבל בשביל זה הייתה חלוקה.

אורי מקלב: היינו עם יושבת-ראש הוועדה בהר מירון.

אורי מקלב: התרשמנו שזה מוזנח בצורה בלתי רגילה, בלי שום קשר לאירוע המרכזי.

אורי מקלב: אתם כוועדת החמישה לוקחים אחריות על מצב ההר, שקווי הביוב הם מעל האדמה?

אורי מקלב: כלומר גם להכיל כמות כזו של אנשים באתר עצמו זה בעייתי מאוד, אבל ראינו שהתחזוקה היום-יומית שם גם כן בעייתית מאוד.

אורי מקלב: איפה האחריות של ועדת החמישה לניהול ההר כולו?

דב הכהן קפלן: אני רוצה לענות.

דב הכהן קפלן: למעשה השטח ששייך להקדשות, שבאופן ישיר הוועדה אחראית עליו, זה חלקות 12 ו-70, שזה אולי 5 או 7 דונם, מתוך מכלול של ההר כולו, שלושת המפלסים הם בסביבות 30 דונם.

דב הכהן קפלן: אבל זה לא השאלה של הדונמים פה.

דב הכהן קפלן: אם את שואלת על הביוב וכל הדברים האלה, בוודאי שהוועדה לא יכולה להיות אחראית עליהם.

דב הכהן קפלן: התקציב הזה לא עובר דרכנו.

דב הכהן קפלן: זה מה שאני אומר, יש כאן בעיה מובנית.

דב הכהן קפלן: אם אנחנו מנהלים את זה אז הכול צריך להיות דרכנו, אם לא אז זה לא יכול להיות כך בשום פנים ואופן, זה מתכון לכישלון.

דב הכהן קפלן: אתם הייתם חלק בהתארגנות?

דב הכהן קפלן: חד-משמעית לא.

דב הכהן קפלן: הפרויקטור לא דיבר אתכם?

דב הכהן קפלן: דיברנו פעם אחת בנימוס אבל לא היינו חלק.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את נציגי הצבא.

מירב בן ארי: אתכם בקושי שמענו אבל אני יודעת שכן הייתם באירוע, כי בכל פעם הגיע נציג שלכם וסיפר.

מירב בן ארי: לא הבנתי את הקטע הזה שלא ישבתם בשולחן.

מירב בן ארי: עכשיו כשאתם יושבים כאן

מירב בן ארי: בשולחן אני מניחה שיש לכם גם מה להגיד כי הייתם חלק מן האירוע.

עמירם מלכא: צוהריים טובים.

עמירם מלכא: אני ראש זירת העורף בחטיבת המבצעים.

עמירם מלכא: נפגשנו כבר בנסיבות אחרות.

עמירם מלכא: הצבא קיים גם הוא נוהל קרב סדור של למעלה משבעה מקטעים שונים כדי לתאם את ההיערכות, לסייע למשטרת ישראל על פי בקשתה.

עמירם מלכא: בסופו של דבר הצבא סייע בעצם בכל מה שמשטרת ישראל ביקשה לטובת סיוע בחילוץ ופינוי פצועים.

עמירם מלכא: כמה בקשות כאלה היו?

עמירם מלכא: מה שהמשטרה ביקשה.

עמירם מלכא: הם היו משולבים אתנו בתוך נוהל הקרב, כולל ראש חטיבת מבצעים של משטרת ישראל, אצלנו בתוך אישור התוכניות המטכ"לי לעניין הזה.

עמירם מלכא: הצבא הציב שלושה מסוקים בכוננות ייעודית לדבר הזה, שני מנחתים, חוליות הנחתה, צוותים רפואיים, פלוגת חילוץ, פלוגת אלונקאים.

מירב בן ארי: זה פעם ראשונה שאתם מעורבים או שתמיד הצבא מעורב באירוע?

עמירם מלכא: הצבא תמיד מעורב באירוע במירון.

שמעון לביא: הפעם הוא היה מעורב ביתר-שאת.

עמירם מלכא: ראשית, מעורב ביתר-שאת, שנית, עיגנו את נוהל הקרב שעשינו השנה בפקודות שלנו כדי שבכל שנה תהיה אותה לבנת סיוע.

עמירם מלכא: אגדיל ואומר שגם שחררנו ארבע פלוגות מג"ב מאיו"ש בשיא ההיערכות המבצעית של "שובר גלים" שאת מכירה היטב, גברתי היושבת-ראש, לטובת האירוע במירון.

עמירם מלכא: זה נסגר ברמה של מפכ"ל ורמטכ"ל.

עמירם מלכא: הם היו שם?

מירב בן ארי: כן, הם אלה שחטפו את הבקבוקים בראש, ראינו אותם, היישר מיהודה ושומרון, פה הם סופגים נהדר ופה הם סופגים.

מירב בן ארי: אבל פה הם סופגים משלנו.

עמירם מלכא: כל בקשה לסיוע מטעם משטרת ישראל שהגיעה לצה"ל נענתה באופן חיובי.

עמירם מלכא: הסדרנו את זה קדימה.

עמירם מלכא: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מכוחות הצבא לא היו נפגעים מכל הבקבוקים שהם ספגו?

עמירם מלכא: לא הצטרכו טיפול רפואי?

עמירם מלכא: לא.

מירב בן ארי: גם לא מן המשטרה.

מירב בן ארי: מפקד המחוז, האם היו לך פצועים במהלך האירועים?

שמעון לביא: כן, אמרתי שיש לי שוטרים פצועים.

מירב בן ארי: כמה?

מירב בן ארי: עשרות?

שמעון לביא: לא, מספר בודד של פצועים.

שמעון לביא: בסך הכול זה בקבוקים.

שמעון לביא: אה, זה לא נורא בקבוק... אבל בקבוק מים יכול לפצוע.

שמעון לביא: אף אחד לא נשאר פצוע חודש וחצי אחרי האירוע.

אורי מקלב: ככל שתנסו להסיט את זה לכיוון הפצועים, זה לא היה האירוע.

מירב בן ארי: מה זה "תנסו להסיט"?

אורי מקלב: אתם כל הזמן חוזרים על זה, על הפצועים, על האלימות.

מירב בן ארי: קודם כול, אני אגיד מה שאני רוצה, מתי שאני רוצה ואיך שאני רוצה.

מירב בן ארי: כל עוד אני יושבת-ראש הוועדה הזאת לפחות חופש הביטוי לא נלקח ממני.

מירב בן ארי: דבר שני, כן, חשוב שאנחנו משחררים שוטרים וחיילים ממשימות ביטחוניות, שאנחנו מתעסקים בהן כאן בוועדה לביטחון פנים ביחד עם ועדת החוץ והביטחון.

מירב בן ארי: כשחייל מג"ב כזה, שאמור לשרת בכלל על קו התפר, מגיע למירון וחוטף אפילו בקבוק אחד, זה לא מקובל עליי.

אורי מקלב: חד-משמעית.

אורי מקלב: שאלת למה לא מגנים.

אורי מקלב: אמרו לך שגינו.

אורי מקלב: אנחנו מגנים.

מירב בן ארי: אני לא שאלתי, אבל מכיוון שהוא דיבר על כוחות מג"ב ויוליה שאלה איפה, אמרתי לה שראינו אותם.

אורי מקלב: ראיתי את הציניות אצלכם.

אורי מקלב: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אין ציניות.

אורי מקלב: אתה לוקח את זה למקום לא נכון.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים שהחיילים והשוטרים שלנו יהיו באירוע אלים.

אורי מקלב: בוודאי, אין ספק, חד-משמעית.

אורי מקלב: אין על זה ויכוח.

מירב בן ארי: אנחנו מסכימים, חבל על הוויכוח.

מירב בן ארי: אנחנו מסכימים וזה מה שחשוב.

אורי מקלב: לכן לא צריך ללכת לכיוון של ויכוח.

אורי מקלב: אין על זה ויכוח, זה לא הדיון, כולנו מסכימים שיש לפעול נגד אלימות.

אורי מקלב: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> הצבא, לפעם הבאה למדתם משהו?

אורי מקלב: יש לכם מסקנות שלמדתם מן האירוע של השנה שאתם בהחלט יכולים לשפר, משהו שאתם למדתם שהוא לא טוב ושאפשר לתקן אותו?

אורי מקלב: כי ברור שבשנה הבאה גם כן יהיה אירוע.

עמירם מלכא: התשובה היא כן, אבל היא ממש טקטית.

עמירם מלכא: העניין הוא לאתר את המנחתים הנכונים בקרבת מקום ולפנות מהם את קוביות הבטון שחוסמות.

עמירם מלכא: כלומר זה פחות דרמטי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: נעבור למשרד הבריאות.

מירב בן ארי: אנשי המרכז למקומות הקדושים נמצאים עדיין בזום?

מירב בן ארי: אפשר לעבור אליהם.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: אחרי כן נשמע את נציגי משרד הבריאות.

יוסף שוינגר: שלום.

יוסף שוינגר: אני ד"ר שוינגר.

יוסף שוינגר: נשמעה כאן טענה שאתה לא היית חלק מן ההתארגנות של האירוע, המרכז הארצי למקומות הקדושים.

יוסף שוינגר: אנחנו עשינו תחקיר יסודי מאוד, ממצה מאוד ומקצועי מאוד.

יוסף שוינגר: הגשנו את הדוח שלנו לפרויקטור, לסגן השר.

יוסף שוינגר: כל מה שהיה לנו להגיד אמרנו.

יוסף שוינגר: אני חושב שכדאי שתעיינו בדוח.

יוסף שוינגר: מה המסקנות שלך מאירועי מירון השנה?

יוסף שוינגר: אתה היית שם, נכון?

יוסף שוינגר: כן, הייתי שם.

יוסף שוינגר: הפרויקטור כבר התייחס לזה.

יוסף שוינגר: הייתה שורה של דברים שהיו צריכים להילקח בחשבון: חווית פוקד או פוקדת האתר, לתת להם יותר חווייתיות בשהייה; עבודה מוקדמת מול המועצה האזורית; לסדר את נושא הביטוח – שורה של פרמטרים שאנחנו חושבים שצריך לתת עליהם דגש כבר עכשיו.

יוסף שוינגר: לשאלתך, התחלנו לשבת ולהתכנס לקראת השנה הקרובה.

יוסף שוינגר: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אני רוצה לפנות אליך ולבקש, כי בעצם אתה אחראי על האתר הזה במשך השנה.

יוסף שוינגר: רק על המעטפת, לא על האתר עצמו.

יוסף שוינגר: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> ועדת החמישה אחראית על האתר עצמו ואתה על המעטפת.

יוסף שוינגר: היינו באתר, ראינו שם ליקויים בלי שום קשר לאירועי מירון.

יוסף שוינגר: מזמן היו צריכים כבר לתקן את זה.

יוסף שוינגר: זה שכך המקום נראה ב-2022 במדינת ישראל זה בושה.

יוסף שוינגר: אז אנא מכם, גם הנושא הפרוזאי הזה של שירותים – אגב דיברנו על זה גם בישיבות שלנו, גם באתר וגם במעטפת וגם במתחמי השהייה, ידענו שתהיה עם זה בעיה, ואכן הייתה עם זה בעיה.

יוסף שוינגר: את רוצה לקבל תשובה?

יוסף שוינגר: קיבלנו את השטח מרשות מקרקעי ישראל.

יוסף שוינגר: השנה לראשונה זה הועבר לאחריותנו, חודש לפני ההילולה.

יוסף שוינגר: רוב המפגעים הוסרו.

יוסף שוינגר: יש תוכניות פיתוח שכבר מתבצעות בשטח.

יוסף שוינגר: הרחבנו את משטחי ההתקהלות, אבטחנו אותם בצורה יותר בטיחותית הנדסית.

יוסף שוינגר: יש עוד שורה של תוכניות.

יוסף שוינגר: אני בטוח שעד השנה הבאה כבר תראו עוד דברים בשטח.

יוסף שוינגר: קשה לתקן תוך יומיים–שלושה דברים שלא טופלו במשך עשרות שנים אבל יש התקדמות ניכרת.

יוסף שוינגר: בואו נסתכל גם על חצי הכוס המלאה.

יוסף שוינגר: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תודה רבה.

יוסף שוינגר: אמרת מצוין.

יוסף שוינגר: אנחנו רק מבקשים שיתחילו לתכנן דברים כבר עכשיו ולא חודש לפני האירוע.

יוסף שוינגר: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: נשמע את נציגי משרד הבריאות ולאחר מכן את נציגי משרד התחבורה.

חיים רוטברט: אני ד"ר חיים רוטברט, רופא נפת צפת, שבתחומה כמובן מירון, של משרד הבריאות.

חיים רוטברט: בכדי לאפשר הילולה רבתי כזו אנחנו חייבים לוודא כי כולם שבים הביתה בשלום, בחיים ובבריאות.

חיים רוטברט: בישיבה הקודמת של הוועדה ביקשתי להדגיש ולהבהיר שביטחון פיזי וביטחון בריאותי הם היינו הך, הם אינם ניתנים להפרדה.

חיים רוטברט: אני מזכיר לנו אירוע שהיה לפני כחודש של שלושה חוסים שנפטרו בחולון מתברואה לקויה, כלומר גם מזון הורג, לא רק רמיסה ולא רק צפיפות של אנשים.

חיים רוטברט: האחריות שלקח על עצמו שר הדתות במינוי פרויקטור ומפיק מבחינתנו היו בכיוון הנכון, כמו גם טיוטת תזכיר החוק שהתארגנה, עם פירוט הסמכויות והאחריות על משטרת ישראל, כב"ה ומשרד הבריאות.

חיים רוטברט: מסיבות שאני לא מצוי בהן תזכיר החוק לא עבר.

מירב בן ארי: עזוב, על תיכנס לזה.

מירב בן ארי: זה עניינים פוליטיים.

חיים רוטברט: לגבי ההחלטה שהתקבלה פה על החלוקה הדיכוטומית להר ולשיפולי ההר – אני לא נכנס לשיקולים של הממ"ז, הם שיקולים מבצעיים, אבל זה שלם, זה הילולה אחת של הכול.

חיים רוטברט: אי אפשר להגיד: אני אעשה רק הדלקה ולא אעשה טיש.

חיים רוטברט: זה מתעלם ממאפייני החוגגים לפי אמונתם.

חיים רוטברט: אנחנו כמדינה צריכים לתת להם את זה.

חיים רוטברט: אין אפס, אנחנו לא יכולים להגיד שנבטל את ההילולה הזאת.

חיים רוטברט: אני מבין שאושרה תב"ע.

חיים רוטברט: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אדוני, אתה ממשרד הבריאות.

חיים רוטברט: אני מתייחס רק לדברים של משרד הבריאות, אני לא מדבר על שום דבר אחר.

חיים רוטברט: אני צריך את התב"ע בכדי שיהיו תשתיות קבועות למי שתייה, לביוב, לשירותים, לפינוי אשפה, לקביעת אתרים של הכנסות האורחים.

חיים רוטברט: ביקשנו מן המשטרה: תגידו לנו מה אתם מאשרים, לא מה אתם לא מאשרים.

חיים רוטברט: המאפיינים של ההילולה חייבים את הדברים האלה.

חיים רוטברט: אנחנו קוראים לזה לוויין.

חיים רוטברט: לא, זה לא לוויין, זה חלק עיקרי מן ההילולה.

חיים רוטברט: אנחנו חייבים את תשתיות הקבע.

חיים רוטברט: כפי שאומרים כאן כולם, אי אפשר לעשות את זה שבועיים–שלושה לפני האירוע, ובכל שנה זה חוזר על עצמו.

חיים רוטברט: אני צריך את זה בשנה הבאה עוד פעם.

חיים רוטברט: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מה הסמכויות שלכם?

חיים רוטברט: אתם יכולים להוציא צו לסגור את האתר כל עוד לא יהיו תשתיות קבועות נורמליות?

חיים רוטברט: במשך כל השנים אנחנו מנסים לעשות כך.

חיים רוטברט: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אני לא שואלת מה אתה מנסה.

חיים רוטברט: איך אתה חי עם קווי ביוב שהם מעל פני האדמה?

חיים רוטברט: מה הסמכויות שלך כמשרד הבריאות?

חיים רוטברט: אין לי.

חיים רוטברט: אין לך סמכויות בכלל?

חיים רוטברט: אין.

מירב בן ארי: הוא אמר את זה גם בדיונים הקודמים.

חיים רוטברט: אין לי סמכויות.

חיים רוטברט: מה, אני אסגור את ההילולה?

חיים רוטברט: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> תסגור את זה עכשיו כדי שעד ההילולה יתקנו את זה, עכשיו, שנה לפני.

חיים רוטברט: על זה אנחנו מדברים.

חיים רוטברט: אגב, הם אמרו אבל מבחינת דרישות משרדנו, הפרויקטור או המפיק מבחינתנו לא סיפקו את מה שאת שואלת עליו, לא סיפקו עד הסוף.

חיים רוטברט: למשל החניונים, ראינו שלא היו בחניונים מי שתייה ולא היו שירותים וזה תקלה.

חיים רוטברט: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> הדרישות שלכם עלו בכתב לכל הגורמים?

חיים רוטברט: ברור שעלו.

חיים רוטברט: משרד הבריאות, אני שואלת: הייתה בעיה עם מי שתייה, היו בעיות עם השירותים במתחמים, כולנו ידענו שזה יהיה.

חיים רוטברט: אתם כמשרד הבריאות, כמי שאחראים על בריאות הציבור, מה עשיתם בנדון?

מירב בן ארי: יוצא כאילו אנחנו נוזפים בהם.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אנחנו נוזפים כי לא יכולים לבוא שבועיים לפני האירוע ולהגיד.

מירב בן ארי: הם לא באו שבועיים לפני האירוע.

מירב בן ארי: אין לי שום קשר למשרד הבריאות אבל אני מצטערת מאוד.

מירב בן ארי: למה את נוזפת בהם?

מירב בן ארי: הם עושים את העבודה שלהם, הם היו אתנו בכל הדיונים והתריעו בשער.

מירב בן ארי: אני מדברת על עכשיו.

מירב בן ארי: אבל הנזיפה מיותרת.

מירב בן ארי: הם אמרו שיש בעיה.

מירב בן ארי: הם לא הכתובת.

מירב בן ארי: הם אמרו שיש בעיה עם שירותים, הם אמרו שיש בעיה עם מי ביוב.

מירב בן ארי: הם צריכים לקבל כלים ואז הם יעבדו.

מירב בן ארי: אם היה חוק אז הייתם חלק מזה.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אין להם היום שום סמכות.

מירב בן ארי: אבל לא צריך לנזוף בהם.

ברכה כהן: אחד הכלים המשמעותיים שביקשנו הוא לפחות חודש וחצי לפני האירוע לקבל בכתב מן המפיק תוכנית של קווי המים והביוב בכדי לנסות לנטרל לפחות נקודות קריטיות.

ברכה כהן: תיארנו לעצמנו שתוך חודשיים אף אחד לא יטמין את הקווים ויהפוך אותם לתקניים.

ברכה כהן: לא קיבלנו תוכנית לפרשה טכנית של כל המערכת.

ברכה כהן: בנוסף לנושא החניונים, לגבי קווי המים היינו צריכים להוציא מהנדסים שלנו לשטח, כי לא קיבלנו מידע, בכדי להבטיח שמתחברים לקווי מי שתייה ולא חלילה לקווי מי ביוב או קולחין שנמצאים שם באזור, וזה הכול שטח חקלאי.

ברכה כהן: הוצאנו צוותים לשטח שבדקו כלור, עכירות, כי לא קיבלנו את המידע.

ברכה כהן: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> כלומר לא היה שיתוף פעולה?

ברכה כהן: בנושא של התשתיות לא.

מירב בן ארי: אתם בכלל לא נפלתם לי מן הירח כי שמעתי אתכם גם כאן.

מירב בן ארי: התרעת על זה.

מירב בן ארי: אם היה חוק אתם הייתם מוסדרים בו.

מירב בן ארי: ברגע שיש תב"ע גם הרבה יותר קל לאשר דברים קבועים בתוך המקום הזה.

חיים רוטברט: כן עשינו הסברה עם ראשי הקהילות וכן נפגשנו עם כל הגורמים וכן זכינו לשיתוף פעולה מעולה עם משטרת ישראל וכב"ה, אך בהיעדר חוק ייעודי כל הגופים לוקים בחוסר סמכות והם לא יכולים לסגור, לא יכולים לעשות את זה או את זה.

חיים רוטברט: הם מתעמתים אחר כך גופנית.

חיים רוטברט: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> כלומר כרגע אתה לא יכול להיכנס ולהציב שם דרישות.

מירב בן ארי: הוא הציב דרישות.

מירב בן ארי: אני מדברת על השוטף, לא על ההילולה.

מירב בן ארי: כרגע בשוטף אתה כמשרד הבריאות יכול להיכנס להר ולכל המעטפת ולהגיד: אני דורש א', ב', ג'?

חיים רוטברט: בוודאי.

חיים רוטברט: במשך שנים אנחנו עושים את זה ובמשך שנים אנחנו זוכים לכתף קרה ואנחנו לא מקבלים את זה.

ברכה כהן: יש תוכנית שאושרה, אותה תב"ע שמדברים עליה.

ברכה כהן: צריך לקדם אותה.

ברכה כהן: היה שיתוף פעולה מצוין עם המשטרה, אני חייבת לציין.

ברכה כהן: עם המשטרה הצלחנו לנטרל המון בקבוקי מים שהבריחו מכל מיני מקומות, כולל לצערי עימותים שהיינו צריכים לעשות עם זק"א לגבי בקבוקי מים לא מאושרים ועוד מזון ודוכנים שהיו לא מאושרים, וכנ"ל היה גם שיתוף פעולה טוב עם המועצה האזורית.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יעקב אשר ולאחר מכן משרד התחבורה.

גבירותי יושבות-הראש, מאחר ולשתיכן אין פריימריז אז אנחנו לא בלחץ, אפשר לדבר כמה דקות.

נכון?

מירב בן ארי: כי הפריימריז אצלכם סוערים אני מבינה.

מירב בן ארי: ..

כי אצלי הפריימריז ממש בלחץ.

את יודעת שאצלנו הפריימריז הם מועצת גדולי התורה, זה 12 אנשים.

אצלכם זה רק אחד.

מירב בן ארי: זה לא רק אחד, אבל בסדר.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

עכשיו לעניין, רק רציתי לראות שאנחנו לא ממהרים לשום מקום.

את צודקת כשאת אומרת לא לנזוף בהם.

אני רוצה שנבין דבר אחד: אנחנו נמצאים באירוע מתגלגל של שנים רבות, שעושים את הכול פרט למה שצריך לעשות באמת.

צריך להחליט שבמקום הזה יהיו – יוליה, כדאי שתשמעי אותי כי את יודעת שבדברים שאני חושב שיש לך סמכות אז אני כן מדבר איתך עליהם, כמו המטרו ודברים אחרים – אבל בנושא הזה הפתרון היחיד שיהיה להר מירון הוא שיתייחסו אליו כאתר שמגיעים אליו מאות אלפי אנשים.

כשהממשלה במקום ליצור עוד חקיקה ועוד טלאי על טלאי – היינו ברשויות מקומיות ואנחנו יודעים איך זה עובד.

אתה מאשר פרויקט גדול, אתה מאשר תוכנית גדולה ואחר כך יש כמה שנים של פתרון זמני, ואז אתה עושה חקיקה לאותו זמן, אתה מאשר למשל כמה קרוואנים כדי לעשות כך וכך במקום גדול.

היום אנחנו מקדשים את הטלאי על טלאי.

עד לרגע זה לא הייתה החלטה של הממשלה שהמדינה אומרת, ששר האוצר במדינת ישראל אומר – ואגב לא רק בקדנציה הזאת – שהוא הולך לשים 300–400 מיליון שקלים לפחות כדי לשנות, להתאים את המקום הזה.

צריך תוכנית, צריך כמובן לעשות את הדברים הסטטוטוריים, שזה כן מתקדם, אבל אני לא יודע מה התוכנית שתהיה בסוף.

אני מפחד שמכל הסטטוטוריקה הזאת בסוף גם לא תצא תוכנית ראויה.

צריך להקים שם decks שיבלמו את העליות והירידות.

הרי איפה כל הבעיה?

הבעיה בהתרכזות, כאשר אנשים יורדים למשפך אחד ואחר כך עולים למקום אחר.

אין שום משטרה בעולם – ותרדו להם מן הווריד כבר – שיודעת לנתב מאות אלפי אנשים בבת אחת, אין דבר כזה.

דיבר קודם נציג משרד הבריאות, שמעתי את זה בדרך מוועדה אחת לשנייה.

הוא אמר שאין פה נציגים חרדים, אבל הוא אמר שלמרות שהוא לא חרדי הוא מסביר שאי אפשר להשאיר 30,000 אנשים למטה בלי לתת להם מקום סביר.

הרי אם היו פותחים שם כיבוד או שתייה או משהו ונותנים לאט-לאט לעסק לעבוד אז הכול היה נראה אחרת.

כלאו אנשים למטה, לא הצליחו להוציא אנשים למעלה.

אני אומר לכם: קחו את כל הכוחות שיש לכם – מירב ויוליה, אני מכיר חלק מהם – ותגידו דבר אחד: לא צריך לחכות למסקנות ועדת החקירה.

גם הבן שלי שהוא בן 12 יכול לקבל את ההחלטה שחייבים לטפל בהר הזה, לטפל בו בצורה מוסדרת ונכונה.

יש להשקיע לדעתי עד חצי מיליארד שקל כדי להפוך אותו למקום שאפשר לנהל אותו.

כל הדברים האחרים הם טלאי על טלאי.

מילה אחת לגבי הטלאי על טלאי: עם כל הכבוד לפרויקטור, ואני מעריך אותו מאוד, שבא עם כוונות טובות לחלוטין, עם כל הכבוד למשטרה, שהגיעה למקום הזה מוכה וחבולה מכל מה שקרה עד עכשיו, אני שוב אומר, אני לא יושב פה בוועדת חקירה אבל יושבים ובודקים בדיוק איפה היו הכשלים הקטנים, כאשר הכשל הגדול עמד לנגד עינינו במשך 20 שנים.

אני עשר שנים בכנסת וכבר ארבע פעמים, וחבריי עוד יותר, ביקשנו לעשות תוכנית רצינית למקום הזה.

לא ביקשנו לשמור לאנשים דברים שהם חושבים ששלהם ולא על פי החוק, אני לא.

תעשו מה שצריך, אבל תבנו את המקום הזה.

כפי שאתה לא יכול לבנות אצטדיון כדורגל בשביל תחרות גדולה, לעשות אותו בהרים וגבעות ובכל מיני דברים כאלה, זה לא עובד כך.

לגבי מה שהיה השנה אני רוצה לומר לכם דבר אחד: מאחר וזה היה טלאי על טלאי, זה היה דבר שאי אפשר לנתב אותו.

גבירותי היושבות-ראש, הייתי ראש עיריית בני ברק.

בתקופה שלי היו שלוש לוויות ענק עם יותר מ-100,000 אנשים.

הלוויות הללו נוהלו עם המשטרה בשיתוף פעולה, עם הרבה מאוד שכל שאנחנו הכנסנו כמערכת.

אנחנו יודעים איך לארגן אירועים.

הלוויות האלה נגמרו ללא אף פצוע, לא רק ללא אף הרוג.

אני אומר דבר אחד: כל התוכנית הייתה נהדרת על הנייר, אך נכשלה בשטח.

אני מבקש ואומר לכם: קחו את הפתרון הגדול.

תפסיקו לטפל בפתרון הזמני.

<< יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מה הפתרון הגדול?

אמרתי: טרקטורים ענקיים, שם אני רוצה די-9, לפתוח, שיהרסו שם ולבנות מבנים, לעשות decks, להביא אדריכלים שיביאו תוכנית אמיתית ולא רק סטטוטורית כזאת או אחרת.

צריך לקדם את הסטטוטוריקה.

עם זה צריך להתקדם, אחרת אנחנו ניפגש פה בכל שנה עם הפקת לקחים למה זה לא הצליח.

צריך לתת לאנשים לזרום כי זה מקום דתי וזה אירוע דתי.

אתה לא יכול לעשות שמחת פורים כמו תשעה באב ואתה לא יכול לעשות הילולה כמו במסדר צבאי, זה לא עובד כך.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נציגי משרד התחבורה ולאחר מכן נציגי הרשות המקומית.

נעה אבירם: תודה.

נעה אבירם: צוהריים טובים.

נעה אבירם: אני סגנית מנהל הרשות הארצית לתחבורה ציבורית במשרד התחבורה.

נעה אבירם: השנה השינוי המשמעותי של פרויקטור ושל חברת הפקה, שרשרת פיקוד מוגדרת וברורה, הוא שינוי מבורך, שבהחלט גם הקל את ההיערכות לאירוע וגם איפשר את הניהול שלו עם כל האתגרים לאורך הדרך.

נעה אבירם: זה בהחלט נקודה שאנחנו מצפים לראות אותה נשמרת בכל שנה.

הניתוח הצליח אבל החולה היה תקוע למטה בחניונים או בדרך.

מירב בן ארי: בהילולה הזאת כולם חיו, בניגוד לשנה שעברה, אז כנראה שהניתוח גם הצליח.

נהדר, הצלחה מדהימה.

אם היו סוגרים את האתר לגמרי גם כולם היו חיים.

מירב בן ארי: אבל זה לא קשור.

מירב בן ארי: לפחות כולם יצאו בחיים, מה שלא היה כאן בשנה שעברה.

מירב בן ארי: אתה לא רוצה את מה שהיה בשנה שעברה.

אבל אנשים נתקעו באוטובוסים ארבע–חמש שעות והוחזרו לגוש דן.

מירב בן ארי: אתה חושב שאין לי ביקורת?

מירב בן ארי: פשוט באת עכשיו אבל אנחנו יושבים פה משעה 11.

מירב בן ארי: בוודאי יש לי ביקורת, אבל אני קודם כול מקשיבה.

מירב בן ארי: אם אני לא אקשיב איך אני אדע?

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מה שהיה הוא כבר לא מה שיהיה.

מירב בן ארי: נכון?

אני הקשבתי ועניתי לה על מה ששמעתי.

מירב בן ארי: אתה לא הקשבת כי אנחנו כאן משעה 11, אז תן את הקרדיט.

מירב בן ארי: אני רק מקשיבה עכשיו.

אני כאן כבר מ-10.

מירב בן ארי: אני בטוחה שלמרות שאין לנו פריימריז אתה עסוק.

נעה אבירם: מבחינת משרד התחבורה מטרת העל היא הגעה וחזרה בביטחון ובבטיחות, וזה כן עבד, ולא במקרה אלא בזכות תכנון מתאים.

נעה אבירם: המטרה המשנית היא זרימת תנועה של האוטובוסים ושל הנוסעים.

נעה אבירם: כפי שאמר חבר הכנסת וכפי שנאמר קודם לכן, בהיבט הזה לא הייתה הצלחה ובהחלט אנשים רבים לא הצליחו לצאת מן הערים השונות ברחבי הארץ, מכל הערים המרוחקות.

נעה אבירם: יתרה מכך, הייתה בעיה בנושא ההמתנה, הוויסות בחניונים, הן בחניונים לאורך הדרך, אם זה אליקים, אם זה חוף גיא ומקומות כאלה והן בחניון הקו הראשון בעין עוזים.

נעה אבירם: יש פה גם פגיעה מאוד מאוד קשה ביכולת של האנשים להגיע ולחגוג ויש בזה גם פגיעה תחבורתית, ביכולת שלנו לאפשר את זרימת התנועה, לאפשר את שעות המנוחה לנהגים וכולי.

נעה אבירם: כשאנחנו מסתכלים על המתווה קדימה, זה נקודה שהיא קריטית מבחינתנו למצוא לה את הפתרון המתאים, כי כפי שזה עבד השנה – זה לא עבד.

מירב בן ארי: עשיתם הפקת לקחים במשרד התחבורה?

נעה אבירם: בסוף ההחלטה על ויסות היא החלטה של ניהול האירוע, של משטרת ישראל.

נעה אבירם: אני באמת לא נכנסת להחלטה שניתנה בשטח על סמך המידע שהיה להם על מה שקורה בהר, זה באמת העולם המקצועי שלהם.

נעה אבירם: צריך להסתכל צעד אחד אחורה, האם צריך את שני הוויסותים, האם מי שנוסע מטבריה צריך לעבור דרך חוף גיא, כדי באמת לצמצם את המקומות שבהם אנשים תקועים באוטובוסים, ממש כך.

נעה אבירם: ואם כבר נוצר מצב כזה אז לאפשר חניונים שבהם אפשר לרדת לנוח ולהתרענן ולשנות את החוויה.

נעה אבירם: זה דגש חשוב שלנו.

נעה אבירם: חשוב לי להגיד פה דבר שאולי נאמר בין השורות ובחלק מן הדברים שהיו כתובים, אבל משרד התחבורה היה שותף למכירה של כרטיסים כפי שהוקצו.

נעה אבירם: לא נמכרו כרטיסים לאורך האירוע ולא נמכרו כרטיסים מעבר ולא כל מיני אמירות כאלה.

נעה אבירם: בסוף יש הקצאה שניתנה על ידי הנהלת האירוע וזה מה שנמכר.

נעה אבירם: אדגיש שההקצאה הזאת ניתנה לנו ממש בימים האחרונים.

נעה אבירם: מבחינתנו אנחנו צריכים לקבל אותה שלושה שבועות לפני, כדי לאפשר גם את התוכנית התפעולית המיטבית, את תוכנית סידורי העבודה המיטביים, ויותר מזה את האפשרות לנוסעים לקנות את הכרטיסים שלהם, שהם יידעו איפה, שהם יידעו מתי, שהם יידעו כמה.

נעה אבירם: בשביל זה לא מספיק שבוע מראש.

נעה אבירם: צריך, כפי שביקשנו, שלושה שבועות מראש.

נעה אבירם: עוד נושא שחשוב לנו לשימור, בהנחיית המינהלת "העזנו" ומכרנו כרטיסים און-ליין באמצעות אינטרנט.

נעה אבירם: עם כל החששות שהיו אנחנו חושבים שזה היה מוצלח וזה כן משהו לשמר.

נעה אבירם: זה באמת מאפשר זמינות ונגישות רבה יותר לאנשים בכל רחבי הארץ מבלי צורך להגיע פיזית לעמדה כזאת או אחרת.

נעה אבירם: זה גם דבר שאנחנו סבורים שנכון לשמר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: נציגת הרשות המקומית, בבקשה.

קרן פטל: תודה.

קרן פטל: אני מנכ"לית המועצה האזורית מרום הגליל.

קרן פטל: אני חושבת שהדיונים האלה חשובים ואתן גם מראות עקביות.

קרן פטל: לצערי עדיין גם אחרי הדיון הזה לעניות דעתי לא נערך תחקיר.

קרן פטל: זה לא נקרא תחקיר, זה לא נקרא ישיבת הפקת לקחים.

קרן פטל: אני מקווה שאולי מישהו מן הגופים שיש להם ניסיון אמיתי בדברים האלה, כמו המשטרה או כב"ה או הצבא, שעושים את זה בצורה סדורה ואמיתית, יעשה עוד תחקיר והפקת לקחים.

קרן פטל: אני אמנם מגיעה לאן שאומרים לי והגעתי גם בשבוע שעבר למה שהיה כאילו ישיבת הפקת לקחים, לסגן השר, אבל זה לא היה זה.

קרן פטל: כל אחד נדרש לדבר שתיים–שלוש דקות מהר-מהר, מה כביכול הוא רוצה להגיד שיוכל לעבוד טוב יותר בשנה הבאה.

קרן פטל: לא כך עושים את זה.

קרן פטל: אם רוצים להתייחס ברצינות – במהלך השותפות שהייתה כאן לקראת ההילולה ראיתי הרבה אנשים רציניים שעושים כמיטב יכולתם, ולא אנקוב בשמות, אני באמת מתייחסת לכל מי שנגע בזה – אני חושבת שאנחנו צריכים לכבד את עצמנו והרחק מעין הפרוטוקולים או סגני השרים או השרים לעשות הפקת לקחים אמיתית, שבה יינתן לכל גוף זמן.

מירב בן ארי: את היית בהפקת לקחים?

קרן פטל: הייתי.

קרן פטל: זה היה: בואי תשדרי לי בטלגרמה מה זה כי ממהרים לכנסת לפני שהיא תתפזר.

קרן פטל: זאת האמת, אני לא יודעת להגיד אחרת מן האמת.

מירב בן ארי: מה זה קשור לפיזור הכנסת?

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> זה היה ביום פיזור הכנסת.

קרן פטל: הפקת לקחים רצינית צריכה עוד להיעשות.

קרן פטל: אם מדברים במגמה צופת העתיד, לא התקיימה עדיין נכון לרגע זה הפקת לקחים רצינית משותפת.

מירב בן ארי: אז איך הגיעו ל-100 מסקנות אם לא הייתה הפקת לקחים?

קרן פטל: כל גוף בנפרד.

קרן פטל: אני לא ראיתי את זה.

מירב בן ארי: הם לא צריכים להראות לך.

מירב בן ארי: אני רק שואלת איפה את היית.

קרן פטל: אני לא ראיתי את זה אז אני לא יודעת.

קרן פטל: אני אומרת משהו אחר.

קרן פטל: כל גוף מן השותפים עשה תהליך של הפקת לקחים בתוכו.

קרן פטל: בצורה משותפת הפקת לקחים עוד לא התקיימה ובעיניי זה פספוס.

קרן פטל: זה דבר אחד.

מירב בן ארי: צביקי, אתה תתייחס לזה בהמשך.

קרן פטל: הפקת לקחים משותפת בצורה רצינית, לא משותפת שכל אחד צריך להגיד מהר-מהר.

מירב בן ארי: הבנתי אותך.

קרן פטל: אנסה להגיד את הדברים כמה שאפשר, צופה פני העתיד.

קרן פטל: קודם כול, המתווה בעינינו הוא לא נכון, ואמרנו את זה מהרגע הראשון ששותפנו במתווה שכבר גובש.

קרן פטל: אירועי ההילולה, ואמרו את זה טוב ממני חברי הכנסת שמייצגים את הציבור את זה, ואמר את זה גם הממ"ז וגם משרד הבריאות וגם כב"ה, כלומר כולם, אולי פרט לפרויקטור, אולי הוא חושב אחרת, אני לא יודעת, לא שמעתי את ההתייחסות, כולנו אמרנו, ואני חוזרת ואומרת, שההילולה היא כלל האירועים, היא כלל הטישים, החלאקה וכן הלאה.

קרן פטל: יש הרבה מאוד קבוצות שיש להן מסורת לגבי זה.

קרן פטל: אי אפשר, גם לא בשם הבטיחות, פשוט לבטל את זה בהינף יד.

קרן פטל: זה מה שיצר בעינינו את הזעם ואת התסכול, ובסופו של דבר אולי את העצבות.

קרן פטל: אני חושבת שצריך לשקול את ההצעה, ששמעתי גם מן המשטרה וגם מכב"ה וגם אנחנו אמרנו אותה וגם משרד הבריאות, שהמדינה תיקח אחריות ותייצר מקומות מוסדרים לאירועים ולהתכנסויות האלה, שאולי לא יהיו בתוך הציון אלא יהיו בסמוך, יהיו מוסדרים מראש, יהיו בטיחותיים ויאפשרו לכל מי שרוצה לחגוג ולקיים את המסורות שלו לעשות את זה.

כחלק מן התוכנית הגדולה, כחלק מן ההסדרה של כל האתר.

קרן פטל: נכון, ואמרנו את זה מלכתחילה.

קרן פטל: ולא להגיד במתווה שאלו הם אירועים פרטיים כי אלו לא אירועים פרטיים.

קרן פטל: זה דבר אחד.

קרן פטל: תקצרי בבקשה, אנחנו כבר גלשנו מעבר לזמן.

מירב בן ארי: דיברנו על הנקודה של האירועים הקטנים.

קרן פטל: דבר שני הוא המושג שיתוף פעולה.

קרן פטל: אני יכולה להגיד באמת, וזה לא בשביל לחלק ציונים אלא בשביל ללמוד להבא, זאת הפעם הראשונה שהמועצה שותפה באופן הזה.

קרן פטל: גם היו תקנות שהטילו עליה איזו דרך של הסדרה, של מתן היתרים.

קרן פטל: אמרנו מן ההתחלה וגם פנינו לאינסטנציות הכי גבוהות שיש כאן עמימות לגבי מי עושה מה.

קרן פטל: יש גופים שברור להם מאוד מה הם עושים ומה תפקידם ויש גופים שלא.

קרן פטל: את הדבר הזה צריך להבהיר ולברר.

קרן פטל: אני כן יכולה להגיד שהרעיון של הקמת מינהלת הוא רעיון מבורך כי הוא מביא את השותפים יחד.

קרן פטל: לפחות בפעם הראשונה יכולנו קצת להישמע.

קרן פטל: אבל הגוף היחיד שבאמת לקח אותנו ברצינות כשותפים זה המשטרה, ובאמת היינו בכל הישיבות.

קרן פטל: אני לא אומרת את זה כדי לחלק ציונים אבל אני כן אומרת שכאשר אני מסתכלת על עצמנו ועל הכשל של מה שיכולנו לעשות אחרת, אנחנו לא היינו שותפים בתקשורת עם החסידויות או עם אלה שרצו לקיים את האירועים בכלל, על אף שהתקנות הטילו עלינו את הרגולציה שלהם.

קרן פטל: זה ואקום.

מירב בן ארי: אם תוכלי לסכם, קרן.

קרן פטל: ממש אשתדל.

מירב בן ארי: אין מה לעשות, יש כאן הרבה דוברים והזמן שלנו קצר.

קרן פטל: מבחינת העובדות, אתם יודעים שקבעו את התקנות על האירועים ויום לאחר מכן כבר פקע התוקף להגיש אירועים, זה היה מין סוג של – אין מה לעשות.

קרן פטל: עוד לפני כן המועצה נרתמה ואמרה, אחרי שהפרויקטור הצהיר על האחריות הכוללת על כל האירועים, שאנחנו פועלים כאילו כבר יש תקנות.

קרן פטל: בשלב של הכאילו הוגשו עשר בקשות.

קרן פטל: אחר כך בשלב של התקנות הוגשו חמש מתוך העשר.

קרן פטל: ארבע מתוכן השלימו את כלל האישורים וקיבלו אישור.

קרן פטל: אחת בכלל לא המשיכה את האישורים.

קרן פטל: למה?

קרן פטל: אפשר לפרט אבל אין לי זמן.

קרן פטל: בנוסף האירוע החמישי שהוגש לאישור הוא אירוע הזיכרון שהמדינה החליטה שגם הוא צריך להיות מאושר.

קרן פטל: כלומר המועצה אישרה 100% מן האירועים שהוגשו לה.

קרן פטל: שאף אחד לא יספר סיפורים.

קרן פטל: מקומם אותי מאוד ומעציב אותי שלא היינו חלק מן התקשורת עם החסידויות.

קרן פטל: קל מאוד לזרוק על ראש המועצה את האחריות על כך שלא היו אירועים.

קרן פטל: כנראה למישהו זה היה נוח מאוד מבחינה תקשורתית, אבל זה לא האמת.

קרן פטל: אני לומדת מזה שצריך להקים כבר עכשיו שולחן עגול של שיתוף פעולה אמיתי ולא בכאילו, ולא להגיד לי שאולי לא כדאי שאגיע לאירוע כי אני אישה וזה יכול לייצר רגישויות כלשהן.

קרן פטל: אני מצרה על כך.

קרן פטל: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> על מה את מדברת?

קרן פטל: היה אירוע חשוב מאוד של שיתוף פעולה בין כלל השותפים.

קרן פטל: אני אומרת בצורה מפורשת, חלילה לא ביקשו ממני לא להגיע, אבל הצביעו בפניי על הרגישות שיש בהגעה שלי.

קרן פטל: אני מכה על חטא, אני עשיתי טעות שלא הגעתי.

קרן פטל: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> זה היה אירוע של מי?

קרן פטל: הפרויקטור ארגן שותפים.

קרן פטל: אני מצרה על כך.

קרן פטל: טענה חמורה מאוד.

קרן פטל: את מנכ"לית המועצה, יש לך מה להגיד על זה.

קרן פטל: אז אני שלחתי נציג שהוא גבר כי הצביעו לי על הרגישויות, ואני מצרה על כך.

קרן פטל: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> בפעם הבאה אל תעשי דבר כזה.

קרן פטל: זה טיפשות.

קרן פטל: יש לך תפקיד, יש לך אחריות.

קרן פטל: מה הדבר הזה?

מירב בן ארי: את גם בקשר אתנו.

מירב בן ארי: יכולת להגיד לי והייתי מטפלת בזה.

קרן פטל: זה היה בשלב מוקדם, כאשר פחות ידעתי איך הדברים עובדים.

קרן פטל: אבל מכיוון שאותו יועץ אוכלוסייה, כפי שהשר כינה אותו, מעולם לא פנה אליי, מעולם לא דיבר איתי, מעולם לא קישרו בינינו ובין החסידויות, אבל בכל הזדמנות – וראינו גם את האי-הבנה, ואני מאמינה שזה מתום-לב, של חבר הכנסת פינדרוס שמאמין שהמועצה היא זאת שלא אפשרה, אז אני רוצה להגיד את הדברים בצורה ברורה מאוד.

קרן פטל: אם יש כאן משהו ללמוד אז אם יש פרויקטור או מפיק או אני לא יודעת מה צריך לשתף פעולה בצורה אמיתית.

קרן פטל: החסידויות וכל הקהלים הללו הם קהל היעד של האירוע הזה.

קרן פטל: צריך לתת להם את השירות.

קרן פטל: ושאף אחד לא יפיל על המועצה את האשמה.

קרן פטל: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אנחנו רואים בשלטון המקומי שותף מרכזי ואמיתי.

קרן פטל: בסוף האירוע נמצא בשטח השיפוט שלכם.

קרן פטל: אתם חייבים להיות חלק וגם להיות יותר אקטיביים, לא להגיד: סליחה, לא ידענו.

קרן פטל: היינו אקטיביים מאוד.

קרן פטל: אם הייתי יותר אקטיבית מזה נראה לי שהיו רוגמים אותי באבנים.

מירב בן ארי: אין יותר אקטיבית מן ההתנהלות של המנכ"לית.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> יותר אקטיביים גם במהלך השנה, גם מבחינת הריסה של המבנים הבלתי חוקיים.

מירב בן ארי: נרדמתם במשך שנים רבות.

מירב בן ארי: את בסדר.

מירב בן ארי: תשלחי לנו את המסקנות שלכם.

מירב בן ארי: היא לא נרדמה.

מירב בן ארי: קרן פטל הייתה אחת הנשים הכי פעילות בנושא של מירון.

מירב בן ארי: אף אחד לא נרדם, בטח לא ברשות המקומית.

מירב בן ארי: ועם זאת, אני מתנצלת, די.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: האם מישהו ממשרדי הממשלה הנוספים: משרד התיירות, משרד הפנים ומשרד המשפטים רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: מד"א, מה היה התפקיד שלכם באירוע?

רונן בשארי: תודה רבה, גברתי, על רשות הדיבור.

רונן בשארי: אני מנהל אגף המבצעים של מד"א.

רונן בשארי: כבכל שנה גם השנה אבטחנו רפואית את ההילולה.

רונן בשארי: זה התחיל עם עבודת מטה סדורה בהובלת משטרת ישראל, הפרויקטור, המשרד לשירותי דת, המקומות הקדושים, כולל המפיק, צה"ל, פקע"ר, כב"ה ושאר הגורמים שנטלו חלק.

רונן בשארי: אני חייב להגיד שהשנה לקחים משמעותיים מאוד מן השנה הקודמת הופקו.

רונן בשארי: הממ"ז דיבר על ציר בורמה ב', שהיה ציר פינוי לרכבי הצלה וציר הגעה, שהוא היה משמעותי מאוד.

רונן בשארי: צה"ל נרתם והשתתף אפילו בתרגיל האר"ן שלא הוזכר פה, כולל קידום מסוק צפוני לרמת דוד כדי לקצר זמני תגובה לאירוע חריג, מה שלא היה בשנה הקודמת.

רונן בשארי: פריסה רחבה של מרפאות בכל המקומות שהיו על ההר.

רונן בשארי: בעצם זה הר שנבנה מחדש והוקצה לנו.

רונן בשארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> בכמה מקרים טיפלתם במהלך האירועים?

רונן בשארי: בסך הכול ב-148 מקרים לאורך כל ההילולה: שפשופים, פציעות קלות והתייבשות בגלל חום.

רונן בשארי: ובחניונים?

רונן בשארי: בחניונים היינו ולא היה שום אירוע רפואי שאני מכיר.

רונן בשארי: לקחים?

רונן בשארי: בעיות?

רונן בשארי: כל הלקחים שאמרתי הופקו.

רונן בשארי: פריסה נכונה ורחבה של מרפאות נתנה מענה לכל חלק בהר תחת הפיקוד.

רונן בשארי: עד כאן.

רונן בשארי: תודה רבה לך.

רונן בשארי: נציג איחוד הצלה, בבקשה.

רונן בשארי: אתם הייתם חלק מן הטיפול הרפואי באירוע?

משה מוסקוביץ: בסופו של דבר כן, היינו שותפים לוועדות.

משה מוסקוביץ: אני שמח שהצלחנו בסוף להיות.

משה מוסקוביץ: פנינו למשטרה, שאמרה שזה לא באחריותה, ולעוד גורמים שאמרו שזה לא באחריותם.

משה מוסקוביץ: בסוף הצלחנו בדרך-לא-דרך להשתתף.

משה מוסקוביץ: הייתי שם גם בלילה הראשון.

משה מוסקוביץ: אני יכול להגיד – אנחנו שם כבר 25 שנים – שטוב שהיינו שם, וגם המשטרה ציינה את זה בפניי, יש לנו את התיעוד על זה, כי הרבה מקומות שמד"א טוען שהוא היה בהם – הם לא היו.

משה מוסקוביץ: אנחנו לא ניכנס עכשיו לוויכוח הזה, גם דיברנו על זה, אבל אני שמח מאוד שבסוף התעקשנו.

משה מוסקוביץ: הלקח שאני רוצה להגיד, האירוע הזה צריך להיות בסוף באחריות של משרד הבריאות והוא צריך לשתף את כל הגורמים.

משה מוסקוביץ: לא יכול להיות שיש איזשהו גוף שיש לו אינטרס.

משה מוסקוביץ: אנחנו היינו שם כי אכפת לנו להיות שם.

משה מוסקוביץ: לא היינו שם מאינטרס כזה או אחר.

משה מוסקוביץ: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אתה מאשים את משרד הבריאות?

משה מוסקוביץ: אני לא מאשים אף אחד.

משה מוסקוביץ: מה זה "אינטרס"?

משה מוסקוביץ: משרד הבריאות לא פועל בתום-לב?

משה מוסקוביץ: יש לו אינטרס?

משה מוסקוביץ: לא אמרתי כך.

משה מוסקוביץ: אמרתי שצריך לעשות איזה מנגנון או מכרז.

משה מוסקוביץ: לא יכול להיות שייתנו את זה לגוף אחד בלי לשתף את הגוף האחר.

משה מוסקוביץ: לא יכול להיות שנותנים את זה לגוף כמו מד"א, שהוא צריך לבחור מי השותפים שלו, בזמן שהוא כביכול מתחרה איתם.

משה מוסקוביץ: לזה אני מתכוון.

משה מוסקוביץ: לא אמרתי שיש פה אינטרס לגוף כזה או אחר.

משה מוסקוביץ: אמרתי שלא יכול להיות שנותנים למד"א את הפיקוד ואומרים לו: אתה תבחר את מי אתה רוצה לשתף.

משה מוסקוביץ: אם הוא לא רוצה אותי כי אני לא בא לו טוב אז אני לא אשתתף?

משה מוסקוביץ: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אני מצטערת, לא ניכנס לזה עכשיו.

משה מוסקוביץ: עד כמה שזכור לי מד"א – ואין לי שום אינטרסים במד"א – הוא גוף רשמי של מדינת ישראל, הם כמו המשטרה, כמו הכבאות, כמו גופים אחרים.

משה מוסקוביץ: לא אעשה מכרז בכבאות.

משה מוסקוביץ: זה לא מדויק.

משה מוסקוביץ: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> ישבנו בישיבות הקודמות ונציג משרד הבריאות אמר בצורה חד-משמעית, ובעצם שם זה נגמר, שמבחינת משרד הבריאות מי שצריך לנהל את האירוע, ובו הם רואים את האחראי, הוא מד"א.

משה מוסקוביץ: משרד הבריאות, תעשו בדק בית.

משה מוסקוביץ: עולות פה טענות.

משה מוסקוביץ: אנחנו לא מעוניינים להיכנס לוויכוחים הפנימיים של ארגונים כאלה ואחרים.

משה מוסקוביץ: אני צריכה לדעת שיש גורם שמנהל את האירוע מבחינה בריאותית לטיפול בנפגעים.

משה מוסקוביץ: זה ממש לא מקום לתחרות.

משה מוסקוביץ: תודה רבה.

מירב בן ארי: צביקי טסלר יסכם בשתי דקות, בבקשה.

צביקי טסלר: מילה אחת לגבי התחקיר – עשינו אותו מלמטה למעלה, לאסוף את הפרטים מכלל הגופים.

צביקי טסלר: המשטרה נתבקשה לתכלל את כל גופי החירום, המועצה המקומית את הרגולטורים שנתנו אישורים לאירועים.

צביקי טסלר: קשה מאוד לחכות בתהליך הפקת לקחים ארוך וממושך.

צביקי טסלר: אצל סגן השר הוצגו לקחי הגופים.

צביקי טסלר: זה לא היה מהלך של הפקת לקחים אלא הוצגו לקחי הגופים.

צביקי טסלר: נעשה תכלול של הדברים.

צביקי טסלר: פורסם המסמך שלי.

צביקי טסלר: אני חושב שהתהליך לא נגמר, גם את זה חשוב לי להגיד.

צביקי טסלר: יש הכנות לקראת השנה הבאה, שבתוכן יצופו ויעלו עוד הרבה מאוד לקחים שעלו השנה.

צביקי טסלר: כולם אמרו פה שצריך כבר היום להתחיל את ההכנות לשנה הבאה.

צביקי טסלר: אני חושב שעשינו את המרב.

צביקי טסלר: אני גם חושב שהלקחים שעלו הם לקחים נכונים.

צביקי טסלר: חלק גדול מן הדברים שנאמרו פה אני לא מסכים איתם, אבל זה בעיקר דברים על העבר שהם פחות מעניינים לדעתי.

צביקי טסלר: רוב הלקחים הם על איך נכון לעשות טוב יותר בשנה הבאה.

צביקי טסלר: כמעט עם כולם אני מסכים.

צביקי טסלר: הדברים באו לידי ביטוי בתוך אותו מסמך, שאני גם אשלח אליכם, כל הדברים נמצאים שם.

צביקי טסלר: לא נמצאת פה חברת ההפקה.

צביקי טסלר: רבים התייחסו בצורה כזו או אחרת לחברת ההפקה ואין לה כאן התייחסות.

צביקי טסלר: אני רוצה להגיד שהיא רואה חלק גדול מן הדברים אחרת.

צביקי טסלר: אני לא מייצג אותם ולכן לא אתייחס באופן פרטני.

צביקי טסלר: הכנות לשנה הבאה כאמור צריכות להתחיל עכשיו.

צביקי טסלר: זה תלוי קצת בוועדת החקירה, צריך לומר ביושר.

צביקי טסלר: ועדת החקירה קבעה את ההמלצות שלה ביחס לשנת תשפ"ב.

צביקי טסלר: אין לנו מתווה מוגדר מטעם ועדת החקירה לתשפ"ג.

צביקי טסלר: ההמלצות של רוב הגופים פה, גם אצל סגן השר, היו לשמר את המתווה עם תיקונים מסוימים וכמובן עם תוכנית מפורטת שמתאימה יותר, שנותנת מענה לפערים שעלו השנה, אבל מתווה דומה.

צביקי טסלר: אני תומך בזה.

צביקי טסלר: אני מזכיר את ארבעת הלקחים הגדולים והעיקריים: זרימת האירוע – צריך לאפשר לאירוע הזה לזרום, ליצור את כל התנאים כדי שאפשר יהיה לתת לו לזרום; לשפר משמעותית את השירות לציבור, וזה ניתן; לטפל בציון הקבר באופן שיהיה ניתן להזרים בו יותר אנשים או לנהל את זה בצורה נכונה יותר וחכמה; ולאפשר אירועים נוספים.

צביקי טסלר: אלה הכותרות של ארבעת הלקחים.

צביקי טסלר: אני משוכנע – כאשר אני אחראי על כל מה שנאמר פה, את זה כבר אמרנו בהתחלה – שיישום הלקחים לשנה הבאה יעלה מדרגה לא רק את הבטיחות שעלתה השנה מדרגה משמעותית אלא גם את חוויית ההילולה.

צביקי טסלר: תודה.

מירב בן ארי: אני מסכמת את הדיון.

מירב בן ארי: קודם כול, אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון החשוב הזה, ליוליה חברתי, שאת ואני מלוות את זה, ואני בטוחה שנמשיך ללוות.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> אתם עוד תשמעו מאתנו.

מירב בן ארי: אנחנו לא נעזוב אתכם.

מירב בן ארי: תהיו מוכנים.

מירב בן ארי: כך צריך, כי בעיניי ההערה שאמר חבר הכנסת בן צור, שאת לא מבינה בהילולה, לא מקובלת.

מירב בן ארי: כל דבר חברי הכנסת יכולים ללמוד ולהתעמק בו, גם אם נחשפים לאירוע בפעם הראשונה.

מירב בן ארי: זו הערה שלא מקובלת.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לצביקי טסלר על העבודה שעשית, העבודה הקשה בתנאים לא פשוטים, במקום מורכב מאוד ורגיש מאוד, אבל מאידך גם צריך לזכור, מקום שהוזנח במשך שנים רבות.

מירב בן ארי: מעבר ל-70 המבנים הבלתי חוקיים שירדו מן ההר, המקום עצמו פשוט מוזנח.

מירב בן ארי: הוא מקום קדוש וחשוב, מקום עלייה לרגל, שבמשך שנים התעלמו.

מירב בן ארי: השיא היה שיושב פה חבר כנסת שנמצא שנים בתוך הממשלה ובמשך שנים זה לא עניין, עד שהגיע אירוע האסון הכבד שנפל עלינו במירון.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה למשטרה, למפקד מחוז הצפון ניצב שמעון לביא, שגם הוא לקח אחריות בשנה שעברה, אבל מה לעשות שנשארת לבד ויחד אתך אף אחד לא לקח אחריות עד היום.

מירב בן ארי: אני שמחה שהיינו שם, יוליה ואני, והצבענו בעד ועדת החקירה של מירון כפי שהיה צריך.

מירב בן ארי: חבל מאוד שחברי כנסת התנגדו.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שהוועדה הזאת חשובה והמסקנות שלה הן דרמטיות גם למי שייקח את הפרויקט בשנה הבאה.

מירב בן ארי: בכל מקרה, העבודה שלך ושל שוטרי ושוטרות משטרת ישראל, ביחד עם מג"ב וצה"ל, צריך לשבח אותם.

מירב בן ארי: יוליה ואני התמקדנו לאורך הדיון באלימות שהייתה כנגד השוטרים, לא ממקום של המיעוט, של הקומץ, אלא ממקום שצריך לגנות.

מירב בן ארי: אפשר לעקוב אחריי, אני עושה את זה גם בספורט במקרים שתוקפים שוטרים ובכל מקום ששוטרים בסך הכול מבצעים את העבודה שלהם.

מירב בן ארי: אנחנו שלחנו אותם להיות שם ולהגן על המתפללים.

מירב בן ארי: הם לא צריכים לקבל יחס כזה.

מירב בן ארי: טוב מאוד שדיברנו על זה כמה פעמים במהלך הדיון.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לרשות המקומית, לקרן פטל ולראש הרשות על העבודה שעשיתם.

מירב בן ארי: היית כאן לאורך כל הדרך.

מירב בן ארי: שיבחתי אותך גם אז וגם עכשיו.

מירב בן ארי: וכמובן תודה לכל הכוחות: הכבאות, מד"א, שהיו שם וליוו את האירוע הזה, וכמובן לארגונים שמלווים את האירוע הזה כבר שנים.

מירב בן ארי: אגיד מילה אחת שלי מעבר לתודות.

מירב בן ארי: ברור לי שהיה כאן ניסיון.

מירב בן ארי: כל מי שיושב פה נמצא בפוסט טראומה.

מירב בן ארי: כאשר לקחת את האירוע הזה באמת לקחת אותו למקום הכי בטיחותי, ועל הדרך, כן, המתפללים השנה שילמו מחיר של אירוע עצוב, של אירוע לא שמח, של אירוע שיצר הרבה זעם ותסכול, שאותו חטפו השוטרים וחיילי מג"ב.

מירב בן ארי: בסוף לא כך אמורה להיות הילולה.

מירב בן ארי: הילולה, כשמה כן היא, אמורה להיות שמחה, נעימה, מפוזרת לאורך כל ההר.

מירב בן ארי: כמובן שיש את ציון הקבר, שהוא חשוב ודרמטי, אבל זה ההילולה.

מירב בן ארי: אני מבינה את הרצון לבטיחות וראינו את כל גופי הבטיחות עושים את הכול – משרד התחבורה, משרד הבריאות ואחרים באמת היו אתנו לאורך כל האירוע הזה.

מירב בן ארי: עם זאת, היה צריך לשים יותר דגש גם על בטיחות אבל גם על הילולה כמקום שמח, שאנשים באים ומחכים לחג הזה.

מירב בן ארי: מיום חג זה הפך להיות יום עצוב.

מירב בן ארי: ברור לי ששיקולי הבטיחות היו כאן מעל הכול – ואנחנו היינו אתכם לאורך כל הדרך – אבל , וכפי שאמרת, אם אנחנו צופים פני העתיד, מי שיישב במקומך, מן המשטרה או בכל מקום – אני מניחה שרוב מי שנמצא כאן יהיה בקבלת החלטות גם בפעם הבאה – צריך לקחת את הפקת הלקחים שלכם וליישם אותה כדי לאזן בין הבטיחות ובין אירוע משמח שנהנים בו.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> וגם חוויה.

מירב בן ארי: אני קיבלתי באמצע הלילה סמסים של אנשים שתקועים באוטובוסים, שתקועים בכביש, שלא מצליחים לצאת.

מירב בן ארי: לא כך אמור היה להיות.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> וגם להתחשב בצרכים הכי בסיסיים של בני אדם: אוכל, שתייה ושירותים.

מירב בן ארי: זה הורג הכול.

מירב בן ארי: אנחנו דיברנו על זה, אל תגידו שלא.

מירב בן ארי: דיברנו על הכול בכל הדיונים שלנו.

מירב בן ארי: הדבר הכי טוב שיכול לצאת מן הדיונים כאן, ואנחנו נעקוב אחרי זה, הוא שלוקחים את הלקחים ומיישמים אותם.

מירב בן ארי: יוליה אמרה כמה פעמים, ובצדק: תשלחו לנו את המסקנות שלכם, כי סביר להניח שאנחנו נהיה פה, שנוכל לעקוב, שנוכל לקיים דיונים מהירים.

מירב בן ארי: אני לא יודעת באיזה צד נהיה.

מירב בן ארי: מה שבטוח הוא שנהיה בצד של מירון.

מירב בן ארי: לכן היה חשוב לי מאוד ללוות את זה, לא רק מן המקום שאני יודעת איך נראית הילולה אלא כי באמת אנחנו רוצים לשמור על המתפללים ועל הבטיחות שלהם אבל גם לדאוג שייהנו.

מירב בן ארי: בסוף הם באו ליהנות, והשנה הם לא נהנו, וחלק מן הזעם ומן התסכול יצא על המשטרה, שלא בצדק.

מירב בן ארי: << יור >> יוליה מלינובסקי (יו"ר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירות דת יהודיים): << יור >> מירב סיכמה מצוין.

מירב בן ארי: רק דבר אחרון: אל תתחילו להכין את ההילולה הבאה חודש לפני.

מירב בן ארי: צריך להתחיל עכשיו.

מירב בן ארי: גם את השוטף.

מירב בן ארי: לא צריך להזניח את השוטף.

מירב בן ארי: ועדת החמישה, תתכנסו לעניין, לטיפול בשוטף, המרכז הארצי למקומות הקדושים, תתכנסו לעניין.

מירב בן ארי: השוטף הוא "על הפנים" שם.

מירב בן ארי: זה לא מהיום ולא מאתמול, זה שנים אחורה.

מירב בן ארי: לא צריך להאשים פה אף אחד.

מירב בן ארי: זה דבר שקיים כבר שנים רבות.

מירב בן ארי: נטפל בשוטף כל הגורמים ביחד.

מירב בן ארי: אם צריך לתקצב את זה בשוטף אפשר לחשוב על פתרון.

מירב בן ארי: אגב, יש שם תקציבים, יש שם כסף לשוטף.

מירב בן ארי: זה יקל מאוד אחר כך לתכנן את ההילולה לפעם הבאה.

מירב בן ארי: כפי שמירב אמרה, זה גם טכני, זה גם בטיחות, זה גם העניין הרגשי והרוחני, אבל זה גם הצרכים הבסיסיים.

מירב בן ארי: מבחינת המשטרה, מפקד המחוז, ירידת הפקודות צריכה להיות יותר מסודרת.

מירב בן ארי: ראינו שאתה אישרת, אתה הסכמת אבל זה לא ירד לשטח.

מירב בן ארי: גם שרשרת הפיקוד באירוע של 150,000 אנשים חשובה מאוד כדי שהכול יתקתק.

מירב בן ארי: כפי שאנחנו לא מסכימים לאלימות נגד רופאים, נגד אחיות או נגד מורים וכל המדינה עומדת על הרגליים האחוריות, כנגד שוטרים זה כאילו מותר.

מירב בן ארי: זה משגע את השכל, וזה רק קומץ.

מירב בן ארי: אנחנו מגנים את הקומץ הזה, לא מסכימים לזה.

מירב בן ארי: אם זה קומץ אז צריך להרחיק אותם מן ההר, צריך להרחיק אותם מאותם מקומות ושלא יעשו טרור, שייתנו לציבור הרחב באמת ליהנות מן האירוע.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.