ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 141, 2022-06-15 09:00

אפרת רייטן: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לשר הרווחה מאיר כהן, למנכ"לית משרד הרווחה סיגל מורן, לכל האנשים היקרים והנכבדים שהגיעו להשתתף בדיון הזה שהוא בהחלט חגיגי, ולא בכדי האולם התמלא מפה לפה.

אפרת רייטן: 15 ביוני 2022, ט"ז סיון התשפ"ב, שעה 09:00.

אפרת רייטן: אנו עוסקים היום בדיון ראשון בהצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשפ"ב-2022, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אפרת רייטן: להצעה הזו הוצמדו עוד שלוש הצעות חוק פרטיות – של חברת הכנסת חוה אתי עטיה, אורלי לוי אבקסיס וחברי הכנסת יעקב מרגי, מאי גולן, אוריאל בוסו ומשה אבוטבול.

אפרת רייטן: לא בכדי גם האולם מלא וגם מכבד אותנו השר וגם הצעת החוק הזו היא ממשלתית אבל כפי שאתם רואים, מקבלת תמיכה מחברי הכנסת מהאופוזיציה, מהמפלגות השונות כי מטרתה לשנות סדרי עולם, תפיסה והתנהלות והתנהגות של החברה כלפי האנשים שהם אולי קצת שונים מהרוב או מהאחרים.

אפרת רייטן: הולכת באמת לעשות כאן שינוי שאני מאוד מקווה שתהיה לי היכולת לקדם ולסיים את החקירה המורכבת שבפנינו.

אפרת רייטן: אבל איך נכתב פה בדברי ההסבר – מדובר פה לעגן ולהסדיר בחוק את זכותם של אנשים עם מוגבלות לקבלת שירותי רווחה, לקדם את זכותם של אנשים עם מוגבלות לחיים שוויוניים בהתאם לעקרונות של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ושל אמנת האו"ם בדבר זכויות אנשים עם מוגבלות שישראל היא צד לה.

אפרת רייטן: זה ממש בזעיר אנפין אני נוגעת במהות החוק.

אפרת רייטן: עוד נדבר על כך הרבה מאוד וגם נעלה פה את הסוגיות שבוודאי מטרידות גם אחרים.

אפרת רייטן: אבל קודם כל אני רוצה לשמוע אותך כבוד שר הרווחה, מר מאיר כהן.

מאיר כהן: בוקר טוב חברת הכנסת רייטן יושבת-ראש הוועדה.

מאיר כהן: תודה רבה לך על הליווי הצמוד והמאמץ הגדול שלך.

מאיר כהן: יש לנו מזל גדול שאת נמצאת כאן, כולם, כי היכולת שלך גם אחרי הקלעים לחבר את הדברים לא תסולא בפז.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אני חושב שנמצאים פה המייצגים, הייצוג החברתי של הכנסת.

מאיר כהן: וגם שהם לא מהמפלגה שלי אבל הם חלק מהנשמה הגדולה של המדינה הזאת – חברת הכנסת אבקסיס, מרגי אתי, ויש עדיין הרבה אנשים שלא נמצאים פה.

מאיר כהן: המכנה המשותף, לא משנה באיזה צד היינו – תמיד הגענו לוועדת ,הרווחה ופה ניהלנו את מה שצריך לעשות.

מאיר כהן: אני רוצה להודות מראש לכולכם ואני משער שנתווכח כי תגידו שזה קצת אבסטרקטי ומה שאנחנו הולכים לעשות, השיח הזה וההתחלה זה לדייק את החוק הזה.

מאיר כהן: ואנחנו נשמע את כולם, לא רק בוועדה אלא גם במשרד, וינוהל שיח עם חברי הכנסת בוודאי, עם הארגונים בוודאי.

מאיר כהן: בסוף נצטרך להתכנס לכדי תקנון ברור שמגבה את החוק הזה, שהופך אותו לישים, ואת זה נצטרך לעשות מה שיותר מהר כי בסופו של דבר הפלטפורמה היא פוליטית.

מאיר כהן: אנו לא בגוף כלכלי או תעשייתי.

מאיר כהן: כנסת ישראל מחר או מחרתיים או בעוד חודש או בעוד חודשיים - יהיו שינויים ואז נמצא עצמנו עם מוצר נהדר שלא נצליח להשלימו.

מאיר כהן: לכן אני מאוד מבקש, ומראש אני אומר – אל תריבו עם השומרים.

מאיר כהן: לא צריך.

מאיר כהן: מי שיש לו מה לומר – תכתבו לנו, תדברו אתנו, תבואו למשרד, תבואו לישיבות הוועדה.

מאיר כהן: הח"כים פה הם גם האוזניים וגם הפה שלכם.

מאיר כהן: ואם צריך להתווכח – נתווכח.

מאיר כהן: אבל בשום פנים ואופן לא ננהל שיח של אילמים.

מאיר כהן: החוק הזה הוא ברור מאוד.

מאיר כהן: בסופו של דבר ייצר מצב הפוך מהמציאות הישראלית היום, שהאנשים נמצאים בתוך מעונות שנראים ונשמעים רובם לא כפי שהיינו רוצים.

מאיר כהן: אני תמיד מספר, וסיפרתי זאת על ילד שגדל במעברה בירוחם, ובשלוש השנים הראשונות לומדים איתו בכיתה ילדים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: כנראה שהתמימות אז היתה הרבה יותר חכמה מהיום ולא קרה לנו מזה דבר שהם למדו שלוש שנים.

מאיר כהן: אחרי שלוש שנים מישהו החליט לנקות את המרחבים אז לקחו אותם.

מאיר כהן: אכלנו איתם, שיחקנו איתם, ישבנו איתם.

מאיר כהן: שיחקנו איתם מחבואים, ואני חושב שנתרמנו מהם והם מאתנו הרבה יותר מכל אקדמיה שיכולה לכתוב ולחקור.

מאיר כהן: לכן חלמתי על זה.

מאיר כהן: התחברתי לחלום שלכם.

מאיר כהן: יש עוד חברי כנסת שחולמים בדיוק כמונו, ואנו רוצים לשנות את המציאות הישראלית.

מאיר כהן: החוק הזה מדבר על כל סוגי המוגבלויות, מכנס את כולן, שבאחריות המשרד, אנשים עם אוטיזם, מוגבלויות ראייה, שמיעה, מוטוריות, התפתחויות, נוירו פסיכולוגיות.

מאיר כהן: הכוונה היא להגביר את העצמאות ואת הבחירה של האנשים עם המוגבלויות כפי שאומרת אמנת האו"ם.

מאיר כהן: אנו פורטים את זה ויחד נצטרך לכוון את זה לתקנות שנוכל להוציאן לפועל, תקנות גם מתוקצבות.

מאיר כהן: גם על זה נתווכח.

מאיר כהן: מעטפת תמיכה לחיים עצמאיים בקהילה, סיוע ממוקד באשר למגורים עצמאיים בקהילה, ליווי אישי, סיוע אישי, סיוע ותיווך בין האדם עם המוגבלות לבין שירותים נורמטיביים בקהילה.

מאיר כהן: מעטפת מותאמת לצרכים ולרמת התמיכה.

מאיר כהן: חיזוק העוגן הקהילתי והמשפחתי.

מאיר כהן: שירות למשפחה.

מאיר כהן: אני מתמקד בזה, כי כל כך הרבה משפחות לא תמיד הבנו את המעטפת שהם צריכים כדי לגדל ולתמוך בילדים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: לא תמיד המדינה הבינה את זה.

מאיר כהן: מעטפת בראש ובראשונה מתחילה באוזן קשבת.

מאיר כהן: מה הנגישות של ארגונים, של משפחות.

מאיר כהן: לאן הם יכולים להתקשר.

מאיר כהן: בטח לא למחלקות לשירות רווחה, כי הן ממילא עמוסות.

מאיר כהן: לייצר מענה שמשפחה יכולה להתקשר ולקבל במקום מענה.

מאיר כהן: יצירת תכנים ומענים אישיים ומגוונים בהתאם לרצונות האדם ומשפחתו.

מאיר כהן: החכמה לא נמצאת לא בממשלה, לא במדינה וגם לא במשרד.

מאיר כהן: נצליח לגבש אותה רק בשיתופי פעולה אתכם.

מאיר כהן: רק בשיתופי פעולה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי אמר לי דבר שאנו תמיד אומרים: מי שלא ילד אותו לא מכיר את זה.

מאיר כהן: יש לזה משמעות.

אורלי לוי אבקסיס: המשפט הולך: מי שלא ילד אותו לא ירחם עליו.

מאיר כהן: לכן אתם חשובים פה.

מאיר כהן: אני מראש אומר למשפחות, לארגונים – אתם חשובים כאן.

מאיר כהן: פיתוח שירותים להקניית מיומנויות.

מאיר כהן: נצטרך ריכוזי מאמצים מקלינאי תקשורת וכל הטיפולים שאנו צריכים.

מאיר כהן: ריכוז מאמץ למקום שאנו יודעים שהולכים אליו ולא מחכים לא חודש ולא חודשיים.

מאיר כהן: הרחבת המענים הקהילתיים - הקהילות צריכות להכין עצמן.

מאיר כהן: זה צריך להיות שיתופי פעולה עם ראשי רשויות ועם מתנ"סים ועם משרד החינוך ועם משרד הבריאות.

מאיר כהן: אני מקווה שנציגי כולם נמצאים פה כי זה חוק שנוגע בכולם והוא חשוב.

מאיר כהן: המענים הקיימים – לשדרג אותם.

מאיר כהן: אני רוצה להודות מאוד לעמנואל.

מאיר כהן: מה שהתחיל בהפגנה ובשיח של אילמים הסתיים בזה שאתה הובלת ועדה שההחלטות שלה ישנו את החיים של אותם אנשים לדעתי.

מאיר כהן: אמרתי מראש – כשעמנו

מאיר כהן: אל בא וישב עם האקדמיה, האקדמיה לא יכלה להגיע לשום החלטות בלי עמנואל כי הוא לוקח את יפתח כל בוקר והולך איתו לאן שצריך ללכת ואף אחד לא יבין את מה שעובר.

מאיר כהן: יהיה מנגנון תקצוב אישי, כן יהיה כזה.

מאיר כהן: אסיים את הדברים באמת בבקשה מכולכם.

מאיר כהן: אנשי משרד הרווחה, הארגונים.

מאיר כהן: בואו נראה בזה משימת חיים של כל אחד מאתנו.

מאיר כהן: בואו נבין, שזה משנה את החברה הישראלית החוק הזה.

מאיר כהן: לכן כל אחד יגיד מה שיש לו לומר.

מאיר כהן: כל אחד יבקש את התיקון שלו.

מאיר כהן: אנחנו נקשיב.

מאיר כהן: ביחד נחליט מה התקנון של החוק הזה.

מאיר כהן: אנו יודעים כאנשי מקצוע חלק מהדברים אבל בוודאי רק אתם הארגונים ובראש ובראשונה ההורים, המשפחות הם שיובילו אתנו את החוק הזה.

מאיר כהן: אני רוצה לומר תודה גדולה למנכ"לית.

מאיר כהן: אני תמיד אומר שהיא המנכ"לית הכי טובה שיש.

מאיר כהן: היא אומרת: במשרד.

מאיר כהן: אז לא רק במשרדים.

מאיר כהן: תודה רבה לכל אנשי הארגונים, גם אלה שכעסו עלינו.

מאיר כהן: תודה רבה לחברי הכנסת שנמצאים פה, אורלי, מרגי, אתי, ומי שלא נמצא כאן.

מאיר כהן: תבורכו.

אפרת רייטן: תודה רבה, השר.

אפרת רייטן: אני לא זוכרת עוד חוק כזה.

אפרת רייטן: במושב החורף והקיץ הקצר שאנו עוסקים בו מאז מוניתי לתפקיד חוקקנו פה ואישרנו פה ודנו פה במעל כמאה חוקים ותקנות אבל החוק הזה גרר כל כך הרבה התרגשויות ושיחה אחת לא אשכח איתך באמצע הלילה – תפסת אותי במסדרון ואמרת לי: תכף מגיע אליך חוק שכל כך יקר לליבנו, אחד החוקים שעבדנו עליו עשר שנים.

חוה אתי עטייה: לא היית.

חוה אתי עטייה: זה לא בתקופה שלך.

חוה אתי עטייה: עם כל הכבוד.

חוה אתי עטייה: את לא צריכה לקחת דברים שלא שייכים לך.

חוה אתי עטייה: את לוקחת קרדיטים של אחרים.

אפרת רייטן: פגשתי את השר בלילה והוא אמר לי: אנחנו – הוא – עובדים על זה כבר עשר שנים.

אפרת רייטן: נכון, לא הייתי כאן.

חוה אתי עטייה: אין ספק שהוא עשה מהפכה.

אפרת רייטן: אף אחד לא לוקח פה קרדיטים.

אפרת רייטן: כרגע רואים בך שותפה ומובילה אז מה הקפיצה הזאת?

אפרת רייטן: רציתי לומר לך שקיבלתי כל כך הרבה פניות מרגשות של אנשים שחשבו שהחוק הזה הוא מהחשובים ביותר שנעשו פה.

אפרת רייטן: לכן גם בלילה כשדיברנו באותו מסדרון אמרת: יגיע אליך ובדחילו ורחימו תעברי סעיף-סעיף כי יש הרבה דברים שצריך לשמוע את העמותות והארגונים והמשפחות.

אפרת רייטן: אני זוכרת את השיחה הזו כי היא יצאה מהלב, כמו הרבה דברים שאתה נוגע בהם כי זה משרד של לב.

אפרת רייטן: הרגשתי שנתת לי משימה ממש, העברת לי את השרביט ואמרת: תעשי את זה מהר בבקשה, וטפלי בזה ברצינות ובעדינות, כי החוק הזה חשוב לי.

אפרת רייטן: אני מודה לך שאתה סומך עליי.

אפרת רייטן: נעשה פה כמיטב יכולתנו כדי לקדמו בצורה הטובה ביותר.

אפרת רייטן: מנכ"לית משרד הרווחה.

סיגל מורן: תודה רבה.

סיגל מורן: בקצרה – אני רוצה להודות לשר.

סיגל מורן: כתבתי לו אחרי הלילה שהחוק אושר בקריאה ראשונה שאני מודה לו על הזכות שנתן לי להיות שותפה למהלכים ההיסטוריים האלה.

סיגל מורן: ראשית, יש לקחת בחשבון – אני אומרת את זה בפתיח של הדיונים – שהחוק הזה נדמה לי שזה החוק השני במדינת ישראל כמדומני שמגיע לדיון עם גידור תקציבי כלומר יש לו תג מחיר מראש.

סיגל מורן: זה דבר גדול.

סיגל מורן: זה גם תקציב מאוד-מאוד משמעותי.

סיגל מורן: רק לסבר את האוזן, אם היום תקציב מינהל מוגבלויות במשרד הרווחה הוא כ-4 מיליארד שקל אנו מדברים על חוק שיגדיל את התקציב תוך חמש שנים בלמעלה מ-2 מיליארד שקל.

סיגל מורן: כלומר יש פה מהפכה של ממש.

סיגל מורן: יש לזכור שהגידור התקציבי יש לו יתרונות וחסרונות.

סיגל מורן: כלומר כל מה שנכניס יוציא דברים בחשבון.

סיגל מורן: זו נקודה שכדאי לזכור אותה כשדנים.

סיגל מורן: אני ממש מרגישה בברנז'ה ואני אומרת זאת בכבוד רב לברנז'ה.

סיגל מורן: אנחנו בקשר כל הזמן עם כולם.

סיגל מורן: יושבת-הראש, גם בימים אלה בין הדיונים אנו כל הזמן משוחחים, מזמינים את כל מי שרוצה לפנות אלינו כדי להגיע לדיוני הוועדה הכי מוכנים שאפשר והכי קרובים להבנות.

סיגל מורן: אנו מתכוונים לעשות מאמץ גדול.

סיגל מורן: אין ספק שהחוק צריך עוד את הדיוקים שלו.

סיגל מורן: אבל צריך לקחת בחשבון שלא כולם ייצאו מרוצים.

סיגל מורן: אין סיכוי שכולם ייצאו מרוצים כי כאמור יש גידול תקציבי.

סיגל מורן: דעתי, שאנו צריכים להגיע לחוק המיטבי, אבל גם האפשרי.

סיגל מורן: אנו יכולים שיהיה כתוב פה הרבה מאוד דברים שבמבחן המציאות אחר כך לא יוכלו להתקיים ואז נהיה בבעיה גדולה, כי לא רק שלא ניתן כל מה שאנו רוצים לתת – גם נעבור על החוק.

סיגל מורן: אני אומרת זאת כי אני רוצה לבקש מכולם בתוך הדיונים - לקחת זאת בחשבון.

סיגל מורן: יש פה רבים-רבים בחדר, אולי כולם, ששותפים לעשיית היסטוריה באמת דרמטית.

סיגל מורן: בשילוב ידיים אני בטוחה שנצלח את זה.

סיגל מורן: לפחות אצלי במשרד יודעים שלפחות היומן בשבועות הקרובים נמצא בסדר עדיפות משני ביחס לכל הקשור לחוק.

סיגל מורן: שיהיה לנו בהצלחה ותודה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: בבקשה, חברת הכנסת עטיה.

חוה אתי עטייה: תודה רבה לך גברתי היושבת-ראש על קידום הצעת החוק.

חוה אתי עטייה: אין ספק שכל מה שאת נוגעת את מקדמת בלי כל קשר להתפרצות שלי.

חוה אתי עטייה: כל אחד מתפרץ, זה מכאב.

חוה אתי עטייה: בארבע עיניים אשמח לומר לך את זה.

חוה אתי עטייה: אין ספק שזו בשורה פה, מהפכה.

חוה אתי עטייה: כל הכבוד למאיר השר שהקים את הכפפה וקיבל אומץ לקדם את ההצעה.

חוה אתי עטייה: יש להתחשב בעוד אוכלוסיות ולא רק באחריות משרד הרווחה.

חוה אתי עטייה: נכון, עשית סדר.

חוה אתי עטייה: אני קוראת לך שהגיע הזמן שתיקח את זה תחת חסותך ותוביל את זה.

חוה אתי עטייה: הגיע הזמן שתקים קורת גג אחד שתעגן בה את כל סוגי האוכלוסייה.

חוה אתי עטייה: לא צריך הרבה משרדים - רווחה, הבריאות.

חוה אתי עטייה: אתה צריך לשים את כל המוגבלויות תחת קורת גג אחת.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: חבר הכנסת מרגי, מי היה מדמיין לפני כשלוש שנים כשבאתי לכאן כעורכת דין וישבתי בצד השני ואתה ישבת כאן כיושב-ראש ועדת החינוך שהיום נגיע ונשב ביחד ונקדם את החקיקה הזו ביחד.

אפרת רייטן: זה מרגש אותי מאוד.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אני רוצה להזכיר את החוק הגדול, חוק החינוך המיוחד במשרד החינוך שישבנו עליו – רויטל, גם את היית, שנתיים – ובסוף אמרת את מה שאמרה סיגל, שהחוק צריך להיות מדויק ומכוון וישים.

מאיר כהן: וזה לא היה כל כך.

אורלי לוי אבקסיס: לא לילד הזה פיללנו.

יעקב מרגי: אני בכוונה אומר מהכתב – בדרך כלל לא מדבר מהכתב אבל לא רוצה להתפזר.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, המנכ"לית, חברותיי חברות הכנסת אתי, אורלי, שמחויבות לנושא זה.

יעקב מרגי: זכינו היום שבתקופה הזו שמאיר נמצא במשרד, מוציא את זה מהכוח לפועל.

יעקב מרגי: רבים חשבו שצריך לעשות משהו בנושא.

יעקב מרגי: כולם ידעו שמה שיש היום צריך לעבור שינוי מהותי ומתכלל.

יעקב מרגי: מבחינתי כמחוקק ומבחינת המשפחות – הילדים, המשרדים השונים והפקידות הבכירה במשרדי הממשלה שאמורים ליישם את החוק הזה ולהוציאו מהכוח אל הפועל, אני מבקש מהפקידות הבכירה, מאתנו המחוקקים, מהארגונים שעושים עבודת קודש יום-יום, כולם כאן בהצהרת כוונות טובה.

יעקב מרגי: כולם באים לחוק הזה בידיים נקיות.

יעקב מרגי: כפי שאמר המנכ"לית, עם תג מחיר, עם תקציב מיועד.

יעקב מרגי: כולם רוצים לעשות טוב.

יעקב מרגי: לא ייצא 100%, כי גם אם נוציא את הדבר המושלם ביותר, יהיו מי שימצאו עצמם מעבר לשוליים.

יעקב מרגי: לא יקבלו את המענה המיטבי.

יעקב מרגי: לכן אנו צריכים לשאוף לכמה שיותר נכון וטוב.

יעקב מרגי: בחקיקה יש לזה יתרונות וחסרונות.

יעקב מרגי: היתקרון הגדול בחוק: זו זכות שניתן לתבוע אותה.

יעקב מרגי: אם הזכרתם את תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד – כולם ידעו שהחינוך המיוחד מתנהל מהיד לפה.

יעקב מרגי: לא היה שום דבר מוגדר או כתוב.

יעקב מרגי: המשרד עשה צעד נועז לנסות בכוונה טובה להביא משהו כתוב ולחוקק אותו והשקענו בו מחשבה.

יעקב מרגי: הארגונים חלק פעלו ממניע כזה.

יעקב מרגי: כל אחד רצה את הכיוון שלו.

יעקב מרגי: בסך הכול בסוף יש סכום 0, את התקציב, את היכולת, את המגבלה.

יעקב מרגי: אבל הטרגדיה הגדולה של החוק הזה זה לא החוק.

יעקב מרגי: התיקון היה בשורה.

יעקב מרגי: יחלקו עליי מי שיחלוק עליי.

יעקב מרגי: היישום היה גרוע.

יעקב מרגי: צערי הרב, בצוק העיתים.

יעקב מרגי: משרד החינוך ידוע שגרוע בביצוע.

יעקב מרגי: הוא משרד ענק, מסורבל.

יעקב מרגי: הם מסכימים איתי.

יעקב מרגי: לא עבר רה ארגון מאז שהוקם.

יעקב מרגי: טלאי על טלאי.

יעקב מרגי: משרדי ממשלה הם בדרך כלל רגולטוריים, קובעי מדיניות.

יעקב מרגי: היה גם שבר שלטוני.

יעקב מרגי: היתה שנת פילוט בצפון.

יעקב מרגי: לאחר מכן בחירות ועוד בחירות.

יעקב מרגי: לא היה מי שייקח את הפילוט ויבחן אותו.

יעקב מרגי: לא אאריך.

יעקב מרגי: הזכרתי את זה כי זה נכון גם לעכשיו.

יעקב מרגי: אנחנו נשב פה ימים ושעות ונשמע ונתקן ובסוף זה יכול להיתקע על ידי פקיד שחשב אחרת וזה נפל לידיו, בעל תפקיד, בכיר ככל שיהיה.

יעקב מרגי: צריכים להצהיר פה כולנו פה שאנו הולכים לדחוף את העגלה והיא עגלה כבדה אך חשובה.

יעקב מרגי: מאיר, בנימה אישית – אני יהודי מאמין.

יעקב מרגי: הרבה חשבו לפניך.

יעקב מרגי: מגלגלין זכות על ידי זכאי.

יעקב מרגי: כנראה שבאמת הלב שלך נמצא במקום הנכון, לכן זכית שבמשמרת שלך יחד עם סיגל תעשו את זה.

יעקב מרגי: אנחנו נדחף את העגלה במה שתלוי בנו, ועצה – נתחיל לעבוד בעבודת חקיקה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה על הזכות להיות פה גם ביום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת לפני עשר שנים, הגשנו את הנגזרת הראשונה של החוק שהיו בה הרבה חורים, הוי גם מאבקים בין בעלי מוגבלויות כאלה לבין אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי, כפי שאני אומרת לבעלי המוגבלויות – אנחנו צריכים לשים את הרגל בדלת.

אורלי לוי אבקסיס: לפתוח את הסדק.

אורלי לוי אבקסיס: בוועדה כפי שאתם יודעים, וחלק מהארגונים שמצויים בעבודת הפרלמנט פה, יודעים שלעולם חוק לא יוצא כפי שנכנס.

אורלי לוי אבקסיס: הכוונה היא בדרך כלל לתקן אותו.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב הדוגמה שהביאו פה על התיקון לחוק של החינוך המיוחד אולי הכוונה היתה טובה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מסכימה שרק הביצוע לא טוב.

אורלי לוי אבקסיס: היו בו תוך כדי בין אם זה מלחצים כאלה ואחרים, מקצועיים או כלכליים, לא לילד הזה פיללנו ואני מקווה שלא יהיה מאוחר לתקן את התיקון לחוק ההוא.

אורלי לוי אבקסיס: מאיר, החתמתי אותך לראשונה על הנגזרת הראשונה של החוק, אותך ויאיר לפיד.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה בכנסת ה-19.

אורלי לוי אבקסיס: הייתם הראשונים שחתמתם, 2013.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו להעביר גם עם חיים כץ כל פעם התחלת חקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת גלויות – מגיע גם לחיים, ואתי שלקחה את הנושא הזה, ונושאים נוספים חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: ככל שיהיו לנו כוחות משותפים רבים יותר, יהיה לנו קל, גם יש לי ניסיון עם אפרת – עשינו חקיקה מהירה בכל הנוגע לימי חופשה, למחלות סרטן ומי שמשתמשים בדיאליזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה גם אותו להרחיב בהמשך ואני רוצה כמה מילים לומר על מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני הגעתי והייתי יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, מרגי ירד מתפקיד שר להיות חבר כנסת מהשורה.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל כששמים חברי כנסת בוועדה או חלקם שרים אתה יודע שזה בשביל ההרשמה שהיו בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: שרים לא ממש פעילים בוועדות.

אורלי לוי אבקסיס: מרגי היה כמו חבר כנסת שזה יומו הראשון.

אורלי לוי אבקסיס: היה מתייצב.

אורלי לוי אבקסיס: בשל כך וגם מאחר שבאותה מידה היו גם פה פעילות אינטנסיבית של הוועדה הזו בראשות חיים כץ, היינו מחלקים את העבודה כדי לעבוד מסביב לשעון.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי מחליפה את חיים כץ בחלק מהוועדות כיושבת-ראש, הוא היה מחליף אותו בחלק מהוועדות כיושב-ראש, והוא היה באופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי בקואליציה או באופוזיציה והיה מנהל את הוועדות ויורד לעומק הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן כשאני רואה את החבורה הזו פה ומאיר שדיבר על זיכרונות הילדות שלו איך פעם שהתמימות היתה, ההבנה שביחד, שזה חלק מהקהילה, של לא כולנו דומים או שווים אבל זה נותן פרופורציות לחיים.

אורלי לוי אבקסיס: בתור אמא לילדים שהיו בגנים משלבים אני יכולה לומר, כמה זה נותן, שבחינוך הפורמלי הרגיל יש שילוב אמיתי לאלה שיכולים ומסוגלים, אבל אנו צריכים לדאוג שיקבלו את כל הכלים שלהם כדי שזה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתם על התקציב, ואי אפשר להתעלם ממנו, ודיברה המנכ"לית על כך שהוא נותן לנו רוח גבית והרגשה טובה.

אורלי לוי אבקסיס: מצד שני מאוד מגדר אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שהחוק הזה בא לתפור חליפה בהתאם לכוח או למי שבא, חלק מהדברים אנו מבקשים מהאוצר להיות הוגנים.

אורלי לוי אבקסיס: כי בחלק מהדברים היום, שמתוקצבים, לוקחים את כולם כאילו הם לוקחים את כל השירותים שהמדינה מציעה ולא כך הדבר.

אורלי לוי אבקסיס: יש אנשים בעלי תפקוד גבוה יותר, יש בעלי תפקוד נמוך יותר.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד צריך את תוכנית העבודה שמותאמת אליו.

אורלי לוי אבקסיס: רק שלעיתים מתקצבים כאילו כולם לקחו את כל התוכניות, לכן נדמה שהתקציבים הם גבוהים.

אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי בוחן ההתנהגות וכו' – הכול הולך להשתנות.

אורלי לוי אבקסיס: תהיו פה, תגידו את דבריכם.

אורלי לוי אבקסיס: רק תזכרו – מאבקים בתוך העמותות – מה שקורה לא מעט - יתקע את החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנו צריכים לבוא בראש פתוח, בהבנה וברצון אמיתי לראות מה הכי נכון ומה הכי טוב אבל גם כדאי שיהיו לצדנו אנשי כלכלה נפרד למה שקורה באוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מציעה גם לעמותות, גם נבקש ממחלקת המחקר של הכנסת, כי כפי שהחוק הזה יחוקק אי אפשר לראות כל סעיף כהחלטה רוחבית כי לא כל הלקוחות של החוק ישתמשו בכל הכלים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אנו צריכים לראות איך אנו ממקסמים את הכסף שנכנס לחוק הזה, ובאותה מידה לא פוגעים מדי באלה שהיום מקבלים את המעטפת ואנו רוצים לקדם את אלה שהם ברי שילוב וקידום וכדומה.

רויטל לן כהן: שילוב?

אורלי לוי אבקסיס: סליחה על הטרמינולוגיה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתכם.

אפרת רייטן: זו רק ההתחלה.

אפרת רייטן: אני מבקשת.

אפרת רייטן: ברור שיהיו פה המון דברים.

אורלי לוי אבקסיס: מבקשת מחילה מראש למפרע אם תהיה לנו נפילה לשונית.

אורלי לוי אבקסיס: נלמד ונלמד.

אורלי לוי אבקסיס: הכוונה היא בתוך המסגרת הנורמטיבית.

אורלי לוי אבקסיס: בבתי הספר לא כולם יכולים, לא כולם צריכים.

אורלי לוי אבקסיס: לא לכולם מתאים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנו צריכים לפתח כמה שיותר מענים.

אורלי לוי אבקסיס: הכוונה שלי אפרת, שאנו צריכים לפתח קשת גדולה מאוד של מענים, כי מה שנכון לאחד או למשפחה מסוימת לא נכון תמיד לאחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לתת להם את האפשרות לבחור איזה טיפול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל רויטל, אם תתחילי ככה, אנחנו מה זה נידפק פה.

אורלי לוי אבקסיס: תנשמו עמוק.

אורלי לוי אבקסיס: תספרו עד 10.

אורלי לוי אבקסיס: הכוונה של כולנו פה לעשות טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להתנצח איתך גם אם יהיו לך פריימריז במרצ, תסמכי עליי – לא כאן תבני את זה.

אורלי לוי אבקסיס: סורי.

אורלי לוי אבקסיס: נעשה את זה, ונעשה את זה טוב.

אפרת רייטן: נזכרתי כפי שאמרתי לחבר הכנסת מרגי, שהכרתי אותו כשהייתי משפטנית וידענו לעבוד ביחד – שתי עבדנו ביחד בטלוויזיה כשתי מנחות משותפות בתוכנית בוקר וידענו להסתדר יחד.

אפרת רייטן: אז אני אומרת - לאט-לאט.

אפרת רייטן: יהיו פה כל כך הרבה מוקשים לפנינו.

אפרת רייטן: בואו.

אפרת רייטן: כולנו אחראיים, ונגיע לתוצאה הטובה ביותר שאפשר להגיע.

אפרת רייטן: סבלנות, חברים וחברות.

אפרת רייטן: אני מבקשת את העזרה ואת השותפות שלכם.

אפרת רייטן: אף אחד פה לא ידרוס אף אחד אחר, ולא יתעלם לא מקולות ולא מזכויות.

אפרת רייטן: מבטיחה לכם.

אפרת רייטן: אבל בסופו של יום כפי שאתם רואים וכפי שהיה לנו עם ארגוני הנכים בתחילת מושב החורף, תמיד יש אינטרסים לכאורה מנוגדים.

אפרת רייטן: נעשה הכול כדי לאזן בין הכול.

אפרת רייטן: תודה רבה לשר שהגיע אלינו – אני מבינה שאתה צריך לצאת.

אפרת רייטן: אני מאוד מודה לך.

אפרת רייטן: נעבור לפי רשימת הדוברים שביקשו לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אפרת, המלצה לפני – כדאי לעשות את ההצמדות, לאשרן פורמלית כדי להחיל בדיון.

אפרת רייטן: מייד נעשה את ההצמדה כדי לאחד את הצעות החוק ביחד, שיהיו כולן יחד.

אפרת רייטן: יש לנו כשעה ו-20.

אפרת רייטן: אלך לפי הרשימה שאצלי.

אפרת רייטן: כל מי שאפנה אליו – יהיו לו כשתיים-שלוש דקות.

אפרת רייטן: זה דיון ראשון כללי, שאני רוצה לשמוע עמדות כלליות.

אפרת רייטן: אחר כך נרד לרזולוציה.

סיגל מורן: נמצאים פה הצוות המקצועי של המשרד.

סיגל מורן: בנוסף למסמכים רבים שקיבלנו, אנו מקשיבים וכותבים את הדברים שעולים פה.

נעה בן שבת: מיזוג לפי סעיף 84ד לתקנון, שאומר שהצעות החוק שהועברו אחרי הקריאה הטרומית מוצמדות להצעת החוק שעברה בקריאה הראשונה על מנת לדון בהן על בסיס הנוסח שאושר בקריאה ראשונה.

אפרת רייטן: הצבעה.

אפרת רייטן: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אפרת רייטן: פה אחד התקבלה הצעת המיזוג וההצעות מוזגו לחוק אחד.

אפרת רייטן: בבקשה, משרדי הממשלה.

אפרת רייטן: אני הולכת על מי שביקש רשות דיבור.

אפרת רייטן: משרד הפנים, בבקשה.

יעל גודר: לנו היתה הערה לעניין סעיף ההגדרות.

יעל גודר: אני לא יודעת אם זה השלב להעיר, גברתי היושבת-ראש.

יונית אפרתי: אנו עוד לא נכנסים פר סעיפים.

יונית אפרתי: אנו רוצים לשמוע עמדה כללית ואז נתקדם.

יונית אפרתי: הנציבות, בבקשה.

יונית אפרתי: יונית אפרתי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, משרד המשפטים.

יונית אפרתי: תודה רבה.

יונית אפרתי: ברכות על החוק.

יונית אפרתי: הנציבות מברכת על החוק, על עצם חקיקתו.

יונית אפרתי: יש בו משמעות מאוד גדולה לאותם אנשים עם מוגבלות שעד היום לא היה עבורם חוק שמקנה קבלת שירותים מתוקף חוק ומכאן חשיבותו.

יונית אפרתי: יחד עם זאת, יש בחוק היום כמה בעיות מהותיות שעדיין דורשות שינוי ואגע בהן בראשי פרקים ונצלול אליהן בהמשך.

יונית אפרתי: קודם כל, החוק צריך לאפשר לכל אדם שרוצה בכך זכאות ואפשרות למימוש החיים בקהילה.

יונית אפרתי: זה אומר שיש שירותים – מימוש, גם בהיבט של תקצוב מתאים וגם בהיבט של הכדאיות הכלכלית למפעילים.

יונית אפרתי: לכן אנו צריכים לוודא שאכן התקציבים יאפשרו ויתעדפו חיים ושלכל אדם תהיה האפשרות לבחירה אפקטיבית.

יונית אפרתי: שנית, נקודה משמעותית – הנושא של תפיסת ההגנה שנכנסה לחוק.

יונית אפרתי: זו תפיסה שעברה מן העולם.

יונית אפרתי: צריכה גם לעבור מן החוק.

יונית אפרתי: בשנים האחרונות עברנו מהתפיסה המיושנת שמסתכלת בפטרנליזם על טובתו והגנה על האדם לתפיסה שרואה באוטונומיה ובהחלטה עצמאית של האדם והתפקיד שלנו הוא לאפשר על ידי התמיכה את מימוש רצונותיו של האדם.

יונית אפרתי: לכן עלינו לשנות את הנוסח הזה.

יונית אפרתי: ברגע שההגנה נכנסה זה אומר שיש אנשים שיופנו רק למסגרות מוגנות שאנו יודעים שבהן ההגנה לא מוחלטת וזה אני אומרת בצורה הכי עדינה.

יונית אפרתי: דבר נוסף, נכנס לחוק הנושא של צמצום הדרגתי של מגורי אנשים עם מוגבלות במסגרות מרובות דיירים.

יונית אפרתי: זה מאוד משמעותי.

יונית אפרתי: הנושא של מעבר מהמסגרות זה מהות החוק, מעבר ממסגרות גדולות לקהילה.

יונית אפרתי: יחד עם זאת אנו רוצים לראות תוכנית מלאה, מוגדרת בשנים, מוגדרת עם יעד מוחלט.

יונית אפרתי: אם זה לא בחוק, לדעתנו זה צריך להיות כהחלטת ממשלה.

אפרת רייטן: את אומרת שיש לתת על כך את הדעת ושצריך במקביל לעבודת החקיקה גם לתת את הדעת על התוכנית ולוח זמנים.

יונית אפרתי: נכון, ושהוועדה תוכל לפקח ושיבואו בפני הוועדה ויציגו כל שנה האם עומדים ביעדים שהוגדרו.

יונית אפרתי: דיברנו על חוק החינוך המיוחד ועל גידול התקציבים.

יונית אפרתי: מהסתכלות על שניהם ומהלמידה שהיתה לנו מחוק החינוך המיוחד חשוב שנראה שהתקציבים מגיעים לאנשים עם מוגבלות, לשירותים ולא למנגנון.

יונית אפרתי: למשל, אנו רואים שיש הרבה ועדות – ועדת אבחון, ועדת הכרה.

יונית אפרתי: למשל, ועדת אבחון אנו רואים מחוק החינוך שעיקר התקציבים לוועדות עצמן במקום לשירותים לאנשים.

יונית אפרתי: אפשר במקום ועדת אבחון, להכיר באבחונים קודמים, להכיר בהכרה של הביטוח הלאומי במקום לייצר עוד מנגנון נוסף.

יונית אפרתי: זה יקל בבירוקרטיה ובתקציבים.

יונית אפרתי: זה בראשי פרקים, מלמעלה.

אפרת רייטן: נעבור למרכז השלטון המקומי.

אפרת רייטן: אפנה לנציג אחד מכל ארגון.

אפרת רייטן: בבקשה.

ענת לובזנס: שלום, אני מנהלת היחידה הכלכלית במרכז השלטון המקומי.

ענת לובזנס: ראשית, אנחנו עובדים יחד עם משרד הרווחה על נושא החקיקה הזה.

ענת לובזנס: הדבר העיקרי שמטריד אותנו הוא התאמת התקציבית והמשאבים שנדרשים כדי שנוכל ליישם את החוק.

ענת לובזנס: כידוע מי שמיישם הרבה מאוד מהתהליכים האלה אלה הרשויות המקומיות, והתקציבים שמופיעים כרגע בחוק לא בהכרח מותאמים לצורך, במיוחד לנושא בינוי המבנים, שכרגע החקיקה כלל לא מתקצבת.

ענת לובזנס: יש צורך במבנים למעונות יום שיקומיים, למועדונים.

ענת לובזנס: החוק מתייחס לכל מיני אספקטים ומחייב את הרשויות המקומיות לתת שירותים.

ענת לובזנס: אני מדברת גם על תקינת כוח אדם שתספק - נקודה מאוד משמעותית.

ענת לובזנס: היום אנו יחד עם משרד הרווחה, דנים בתקנות, ואנו משתפים איתם פעולה בכל מיני ועדות במטרה לראות איך מייצרים חקיקה מותאמת.

ענת לובזנס: נקודה חשובה נוספת, לייצר הוראות מעבר שמאפשרות זמן מתאים להתחלת היישום.

ענת לובזנס: אנו מבקשים כשנתיים כדי שנוכל להיערך ולייצר את כל התשתיות.

ענת לובזנס: לא בכל הדברים נדרשים שנתיים אבל יש להימנע ממצב שמחייבים את הרשויות המקומיות לעמוד בתנאים שלא יכולות לספק אד הוק.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: דוד עטאס, מנכ"ל אלו"ט.

דוד עטאס: תודה.

דוד עטאס: אני מברך על המעמד הזה, על החוק שקרם עוד וגידים.

דוד עטאס: אחד הדברים שציינו כבר בהתחלה כשראינו את הטיוטה הראשונית, היה הנושא של ההגדרה על איכות חיים סבירה.

דוד עטאס: ביקשנו כבר אז לשנות את זה לאיכות מיטבית.

דוד עטאס: אנו לא מתחילים ממקום נמוך כי החוק בצורה מסוימת, יש פשרות כאלה ואחרות אז בטח לא נתחיל מפשרה.

דוד עטאס: זה לא עניין טרמינולוגי.

דוד עטאס: יש פה תפיסה.

יעקב מרגי: זה גם מושג משפטי.

אפרת רייטן: ברור שזה בא מהז'רגון המשפטי.

דוד עטאס: בנושא הסבירות גם חשוב לקחת בחשבון שאין נושא של לוחות זמנים למענים וכאלה וגם בנושא של תקציבים.

דוד עטאס: יש לוודא שכל דבר שנקבע יש לו לוחות זמנים – אם זה מענה מוועדה או מערעור או כל דבר אחר.

דוד עטאס: יש לקחת זאת בחשבון.

דוד עטאס: המנגנון – דיברנו פה, לא אכביר מילים.

דוד עטאס: אחד הדברים שהחוק הזה נשען עליו - הכול של העובדים הסוציאליים.

דוד עטאס: אנו יודעים מה המצב גם במשרדי הרווחה, גם בעמותות, ברשויות – המחסור הגדול.

דוד עטאס: צריך לוודא שיימצא מנגנון שיוכל להמיר את ההשקעה הזאת שיש להשית על העובדים הסוציאליים אולי לגורמים כאלה ואחרים כדי שזה לא ייתקע על חוסר בתקנים ואיוש המשרות האלה.

דוד עטאס: חסרים המון ברשויות.

דוד עטאס: אנו כעמותות גם סובלים מהחוסר הזה וגם המשרד עצמו.

אפרת רייטן: לפחות כרגע קריאת הכיוון היא להטיל עוד אחריות ותפקידים על העובדים הסוציאליים שממילא גם כך בקריסה.

דוד עטאס: אנו יודעים את זה.

דוד עטאס: הדבר האחד החשוב, במסגרת החוק, שתהיה מועצה מייעצת לשר.

דוד עטאס: יש הרבה מקומות שרשום שהשר יחליט.

דוד עטאס: ככל שיש שר שהלב שלו במקום הנכון או החיבורים בממשלה או בכנסת יאפשרו לו לעשות - יעשו.

דוד עטאס: אבל צריך שיהיו אנשי מקצוע שייעצו, שזה מורכב מארגונים, מהורים ומאנשי המקצוע.

דוד עטאס: עוד דבר טכני – החוק הזה נועד לעשות סדר פעם אחת.

דוד עטאס: כפי שדיברתם על נושא הגידור התקציבי – אחד הסעיפים פה מדבר על אפשרות השר להוסיף בשיתוף עם שר האוצר או לגרוע.

דוד עטאס: להוסיף כמובן שנשמח, אבל אם עושים את החוק, זה נועד את המסגרת הזו וזה לא יהיה כפוף להבנות כאלה ואחרות – ודאי שלא יוכל לגרוע.

אפרת רייטן: הערה טובה.

אורלי לוי אבקסיס: רק שלא יספרו את התקציב פעמיים כפי שקורה לפעמים.

אפרת רייטן: איל"ן, בבקשה.

בועז הרמן: אני רוצה לברך את הנהלת המשרד בראשות השר מאיר כהן, המנכ"לית סיגל מורן, שעושים היסטוריה.

בועז הרמן: אנו שותפים מלאים, מברכים אתכם על כך.

בועז הרמן: חלק מההיסטוריה שהיתה פה אבולוציה והיום רואים את כל המוגבלויות.

בועז הרמן: כך ראוי, כך מוסר.

בועז הרמן: כך נדרש משליחי הציבור וממדינה מתוקנת.

בועז הרמן: תודה רבה לכם על זה.

בועז הרמן: חלק מההיסטוריה זה גם בשיח מצוין שמתקיים עם המשרד שמגלה רגישות לאנשים עם מוגבלויות.

בועז הרמן: גם כדי לעשות את התיקון בחוסר השוויון, שהיה קיים עד היום בין מוגבלויות.

בועז הרמן: אני חושב שזו הזדמנות.

בועז הרמן: אני יודע שהמשרד מודע לזה.

בועז הרמן: אנו כאן, הגב' אפרת רייטן, עשינו תיקון חוקים שיצרו עוולה ולא היה בהם שוויון.

בועז הרמן: כדי שבעתיד לא נצטרך להיות במקום הזה רצינו להציע שלושה דברים משמעותיים לדעתנו בשלב הזה.

בועז הרמן: לכולם מודעת הנהלת המשרד ואני יודע שהם פועלים יום ולילה כדי לחדד את הדברים.

בועז הרמן: אחד זה מי קהל היעד שנכנס בשערי החוק.

בועז הרמן: עדיין הדברים לא מחודדים עד הסוף.

בועז הרמן: היה חשוב שלקראת הקריאה השנייה, נחדד את העניין ונטפל בדברים.

בועז הרמן: אני יודע שהמשרד מודע ומטפל באתגר הזה.

בועז הרמן: זה קריטי.

בועז הרמן: אי אפשר לחוקק חוק שקהל היעד שלו לא ברור.

בועז הרמן: הדבר השני, מה השירותים.

בועז הרמן: לא ארד לפרטים מקוצר הזמן.

בועז הרמן: רק אתן דוגמה אחת – נושא הסעות – אם לוקחים הסעות, יש פה חוסר סימטריה מובהק בין מוגבלויות.

בועז הרמן: היום יש מינהלת המוגבלויות.

בועז הרמן: אני מברך את ראש המינהלת החדשה שנכנסת לתפקידה, רקפת, הצלחה גדולה.

בועז הרמן: סליחה, מינהל.

בועז הרמן: כולנו איתך.

בועז הרמן: בנושא של שירותים וזכויות שהיו, חייב כאן ליישר את הקו ולראות מתוך הצרכים מה הדברים.

בועז הרמן: אבל הדברים צריכים להיות ברורים בתחילת הדרך.

בועז הרמן: שלישית, אנו מבקשים שהסכום המדהים שהשגתם ליישום החוק, של 2 מיליארד ₪, שיתוסף אבל שלא יגרע מחוקים קיימים, מתקנות קיימות, מקצבאות קיימות או ממכרזים כי ,הכוונה שהחוק הזה יוסיף וישפר ויסייע אבל לא יבוא על חשבון דברים אחרים.

בועז הרמן: אם ננהג על שלושת העקרונות, של מי, מהם השירותים ולא לפגוע- - -

אורלי לוי אבקסיס: וגם להבהיר שכל הכספים הם תוספתיים.

בועז הרמן: אז עכשיו זה רק צריך להיכתב.

בועז הרמן: זו נקודה חשובה.

בועז הרמן: ולהודות לחברי הכנסת שמצאו את הנושא הזה, להתאחד יחד.

בועז הרמן: אורלי, תודה רבה על האיחוד הזה.

בועז הרמן: לאזרחי ישראל זה שיעור נהדר לראות איך אפשר לעשות דברים יחד לטובת אנשים עם מוגבלויות.

חוה אתי עטייה: זה מופיע בפרק ב'.

אפרת רייטן: אתי מכירה את החוק בעל פה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

אפרת רייטן: בבקשה.

רויטל לן כהן: אעשה את זה קצר.

רויטל לן כהן: ראשית, מעבר לעובדה שאני פעילה כבר 15 שנה בתחום של זכויות אנשים עם מוגבלויות, אני אמא של אלעד לן כהן.

רויטל לן כהן: אלעד בן 19, סיים שנה שעברה את מערכת החינוך – תודה לאל, אני לא צריכה להתעסק עם זה יותר, אבל יצא לעולם הגדול.

רויטל לן כהן: כרגע הוא בצבא ויש פרק זמן אבל עוד מעט נצטרך לוודא שהזכויות שלו נשמרות.

רויטל לן כהן: אלעד הוא צעיר עם אוטיזם.

רויטל לן כהן: אבל אלעד הוא אדם וצריך להיות אוטונומי לבחור את דרכו, גם אם הוא אוטיסט וגם אם יש לו קשיים וגם לו הקשיים שלו היו אחרים לגמרי, וזה אחד הדברים המהותיים בעיניי.

רויטל לן כהן: אנו מדברים פה, בעיקר הארגונים שמייצגים הורים – גם אני הורה.

רויטל לן כהן: הורה לא יכול מעבר למקום מסוים לקחת החלטות עבור הילד שלו, גם אם הוא בטוח שהוא יודע מה טוב עבור הילד שלו.

רויטל לן כהן: עד היום אמא שלי ואני מתווכחות על דברים.

רויטל לן כהן: לו זה היה תלוי בה, היא היתה עושה בחירות אחרות בשבילו.

רויטל לן כהן: המושג הזה של אני בוחר בשבילו מה טוב לו ומגן עליו זה משהו ששינינו אותו בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות ולא יכול להיות שזה שונה בחוק אחד, ובחוק השני נעצום עין לשינוי הזה.

רויטל לן כהן: שנית, החוק הזה מדיר מתוכו אוכלוסיות שלמות.

רויטל לן כהן: זה לא חוק של משרד הרווחה.

רויטל לן כהן: הוא חוק של מדינת ישראל.

רויטל לן כהן: המדינה חילקה משרדים לנוחות ביצועית, למקצועיות.

רויטל לן כהן: לא כדי לייצר מצב שבו הבירוקרטיה והנפרדות הזו מפרידה בין האזרחים.

רויטל לן כהן: כל שכן כשמדובר באדם שייתכן – ואנו יודעים זאת הרבה שנים – שרוב הסיכויים שהוא אדם עם ריבוי מוגבלויות.

רויטל לן כהן: לא יכול להיות שאדם שגם מתמודד נפש וגם יש לו מוגבלות פיזית או שכלית או אוטיזם או דבר אחר, יקבל ממשרדים שונים שירותים שונים ולא יוכלו לראות אותו כאדם שלם.

רויטל לן כהן: החוק הזה צריך לתת מענה בלי אפליה בטח לא בין האנשים עם המוגבלות עצמם.

רויטל לן כהן: לצורך העניין בעיניי היה צריך גם להכניס את אוכלוסיית האנשים עם מוגבלות שכלית ולהיפרד לשלום מהחוק הארכאי שנקרא חוק הסעד לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

רויטל לן כהן: זה לא טרמינולוגיות או ניסוח כזה או אחר.

רויטל לן כהן: מדובר בתפיסות עולם.

רויטל לן כהן: מילים משנות מציאות.

רויטל לן כהן: מילים קובעות מציאות.

רויטל לן כהן: והאופן שבו אנו מדברים פה, משפיע לא רק על מה שאנו חושבים אלא מה חושבים האנשים מחוץ.

יעקב מרגי: מסכים איתך אבל אם מישהו מעד, לא צריך לקפוץ ולירות בו.

אפרת רייטן: יכולה לומר לך באופן אישי, שלפני שהגעתי לכאן לא עסקתי בתחום וקיבלתי על הראש מהיום הראשון כי השתמשתי במילה נכה, כי בדרך כלל רוב האנשים משתמשים בזה, מי שלא עוסק ולא חי את החיים האלה.

אפרת רייטן: לא הבנתי כמה זה משמעותי.

רויטל לן כהן: אבל אנשים שעוסקים בחוק הזה כבר עשר שנים, צריכים לדעת.

אורלי לוי אבקסיס: עשר שנים בגלל אנשים כמוך כי את דפקת את החוק הזה מדיי וואן.

אורלי לוי אבקסיס: יכולנו לתקן אותו.

אורלי לוי אבקסיס: יכולנו להגיע לדיונים.

אורלי לוי אבקסיס: אפרת, המלצה שלי אליך – ישבתי גם בכיסא הזה וגם באחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו ניתן לאנשים שבאים בכוונה טובה, ליצור אירועים שלא ייתנו לנו לקדם את החוק הזה - נאבד את המומנטום.

אורלי לוי אבקסיס: תמיד יהיו הניואנסים הקטנים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נתקדם.

אורלי לוי אבקסיס: מקווה שהפעם זה יהיה אחרת.

אפרת רייטן: נתקדם.

אפרת רייטן: הרזומה שלי כאן מעיד על- - -

רויטל לן כהן: אני גאה שמנעתי את חוק האוטיסטים כדי שנוכל לחוקק פה חוק כללי.

אפרת רייטן: לקחת שתי תפיסות עולם זה לא יעזור.

אורלי לוי אבקסיס: גם על האירוע שהיה, היא לא שמעה אותי עד סוף המשפט ולנסות להטיל עליי רפש – מיותר.

אפרת רייטן: מיותר.

אפרת רייטן: בבקשה.

רויטל לן כהן: אחד הדברים שלמדינה מאוד קל זה נוחות תפעולית, אבל כשאנחנו מדברים על זכויות של אנשים, אי אפשר לדבר על נוחות תפעולית.

רויטל לן כהן: למשל, כשמגיעים הנה ממרכז השלטון המקומי ואומרים: אנחנו צריכים תקציבים לבנייה.

רויטל לן כהן: אנחנו מדברים על על-מיסוד.

רויטל לן כהן: לא על בניית מקומות.

אפרת רייטן: בוא נבין על מה הם מדברים.

אפרת רייטן: נקשיב לזה בהמשך.

אפרת רייטן: נגיע לשם.

רויטל לן כהן: כשמדברים על בינוי זה לא בניין שאפשר להשכיר בו דירה לארבעה אנשים.

רויטל לן כהן: הרבה פעמים הבחירות שאנחנו עושים הן בחירות של אילוץ.

רויטל לן כהן: היום גם אנשים עם מוגבלות וגם הורים נאלצים הרבה פעמים לבחון בפתרונות הקיימים והמתוקצבים.

רויטל לן כהן: לכן אם אנו רוצים לייצר שינוי עוד טרם חוקק החוק, כל מה שיש לעשות הוא לאפשר לאדם עם מוגבלות במקום לקבל זכות רק דרך מפעיל, את אותו תקציב שאתם נותנים למפעיל – תנו לאדם כבר היום.

אפרת רייטן: עוד ניתן לך בדיונים הבאים.

רויטל לן כהן: כדי לצקת תוכן אמיתי ובר קיימא שיאפשר את מימוש הזכות, יש לעגן בסעיפי החוק באופן ספציפי סעיפים שתומכים בחיים האוטונומיים בסיוע אישי כמענה לשלל הצרכים, לעוצמתם ולהיקפם במקום לבדוק מי יכול בצמצום בדרך מסוימת להשתמש ואחרים לא.

רויטל לן כהן: על השאר נרחיב בהמשך.

רויטל לן כהן: תודה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: חבר הכנסת יוראי להב, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אהיה קצר כי חשוב לשמוע את העמותות.

יוראי להב-הרצנו: מתנצל שהתעכבתי – יזמנו דיון בנושא עמק הצבאים בוועדת הפנים, ולכן התחלנו שם.

יוראי להב-הרצנו: אני מברך על זה, גם את היוזמים מהאופוזיציה וגם את היוזמים מהממשלה, את חבריי כאן.

יוראי להב-הרצנו: הרבה פעמים כשאת מגיעה לכנסת בבוקר, אין לך אוויר בריאות ואת צריכה לגייס אותו מאיפשהו.

יוראי להב-הרצנו: היום אני באמת נכנסתי למשכן והיה לי הרבה אויר בריאות כי בניגוד לתחומים רבים שאנו צריכים בהם לבלום תהליכים לא טובים, פה אנו דוחפים קדימה.

יוראי להב-הרצנו: ברור שמה שיקרה כתוצאה מהחוק הזה יהיה טוב יותר, טוב יותר לאנשים עם צרכים מיוחדים, טוב יותר למשפחות, טוב יותר לחברה הישראלית.

יוראי להב-הרצנו: אני גאה לקחת חלק בדיוני החוק זה.

יוראי להב-הרצנו: אי גאה במשרד הרווחה.

יוראי להב-הרצנו: זה יום שכל אזרח ואזרחית שצופים בנו יכולים להיות גאים בעצמם כאזרחי המדינה הזו שבכנסת שלהם יש קונצנזוס, קואליציה, אופוזיציה.

יוראי להב-הרצנו: מפלגות מכל עברי המפה הפוליטית יושבים יחד ואומרים איך אנו יכולים לשפר את החיים של אנשים עם צרכים מיוחדים.

יוראי להב-הרצנו: איך אנו הולכים לאפשר לאנשים עם צרכים מיוחדים לכתוב במו ידיהם את סיפור חייהם כמו כל אזרח אחר.

יוראי להב-הרצנו: אני גאה להיות פה היום.

יוראי להב-הרצנו: ברכות לך יושבת-הראש ולכולם.

יוראי להב-הרצנו: יאללה בוא נעשה את זה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: יעל וייס-ריינד.

יעל וייס-ריינד: מנהלת עמותת אופק לילדינו.

יעל וייס-ריינד: זה ארגון ארצי יציג של הורים לילדים עם עיוורון ולקויות ראייה בישראל.

יעל וייס-ריינד: אני שמחה להיות פה בדיון.

יעל וייס-ריינד: זה באמת מרגש.

יעל וייס-ריינד: מודה לשר, למנכ"לית, לעושים בדבר במשרד.

אורלי לוי אבקסיס: הם עושים עבודת קודש, אני יודעת מאחיינית שלי.

אורלי לוי אבקסיס: יש ילדים שנולדים עם לקות ראייה גדולה כי לא אובחנו בזמן ובהיריון.

אורלי לוי אבקסיס: זה קשת שלמה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אני מפרגנת.

אורלי לוי אבקסיס: היא גאון.

יעל וייס-ריינד: אני מודה.

יעל וייס-ריינד: אתמקד בעיקר כי היום אנו מרחפים מעל.

יעל וייס-ריינד: ראשית, הנושא של התפיסה.

יעל וייס-ריינד: חשוב מאוד שהתפיסה תוביל את הניסוחים, את ההגדרות, את המנגנונים – אנו מקווים שלא יהיה מנגנון גדול ומסורבל אבל הפתרונות שיינתנו ייגזרו מעקרונות האמנה הבין לאומית של שוויון זכויות של אנשים עם מוגבלויות שרואים באדם עם מוגבלות אדם אוטונומי עם יכולת לקבל החלטה לגבי חייו ללא צורך בכל מיני אנשי מקצוע שיחליטו לו איך צריך לחיות את חייו.

יעל וייס-ריינד: זה ברמה העקרונית הכללית.

יעל וייס-ריינד: אתייחס לעניין הילדים.

יעל וייס-ריינד: זה נכנס בנייר העמדה שהועבר מטעם הארגונים לכם, חברי הכנסת והמשרד.

יעל וייס-ריינד: ילדים מוזכרים רק בשלב ההגדרות.

יעל וייס-ריינד: אין כמעט התייחסות לילדים.

יעל וייס-ריינד: כבר היום אנחנו לפחות נתקלים בקשיים, כי ילדים עם מוגבלות ראייה, עם לקות ראייה או עיוורון זה ילדים, אוכלוסייה מאוד קטנה.

יעל וייס-ריינד: מרק יושב פה, הוא מכיר.

יעל וייס-ריינד: אנו מדברים על אלפים בודדים.

יעל וייס-ריינד: הילדים הללו מפוזרים בכל הארץ.

יעל וייס-ריינד: קשה מאוד לקבל שירותים עם מומחיות.

יעל וייס-ריינד: אחד החששות שלנו היה עם המעבר למינהל המוגבלויות היה שהמומחיות בשיקום ילדים עם לקות ראייה וחיזוקם השירותים הופכים להיות רב נכותיים, והמומחיות הזו נעלמת.

יעל וייס-ריינד: יותר ויותר קשה לנו לקבל.

יעל וייס-ריינד: היה לנו עד לפני שנה במסגרת משרד החינוך פעילות בחברת השווים.

יעל וייס-ריינד: זה הועבר למשרד הרווחה.

יעל וייס-ריינד: עד היום הדבר הזה לא התרומם, משנת הלימודים הקודמת.

יעל וייס-ריינד: החשש שלנו מאוד גדול.

יעל וייס-ריינד: אם אין התייחסות בחוק לילדים, להורים והמשפחות בהקשר של הילדים ואוכלוסיות קטנות, שנדרשת מומחיות מאוד ספציפית.

אפרת רייטן: זה מתקשר למה שאמר בועז שצריך לבדוק את קהל היעד ואת השירותים.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: רונן יצחק גיל, בבקשה, אס"י, בזום.

רונן יצחק גיל: כבוד יושבת-ראש הוועדה, חברי כנסת נכבדים, אנשי משרד הרווחה ומשרדי ממשלה ואורחים, אני מאוד מצר על כך שאיני בין המברכים על החוק הזה.

רונן יצחק גיל: אם היה החוק אכן בסעיפיו השונים עושה את מה שדיבר עליו כבוד השר בראשית הדיון, הרי שהיינו אפילו יותר קרובים לחוק מושלם, מה שאנו לא מחפשים בהחלט.

רונן יצחק גיל: אנו מחפשים חוק שיקדם את הזכות של אנשים עם מוגבלויות ושירותי רווחה כפי שהם.

רונן יצחק גיל: קודם כל יש לציין ששירותי רווחה צרכים להינתן לאנשים עם מוגבלות באשר הם, ללא שום קשר לאחריות של משרד כזה או אחר.

רונן יצחק גיל: לא ייתכן, שלאנשים אוטיסטיים כמוני ייתנו שירות רווחה אחד, ולאנשים שמתניידים בכיס גלגלים כמוני ייתנו שירות רווחה אחר, ולאנשים שמתמודדים עם מוגבלות פסיכו סוציאלית ייתנו אחרים.

אפרת רייטן: אתה מצטרף לטענה שנשמעה פה קודם שהחוק מדיר כרגע אוכלוסיות שלמות.

רונן יצחק גיל: אכן.

רונן יצחק גיל: אבל כמובן יהיו לי גם הערת בהקראה.

רונן יצחק גיל: עוד שתי נקודות.

רונן יצחק גיל: אחת, דיברו פה על ההקבלה לחוק החינוך המיוחד.

רונן יצחק גיל: אני רוצה לעשות הקבלה הרבה יותר חיובית לעבודה המופלאה שעשינו והרביזיה המקיפה מאוד בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.

רונן יצחק גיל: הייתי מאוד שמח אם התהליך שיהיה פה יהיה דומה לזה ולא למה שקרה שם.

רונן יצחק גיל: לפני שנדבר על שירותים, גולת הכותרת כאן היא הזכות.

רונן יצחק גיל: יש פה בלבול בדיוק כפי שהיה בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, כשדיברו על מעבר מטובתו לרצונו.

רונן יצחק גיל: אין דבר כזה.

רונן יצחק גיל: טובתו של האדם היא רצונו, ורצונו של האדם הוא טובתו.

רונן יצחק גיל: יש מעבר מתפיסה פטרנליסטית לתפיסה שבודקת מה רצונו של האדם.

רונן יצחק גיל: בדיוק גם כאן.

רונן יצחק גיל: אין דבר כזה זכות לחיים בקהילה.

רונן יצחק גיל: זה לא זכות.

רונן יצחק גיל: זה צריך להיות נתון.

רונן יצחק גיל: הזכות צריכה להיות לכל אדם עם מוגבלות, זכות לחיים עצמאיים בסיוע אישי.

רונן יצחק גיל: דברי ההסבר מפרטים את זה וזה מה ששמענו מכבוד השר.

רונן יצחק גיל: אבל בסעיפיו השונים מדברים כל הזמן על חיים בקהילה, ושמענו את כבוד השר בדיון על הדוכן בקריאה הראשונה מדבר על דירות של שישה אנשים עם עובדים סוציאליים, עם אב בית ועם סגל שלם שמנהל את חיי האנשים.

רונן יצחק גיל: לא זו הזכות.

רונן יצחק גיל: הזכות צריכה להיות חיים עצמאיים בסיוע אישי.

אפרת רייטן: אנחנו מודים לך, וכמובן שעוד נשמע ממך גם בדיונים הבאים.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: עו"ד נעמה לרנר.

נעמה לרנר: שלום, אני מהתנועה לעצמאות.

נעמה לרנר: אני יכולה לברך ברכה מסויגת על הצעת החוק הזו.

אפרת רייטן: אני גם זוכרת קריאה מאוד גדולה גם שלכם, לפחות של רוב הארגונים שיושבים פה.

נעמה לרנר: לא קריאה גדולה.

נעמה לרנר: החלק המרכזי שבהצעת החוק הזו זה הגידור התקציבי, שיאפשר ושיש דרכו הזדמנות אדירה, באמת.

נעמה לרנר: אבל אפשר לקחת את ההזדמנות האדירה הזו, ולקשקש אותה בשתי שניות.

נעמה לרנר: לפני כחמש שנים קיבל האגף של האוטיסטים בזמנו כשעוד היו אגפים - 250 מיליון שקל שלקח אותם וקשקש אותם על הקמת 17 הוסטלים, שחלקם היום לשם ולשמצה במדינת ישראל.

נעמה לרנר: אפשר לקחת את הסכום הגדול ביותר שיש ולהפוך אותו לכלום בשתי דקות.

נעמה לרנר: זה כל כך קל.

נעמה לרנר: והתחנונים שלנו היום פה בפניכם, זה שבואו לא נעשה את זה.

נעמה לרנר: בואו ניקח את ההזדמנות היחידה הזו.

נעמה לרנר: לא יהיו עוד 2.2 מיליארד שקל, ולא נעשה את המשהו הפשרני הזה, הליד אלא נעשה את הדבר האמיתי.

נעמה לרנר: דרושה פה כנסת מאוד-מאוד אמיצה כדי לעשות את המהפכה.

נעמה לרנר: אני קוראת את הצעת החוק הזו.

נעמה לרנר: יש לה שני חלקים – החלק של המטרות שלה, כולנו יכולים להסכים עליהן בשלוש דקות.

נעמה לרנר: יכולת, בחירה, יכולת החלטה אין סופית של אנשים.

נעמה לרנר: ואז אני קוראת את הסעיפים, ואין כמעט הלימה בין הסעיפים להצהרות.

נעמה לרנר: בסעיפים עצמם יש כל המכשלות האפשרות כדי להביא את ה-2.2 מיליארד האלה ולקשקש אותם על כלום.

נעמה לרנר: על המוסדות האלה שאת יושבת פה גב' רייטן ועושה כל שביכולתך כדי לנסות להציל את המינימום שאפשר להציל שם, על ההוסטלים שדומים למוסדות האלה, על השירותים הכושלים שקיימים היום.

נעמה לרנר: צריך לעשות הכול בניסוח החוק, כדי שגם אם יבוא מחר שר אחר, מנכ"לית אחר, כנסת אחרת לגמרי, שלא נוכל לברך על אף אחד מהם, הם יהיו מחויבים ומחושקים לחוק כמו שצריך.

נעמה לרנר: אני רוצה לתת דוגמה אחת לזה.

נעמה לרנר: השר דיבר פה על תקצוב אישי.

נעמה לרנר: הוא רוצה מאוד שיהיה תקצוב אישי, והצהיר על זה כאן.

נעמה לרנר: איך זה כתוב בחוק – תקצוב אישי או אחר.

נעמה לרנר: ה"או אחר" – מדברים על לדפוק?

נעמה לרנר: זה דופק את כל הסעיף הזה.

אפרת רייטן: נגיע לכל סעיף ונפתח אותו.

אפרת רייטן: אבל אני אומר בצניעות – אני מתחברת למה שאמר חבר הכנסת מרגי שגם כשמוציאים חוק טוב, בסוף יש בעיה עם יישום שלו, כמה טוב שיהיה.

נעמה לרנר: צריך להיות מהודק כדי ליישם.

אפרת רייטן: ד"ר עמיחי תמיר.

עמיחי תמיר: תודה על זכות הדיבור, חברת הכנסת רייטן מרום.

עמיחי תמיר: ברכות לחברי הכנסת המצמידים אתי עטיה, אורלי לוי אבקסיס, חבר הכנסת מרגי.

עמיחי תמיר: החוק לא יהיה מספיק טוב ללא התחייבות להשוואת קצבת הנכות לשכר המינימום.

עמיחי תמיר: בימים אלה מלאו 30 לפטירתו של אילן גילאון.

עמיחי תמיר: אני רוצה להזכיר לשר הרווחה שכסגן יושב-ראש הכנסת הוא כיהן באותה ישיבה היסטורית כאשר הצעת החוק של אילן גילאון עברה בקריאה טרומית על חודו של קול, הישג אדיר של מאבק הנכים.

עמיחי תמיר: יש לזקוף אותו לזכות רבים.

עמיחי תמיר: תודה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: העמותה לילדים בסיכון, עו"ד ציפי נגל אדלשטיין, מנכ"לית, בבקשה.

ציפי נגל אדלשטיין: בוקר טוב.

ציפי נגל אדלשטיין: תודה רבה, לחברי הכנסת, לשר ולמנכ"לית המשרד.

ציפי נגל אדלשטיין: זה באמת יום חשוב, מאוד מרגש.

ציפי נגל אדלשטיין: התרגשנו בעיקר לקראת ובמהלך.

ציפי נגל אדלשטיין: אדבר בקצרה על שלוש נקודות שדובר בהן אך משמעותיות מבחינת התפיסה והנושא של האוטונומיה - אנו מייצגים הרבה מאוד אנשים עם אוטיזם במסגרות מהגיל הרך עד הגיל הבוגר.

ציפי נגל אדלשטיין: התפיסה של אוטונומיה מאוד משמעותית, ויפה נאמר, שזה כתוב נפלא במטרות אבל אין התאמה בין מה שקורה בסעיפים עצמם למטרות.

ציפי נגל אדלשטיין: יש לשלב את זה היטב בניסוח כי הפטרנליזם הזה לא רלוונטי, ואדם עם אוטיזם ומוגבלויות אחרות צריך לבחור בעד עצמו.

ציפי נגל אדלשטיין: זה מאוד משמעותי.

ציפי נגל אדלשטיין: גם הנושא של בחירת השירותים, ומתוך אותו תקצוב הסל יש הרבה שירותים משמעותיים חסרים לחיים מלאים ומיטיבים, ולא באיכות סביר אלא מעבר לזה.

ציפי נגל אדלשטיין: יש הרבה שירותים שצריכים לתמוך באנשים עם מוגבלויות כדי שיוכלו לממש את החיים שהם זכאים להם כמו כל אחד מאתנו.

ציפי נגל אדלשטיין: כמובן הגשנו נייר עמדה שמפרט חלק מהשירותים הללו שנכתב על ידי אנשי מקצוע בכירים בתחום.

ציפי נגל אדלשטיין: אנו מבקשים להיות משולבים בכתיבת התקנות כדי לממש כל מה שהזכרתי.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אגודה ישראלית של קלינאי התקשורת.

אפרת רייטן: בבקשה.

זהר לרר פטקין: אני מצטרפת לכל המברכים לפניי, גם את המחוקקים ואת בעלי העניין.

זהר לרר פטקין: כמייצגת את קלינאי התקשורת, אני רוצה לציין לגבי הצעת החוק הנלווית של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שיש שם ניסיון לפעור סדק בדלת האחורית בחוק מקצועות הבריאות כשמופיע בוועדות הזכאות- - -

אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי הנושא של מנתח ההתנהגות, לא כך יהיה ואנו הולכים על נוסח אחיד, אז בואו נהיה ממוקדים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מוזמנים לשלוח הערות גם לוועדה וגם לחברי הכנסת המציעים.

אורלי לוי אבקסיס: אם היית שולחת לי, היית יודעת.

יעקב מרגי: הייתי מציע, תעשו מאבק גדול לשפוך – סליחה על הביטוי – לחברה הישראלית לפחות עוד אלף קלינאי תקשורת כדי שלא נתמודד עם הקושי.

זהר לרר פטקין: אני מודה לחברת הכנסת לוי אבקסיס שתסיר את המונח מנתח התנהגות וניתוח התנהגות מהצעת החוק.

אפרת רייטן: זהר, הולכים לפי הנוסח של ההצעה הממשלתית.

אפרת רייטן: זה לא נמצא שם אז אין צורך.

אפרת רייטן: וביחס להסדרת המקצוע גם יש הצעת החוק שנדונה בוועדת הבריאות על הדברים האלה בדיוק.

אפרת רייטן: זה שם.

זהר לרר פטקין: שתהיה חקיקה נעימה.

זהר לרר פטקין: תודה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: עלה עזר לילד המיוחד, בבקשה.

הניה מרמורשטיין: שלום, עלה נותן שירותים לאוכלוסייה – אני מודה על החוק ומברכת עליו.

הניה מרמורשטיין: לא לכולם הוא מתאים אבל למי שהוא מתאים, יכול לעשות טוב.

הניה מרמורשטיין: עלה נותן שירותים משנות ה-80 לאוכלוסייה עם מוגבלות קשה סיעודית, ולמרות שפה כולם יכעסו עליי, שצריך לסגור את כל המעונות, אבל כרגע המעונות קיימים עדיין והם נותנים שירותים.

הניה מרמורשטיין: אני יכולה להתגאות במוסד שלנו, במעון שלנו שנותן שירותים מיוחדים במלון 5 כוכבים, ומשתדל לתת כמה שאפשר.

הניה מרמורשטיין: חברי הכנסת מכירים את זה, חברי הכנסת אורלי ומרגי.

הניה מרמורשטיין: המנכ"לית היתה אצלנו ונהנתה מאוד, ואני מוכנה לארח את כולם ולהראות להם את השירותים שאנו נותנים.

הניה מרמורשטיין: לכן אני מבקשת להתייחס בחוק הזה למה שלא מתייחסים בו למוגבלים קצה שהם מוגבלים מאוד קשים ואנו צריכים בשבילם גם שירותים מיוחדים, רפואיים מיוחד, תקצוב מיוחד לאוכלוסייה הזו.

הניה מרמורשטיין: בזמן שאנו כן מנהלים מעון, יש להרחיב את נותני השירותים לאוכלוסייה.

הניה מרמורשטיין: במקום 1 ל-6 ילדים צריך 1 ל-3 ילדים לפחות כדי שנוכל להיטיב איתם עוד יותר.

הניה מרמורשטיין: אנו בעלה מוסיפים הרבה לתקצוב אבל זה עלה לנו הרבה כסף.

הניה מרמורשטיין: אנחנו מתמודדים קשה ועושים שבוע של התרמה כדי שנוכל לתת את כל השירותים האלה.

הניה מרמורשטיין: החוק הזה הוא מצוין אבל בבקשה לא לשכוח את מוגבלי הקצה שזקוקים גם מעל גיל 21 שזה עוד יותר קשה ואין להם שירותי החינוך, ולתת גם להם מה שמגיע להם.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: ארגון אס"ף, אורלי לוינזון סלע, בבקשה.

אורלי לוינזון סלע: תודה רבה.

אורלי לוינזון סלע: שלום, אני עו"ד אורלי לוינזון סלע לארגון אס"ף, ארגון סיוע לפליטים ולמבקשי מקלט.

אורלי לוינזון סלע: אני אומרת את הדברים בשם ארגון אס"ף ובשם ארגוני פליטים נוספים ששייכים לפורום ארגוני הפליטים.

אורלי לוינזון סלע: אני מברכת על החוק.

אורלי לוינזון סלע: אני גם אזרחית פה ואני נרגשת מהדבר הזה שקורה.

אורלי לוינזון סלע: החוק שם במרכז בראשונה את זכותו של אדם עם מוגבלות לשירותי רווחה לשם קידום הזכות לחיים עצמאיים ואוטונומיים וזה נכון, זה חשוב ומרגש, אבל החוק קובע וזה מנפלאות המשפט, שאדם עם מוגבלות הוא רק תושב.

אורלי לוינזון סלע: כפי שידוע, ודאי לנמצאים בשטח, העובדים הסוציאליים, המחלקות לשירותים החברתיים ברשויות המקומיות, יש אנשים שחיים כאן כחוק והם לא תושבים, והם גם אנשים עם מוגבלויות.

אורלי לוינזון סלע: זו לא קבוצה גדולה.

אורלי לוינזון סלע: יש פה מבקשי מקלט עם מוגבלויות שחיים כאן למעלה מעשור.

אורלי לוינזון סלע: חלקם אפילו 16 שנים.

אורלי לוינזון סלע: הם חיים כאן כחוק אבל זכאים למעט מאוד שירותי רווחה ורק בהשמות חוץ ביתיות שזה כמובן רחוק מרחק שנות אור מהעקרונות החשובים של החוק החדש.

אורלי לוינזון סלע: יש למצוא פתרון, שיבטיח שהקבוצה הזו תקבל שירותים ברוח החוק, וצריך למצוא איזושהי דרך שיאושרו למשרד הרווחה ולמחלקות לשירותים חברתיים סמכויות ושיקול דעת לתת שירותים לאנשים עם מוגבלות שאינם תושבים, דבר שלא קיים בנוסח הנוכחי של הצעת החוק.

אורלי לוינזון סלע: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: נעבור לקול הזכויות.

אפרת רייטן: בבקשה, גברתי.

יוליה בן משה: אני יוליה בן משה, גם קואליציית הורים וגם קול הזכויות.

יוליה בן משה: לפני שנתיים וחצי ניהלתי את קול הזכויות לילדים עם צרכים מיוחדים.

יוליה בן משה: כנראה המאבקים גבו את מחירם – חליתי במחלת הסרטן.

יוליה בן משה: החלמתי.

יוליה בן משה: הכול בסדר.

יוליה בן משה: היום אני מנהלת בעמותה את נושא חולי סרטן.

יוליה בן משה: אני שמחה להיות פה.

יוליה בן משה: יש לי ילד עם מוגבלות רב מערכתית.

יוליה בן משה: אצל הניה ייקרא ילד קצה.

יוליה בן משה: אני לא אקרא לו כך.

יוליה בן משה: לכן אני רוצה לדבר דרכו וכדמותו.

יוליה בן משה: יש מבחינתי פער בחוק בין הכתוב לנאמר, ובין הכתוב עצמו.

יוליה בן משה: החוק, כפי שאני קוראת אותו, לא מאפשר דיור עצמאי לאדם עם מוגבלות ולמשפחה.

יוליה בן משה: הוא מאפשר חיים תחת למפעילים למיניהם בין אם מצומצמים ובין אם רחבים, אבל לא חיים עצמאיים.

יוליה בן משה: אנו בזכות חגי רזניק, זכינו לדיור ציבורי.

יוליה בן משה: חגי היה המנכ"ל שהיתה לו אג'נדה במקרי קצה כדי לוודא שהדברים מיושמים.

יוליה בן משה: לולא הוא, לא היינו מקבלים דיור ציבורי.

יוליה בן משה: היום החוק שולח אנשים ומשפחות למשרד השיכון.

יוליה בן משה: אני לא מבינה אחת - למה אין שיח משותף, שתיים, למה אין שיח משאבים.

יוליה בן משה: שלוש, בסיפור האישי שלנו לפעמים יש תחושה שלכל משפחה צריך מנכ"ל, אז אני יודעת שזה בלתי אפשרי אבל לפחות לכל משפחה צריך עובד סוציאלי שיתכלל בין האדם או המשפחה לפחות לשבעה משרדים שצריך כדי למצות את זכויותיו.

יוליה בן משה: זו היתה הציפייה מהחוק הזה.

יוליה בן משה: אז אחת, שיתוף פעולה כלשהו עם משרד השיכון כדי שבאמת אנשים שירצו חיים עצמאיים יקבלו אותם.

יוליה בן משה: אני לא רוצה חיים תחת מפעילים.

יוליה בן משה: אני רוצה כמשפחה כל עוד אני חייה, להיות חיה חיים עצמאיים ולצרוך את השירותים שלי ממי שאני רוצה.

יוליה בן משה: לא ממפעיל זה או אחר.

יוליה בן משה: והחוק עדיין מתקצב הוסטלים, בין קטנים, בין גדולים, אבל זה לא חיים עצמאיים.

יוליה בן משה: זה אחת.

יעקב מרגי: מבחינת

יעקב מרגי: כם אין יוצא מן הכלל?

יוליה בן משה: לא.

נעמה לרנר: לזכות הבחירה ודאי אין יוצא מן הכלל.

נעמה לרנר: כל אדם יכול לבחור לרצות.

נעמה לרנר: הוא או בני משפחתו או האפוטרופוס שלו, הוא והתומך שלו.

נעמה לרנר: אין מצב בעולם שמדינה יכולה לאלץ אדם להיכנס למוסד או לומר לו: זה או אין שום שירות אחר.

סיגל מורן: לא כל דבר נמצא בחוק אבל אנו עובדים בשולחן משותף עם בטלה ועם משרד השיכון כדי לראות.

סיגל מורן: אנו עושים תהליך כדי לראות איך אנחנו מאחדים את כל נושא האבחונים.

סיגל מורן: לא כל דבר יכול להיות בחוק.

סיגל מורן: נעשים המון תהליכים במקביל.

סיגל מורן: החוק הוא מקרו.

יוליה בן משה: הנושא של חיים עצמאיים צריך להופיע בחוק, וצריך להיות ברור בחוק.

אפרת רייטן: זה בדיוק התהליך שנעבור פה.

אפרת רייטן: נשים את הדגש על כל דבר ונמצא פתרונות אני מקווה ופשרות והסכמות.

אפרת רייטן: מטרת החוק מקובלת על כולם, ויש אולי עדיין חוסר הלימה בין המטרות לבין איך שזה כרגע מנוסח.

אפרת רייטן: טוב שכולנו שמים את הדגש ומציפים את הבעיות.

אפרת רייטן: אנו גם שומעים דברים שחוזרים על עצמם וזה טוב כי זה ממקד אותנו שיש בעיות עקרוניות ואחרות.

אפרת רייטן: אבל אני שמחה לשמוע מה שאומרת המנכ"לית – יש דברים שעובדים במקביל.

אפרת רייטן: אולי לא ייכנסו, כמו שאנו יודעים מחוקים אחרים – הם נכתבים בתקנות, בנהלים, במקומות אחרים.

יוליה בן משה: הנושא של חיים עצמאיים צריך להופיע בחוק.

יוליה בן משה: אחרת זה לא החוק.

יוליה בן משה: עוד איגום משאבים שנדרש – ילדים עם צרכים רפואיים מורכבים.

יוליה בן משה: החוק לא מדבר על שת"פ עם משרד הבריאות, והבן הפרטי שלי ורבים כמוהו ניזון ב- - - וצריך אינהלציות וסאקשנים וחלילה אם מקבל קלקול קיבה מייד או אינפוזיה או מפונה לבית חולים ולא מת ב"ה, אז זה מענים שהחוק צריך לספק אם זה במרכזי תעסוקה או בכל דבר אחר.

יוליה בן משה: זה לא ברור.

יוליה בן משה: אותו דבר דיברו על בריאות הנפש, מה עושים עם שיתוק מוחין וילד עם חרדות, אוטיזם וחרדות.

יוליה בן משה: המורכבויות האלה – החוק לא מפרט.

יוליה בן משה: אתם נורא לא מנמיכים את הציפיות שלנו דרך המושג שאין 100%.

יוליה בן משה: אני יודעת שאין 100% אבל כדי להימנע מחוק החינוך המיוחד מה שאני רוצה להמליץ למכובדי ממשרד הרווחה, לעשות סימולציות כדי להימנע ממה שקרה בחוק החינוך המיוחד.

יוליה בן משה: פילוטים על 100, 200 משפחות לוודא שיש מענה.

יוליה בן משה: כי הדבר הכי נורא כמשפחה עבורנו זה שיגידו לנו: יש חוק אבל במסגרתו אין לכם מענה.

יוליה בן משה: זה הבדיקה לחוק.

יוליה בן משה: לא 100% או לא 100% אלא אם תבוא אליכם משפחה אחרי שיצאתם בכזה יח"צ ענק של חוק שירותי רווחה ויגידו למשפחה: אנו מצטערים – אין לכם כרגע מענה בחוק שירותי רווחה - זה נורא.

יוליה בן משה: עברנו את זה דרך הפטור מתור ותודה ששם תיקנתם, אבל זה היה נורא, זה היה שבע שנים נוראיות, לגדל ילד עם מוגבלות מאוד קשה ושלא יהיה זכאי מפטור מתור.

יוליה בן משה: גם מה שתיקנתם השנה, וחייבים לוודא שלא יהיה חוק שהתיקון עליו אחר כך ייקח עוד שבע שנים.

אפרת רייטן: אף אחד לא רוצה לצאת מכאן כשהוא לא עושה עבודה מושלמת.

אפרת רייטן: ברור לך.

יוליה בן משה: אני לא מצפה למושלמות.

אפרת רייטן: אנחנו מצפים להגיע לתוצאה הכי טובה שאנחנו יכולים להגיע אבל כל המחוקקים שיושבים פה יודעים שאין יום שאנו לא מתקנים חוקים.

אפרת רייטן: רוב הצעות החוק שמוגשות הן לא חדשות אלא לתיקון החוקים הקיימים כי גם אנחנו לומדים מטעויות.

יוליה בן משה: לא רוצה לדבר על חוק החינוך המיוחד.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: בית איזי שפירא, יואב קריים, בבקשה.

יואב קיש: שלום.

יואב קיש: לא אחזור על כל הברכות.

יואב קיש: נאמרו מספיק.

יואב קיש: העיקרון החשוב ביותר ביצירת שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות זה שום דבר עלינו בלעדינו.

יואב קיש: בחוק הזה הפרטים החשובים באמת כולם ייקבעו בלעדינו כי ייקבעו בתקנות על ידי השר ואנשי המקצוע במחשכים.

אפרת רייטן: רגע.

אפרת רייטן: אני מזכירה שלפי החוק במדינת ישראל התקנות צריכות להגיע לאישור בוועדה.

יואב קיש: לא לפי נוסח החוק.

אורלי לוי אבקסיס: לא רציתי להעלות את זה כי רציתי שזה כבר יזוז.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי שבהקראה אבל הוא צודק.

יואב קיש: אז קודם כל שום דבר עלינו בלעדינו אומר שאין סט של תקנות שלא מגיע לטריבונל הציבורי הזה כדי שנוכל להיות שותפים לו.

יואב קיש: זה מאוד חשוב.

יואב קיש: הדבר השני שנאמר כבר אבל הוא קריטי בעיניי מאוד, ניתן לחוק הזה הרבה כסף, ולפי המנגנון המסובך שיש בו שלוש תחנות שונות למימוש הזכות שלך, הכסף ילך למנגנון ולא ייווצרו שירותים טובים.

יואב קיש: זו בעיה שנייה מאוד חשובה.

יואב קיש: בעיה שלישית, בסופו של דבר אין פה בחקיקה הזו שום דבר על הקמת השירותים החדשים שייווצרו.

יואב קיש: במובן הזה יש פה קולב מאוד יפה עם הצהרות מאוד גדולות, וחתול בשק מאוד גדול.

יואב קיש: אנו חייבים לרדת לפרטים של איך ייבנו השירותים הקהילתיים.

סיגל מורן: אין בעיה.

סיגל מורן: יהיה חוק עוד עשר שנים.

יואב קיש: יכול להיות חוק טוב בזמן קצר, אם נעבוד עליו יחד.

סיגל מורן: אבל אנחנו עובדים עליו יחד כל הזמן אבל אי אפשר לרדת לרמה של סל שירותים.

סיגל מורן: זה יהיה בשלב של תקנות.

יואב קיש: יש 2.5 מיליארד שקל שהשגתם.

יואב קיש: אנו מודים לכם עליהם.

יואב קיש: הם צריכים ללכת לאנשים ולשירותים שאנשים צריכים ולא למנגנונים.

יואב קיש: זה קריטי.

יואב קיש: הראיה הבולטת ביותר היא תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד.

יואב קיש: יש את זה בפנינו בימים אלה.

יואב קיש: אנו לא רוצים לעשות זאת שוב.

יואב קיש: תודה.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: ארגון בזכות.

עדית סרגוסטי: תודה.

עדית סרגוסטי: אנחנו מברכים והיינו בין אלה שקראו להעביר את החוק בקריאה ראשונה כדי שזה יגיע לדיון המעמיק בוועדה.

עדית סרגוסטי: אני רוצה להודות שוב לאנשי משרד הרווחה, סיגל שיושבת פה, על התהליך המשמעותי שנעשה בהקשבה ובקבלת הערות.

עדית סרגוסטי: אנו מקווים ובונים על זה שהתהליך הזה יימשך – יש לנו יום ארוך משותף - ונצליח בכוחות משותפים להביא את החוק הזה למצב שיהיה ראוי, כי כפי שהנוסח שלו כרגע, יש עדיין פער מאוד גדול בין המטרות כפי שכתובות בחוק עצמו, כפי שהוצגו פה על ידי השר ללשון החוק.

עדית סרגוסטי: בסופו של דבר לשון החוק היא שתקבע איך ייראו החיים של אנשים במדינת ישראל בעשורים הקרובים.

עדית סרגוסטי: זו הזדמנות היסטורית להביא שינוי אבל זו גם עלולה להיות הזדמנות לפספוס מאוד גדול, ואנו בונים על הבית הזה שידאג שזה לא יקרה.

עדית סרגוסטי: אני רוצה לסמן כמה מהפערים שאנו רואים בהצעת החוק.

עדית סרגוסטי: קודם כל, דובר על הזכות לחיים עצמאיים ואוטונומיים בקהילה.

עדית סרגוסטי: לשון החוק כפי שכרגע מסייגת את הזכות הזו, "ככל שניתן בקהילה", זו לא זכות לחיים עצמאיים ואוטונומיים בקהילה.

עדית סרגוסטי: הזכות צריכה להיות מוחלטת והשירותים שמנויים בחוק הם אמצעי לממש את הזכויות, לא המטרה בפני עצמה.

אפרת רייטן: לגבי זכות מוחלטת, אם אני שמה את זה על ה-100%, איך היית מגדירה היום את הזכות שניתנת לאנשים עם מוגבלות?

רויטל לן כהן: יש אפשרות לשירות.

עדית סרגוסטי: כל עוד המערכת מסלילה גם אם לא בכפייה ברורה אלא בכפייה עקיפה בזה שאומרת לאנשים – ויוליה הזכירה בעבר – לאנשים: יש לכם אפשרות או ללכת למוסד – שם תקבלו שירותים מסוימים, או להישאר ללא שירות, כופים על אנשים להיכנס למסגרת מוסדית.

עדית סרגוסטי: אנשים חווים את זה ביום-יום שלהם.

עדית סרגוסטי: זו המערכת כפי שאנו רואים אותה כיום.

עדית סרגוסטי: החוק יש באפשרותו לעשות שינוי משמעותי ביחס של החברה לאנשים עם מוגבלות.

עדית סרגוסטי: הזכרתי את הזכות לחיים בקהילה.

עדית סרגוסטי: אוטונומיה אישית זו זכות מאוד בסיסית.

עדית סרגוסטי: גם נזכרת במטרות החקיקה, האמנה הבין לאומית לזכויות אנשים עם מוגבלות, חוק שוויון זכיות לאנשים עם מוגבלות.

עדית סרגוסטי: בדברי האלה הזכות לאוטונומיה אישית היא זכות בסיסית.

עדית סרגוסטי: לזכות הזו אין סייג ולא יכול להיות לה סייג בלשון החוק.

עדית סרגוסטי: יונית הזכירה את העניין שמדובר על שמירה על טובתו, הגנה על שלומו של האדם.

עדית סרגוסטי: זו לא אוטונומיה אישית.

עדית סרגוסטי: רצון האדם הוא שצריך להיות במרכז והוא שצריך להכתיב איזה שירותים האדם יקבל.

עדית סרגוסטי: אף איש מקצוע לא יודע טוב מהם מה נכון וטוב להם.

עדית סרגוסטי: רצון האדם זה העיקרון האחד והיחיד שצריך ללוות את קביעת השירותים.

עדית סרגוסטי: יואב הזכיר את העובדה שיש הרבה חלקים בחוק, דווקא המשמעותיים ביותר, שנשארו לתקנות, ולא רק זאת – בחלקם לא יובאו אפילו לאישור הכנסת.

עדית סרגוסטי: אנו חושבים שיש לקבוע שם בצורה ברורה את החלקים המשמעותיים בחקיקה ראשית, וככל שיישארו חלקים שלא ייקבעו בחקיקה ראשית, ככל שהם משמעותיים, חייבים להיות בדיון ציבורי באישור הכנסת.

עדית סרגוסטי: סף הכניסה לחוק, מנגנון קביעת הזכאות, סל השירותים, אופן קבלת השירותים – כל אלה נשארו כרגע לתקנות באישור השר – לא באישור הכנסת.

אפרת רייטן: ניכנס לזה בהמשך, אבל רוב התקנות ממה שלמדנו עד כה – הן באישור הוועדה.

אפרת רייטן: לא לגבי הגדרת סוגי המוגבלויות ומדרג התמיכה.

עדית סרגוסטי: אלה הדברים המרכזיים, סף הכניסה לחוק והיקף התמיכה שאדם יקבל.

עדית סרגוסטי: הוזכר פה המנגנון המסורבל שהוא אינו ברור, הוא מסורבל והוא יקר.

עדית סרגוסטי: חלק ממטרת החוק אמור להסיט מעולם של בירוקרטיה שבלתי אפשרי לצלוח אותה וגם לא לייצר מנגנון שעלותו תהיה גבוהה.

עדית סרגוסטי: יש לנו הצעות.

עדית סרגוסטי: העברנו לוועדה מסמך ארוך, מפורט וקיימנו פגישה עם התייחסות לכל סעיף וסעיף כולל הצעה לנוסחים לחלופיים.

עדית סרגוסטי: הועבר לוועדה גם מסמך – בשנים שאני פה לא ראיתי דבר דומה לזה, שחתומים עליו מעל 300 אנשים עם מוגבלות ובני משפחה עם הערות להצעת החוק.

עדית סרגוסטי: אני חושבת שזה צריך לבוא בחשבון.

עדית סרגוסטי: הוזכר פה לא אחת הסיפור של חוק החינוך המיוחד.

עדית סרגוסטי: אנו חייבים ללמוד מהטעויות של זה.

עדית סרגוסטי: יש ניסיון עשיר בעולם בכל הנושא של יישום האמנה הבין לאומית.

עדית סרגוסטי: יש ללמוד מהניסיון הזה.

עדית סרגוסטי: בלי תוכנית אופרטיבית ובלי החלטה אסטרטגית עם לוח זמנים, עם תוכנית ברורה, ברור לנו שזה לא יכול להיכנס לחקיקה הראשית – לוח הזמנים, אבל חייב שהחוק יגיד שייקבע לוח זמנים ברור.

אפרת רייטן: גם לזה נתייחס.

סיגל מורן: אני מעריכה שתוך כחודש נוכל להציג בפני הוועדה את התוכנית הזו.

עדית סרגוסטי: זה צריך להיכנס לחוק, מעבר להצהרת הכוונות.

אפרת רייטן: מנכ"לית אקי"ם, בבקשה.

סיגל פרץ יהלומי: תודה, גברתי יושבת-הראש.

סיגל פרץ יהלומי: אני חייבת לשתף את חברי הכנסת ואת יושבת-הראש בכך שביום שלישי בבוקר כשקמנו לידיעה שהכנסת אישר פה אחד, אופוזיציה וקואליציה, באחידות דעים מלאה, המשפחות שלנו מאוד התרגשו.

סיגל פרץ יהלומי: רבים מהם דמעו.

סיגל פרץ יהלומי: אני מבקשת להביע את הכרת הטוב על התהליך המאחד הזה.

סיגל פרץ יהלומי: נושא המוגבלויות צריך לאחד את העם.

סיגל פרץ יהלומי: אני מקווה שיש לנו עוד הרבה נושאים חוץ ממנו אבל זה בהחלט אחד מהם.

סיגל פרץ יהלומי: תודה רבה.

סיגל פרץ יהלומי: אנסה להיות הכי פרקטית ולהתייחס לנקודות המרכזיות.

סיגל פרץ יהלומי: הנושא של חיים אוטונומיים בקהילה, יש להבין מה המצב כיום.

סיגל פרץ יהלומי: אדם עם מוגבלות שכלית שהצורך שלו בתמיכה מוגברת, לא יכול היום לבחור לגור בקהילה.

סיגל פרץ יהלומי: יש לו אפס אפשרות בחירה.

סיגל פרץ יהלומי: הוא יכול להיות רק במעון או אם המשפחה שלו מתאבדת – אין עבודה, אין כלום, מצליחים להשיג כוח אדם וכו'.

סיגל פרץ יהלומי: אקי"ם עתרה לבג"ץ לפני כמה שנים וביקשה שיתקנו תקנות כוח אדם שיהיו מתוגברים לאנשים עם מוגבלות שכלית קשה ואנשים עם הרבה צרכים.

סיגל פרץ יהלומי: בג"ץ אמר: ודאי, חובה להגיע לזה ואז ממשלה אחר ממשלה נפלה.

סיגל פרץ יהלומי: אני מקווה מאוד שכאן הסלע הזה שאנחנו נושאים לקצה ההר וממש מתגלגל אלינו כאותו סיזיפוס, ייפסק ונצליח להגיע איתו להר עם כל הארגונים.

סיגל פרץ יהלומי: חשוב לי לומר שצמד האותיות "כל" – נאמר באילו מקומות הם צריכים להיות מופיעים בחוק - יאפשרו את זה.

סיגל פרץ יהלומי: כשנכתוב: כל אדם עם מוגבלות יוכל לגור בקהילה, גם אנשים עם צרכים של תמיכה מיוחדת - זה כבר יאפשר לנו לדחוף את זה וכמובן בפרק ב' אצלך בתקנות.

סיגל פרץ יהלומי: כשנשב על תקנות כוח אדם כדי לאפשר את זה לדיור בקהילה לאנשים עם צרכים מוגברים, זה יאפשר לנו.

סיגל פרץ יהלומי: הנושא השני שיאפשר התקציב הולך אחר אדם.

סיגל פרץ יהלומי: ברגע שאדם יכול לקחת אותה הועדה שמשרד הרווחה נותן ולתת אותה לא למפעיל אלא למשפחה שרוצה ולאדם שרוצה ולהחזיק – זה קשה.

סיגל פרץ יהלומי: לא הרבה משפחות ייקחו את זה.

סיגל פרץ יהלומי: אבל לאפשר את זה לאלה שכן.

סיגל מורן: במשרד הרווחה זה תמיד יהיה באמצעות ואוצ'רים.

סיגל מורן: קצבאות זה ביטוח לאומי.

סיגל פרץ יהלומי: נכון, אנחנו יודעים.

סיגל פרץ יהלומי: יש בסעיפים הנושא שרצונו של האדם יהיה למשקל הראוי.

סיגל פרץ יהלומי: לא.

סיגל פרץ יהלומי: יש לדבר על משקל מכריע להעדפותיו וצרכיו של האדם.

סיגל פרץ יהלומי: לגבי הנושא המוגבלות השכלית ספציפית – קודם כל, הייתי רוצה שנאחד את מנגנוני ההשגה והערר.

סיגל פרץ יהלומי: יש לנו מנגנון ערר אחד לאנשים עם מוגבלות שכלית.

סיגל פרץ יהלומי: כאן יש מנגנון אחר לכלל המוגבלויות להוציא מוגבלות שכלית.

סיגל פרץ יהלומי: לא צריך.

סיגל פרץ יהלומי: לאחד את זה כאן.

סיגל פרץ יהלומי: הבקשה שלי מוחלטת.

סיגל פרץ יהלומי: גם בנושא חוק הסעד לאנשים עם מוגבלות שכלית אני מבקשת שייכתב פה בחוק הזה את השמירה על כל הזכויות שכבר מוקנות לאנשים עם מוגבלות שכלית.

סיגל פרץ יהלומי: יש לזה המון חשיבות למשפחות שלנו.

סיגל פרץ יהלומי: היום אדם עם מוגבלות שכלית גומר בית ספר בגיל 21.

סיגל פרץ יהלומי: הוא יכול לקבל תמיכה, להיות משולב בחוק התעסוקה החופשי ואנחנו מאוד מתרחבים בנושא הזה ובשילוב הקהילה בתעסוקה.

סיגל פרץ יהלומי: אם הוא במצב סיעודי אז למרכז היום אבל אין לו אפשרות ללמוד.

סיגל פרץ יהלומי: אנו מאוד רוצים שיהיה בסל השירותים פעם אחת החיים, לאדם – זה לגבי סל השירותים.

סיגל פרץ יהלומי: יש עוד הרבה דברים, אבל בעתיד.

סיגל פרץ יהלומי: תודה רבה.

סיגל מורן: אחד השינויים שהחוק עושה – לא מדבר על המוגבלות אלא מדבר על רמת התפקוד.

סיגל מורן: מתייחס לסל שירותים ביחס לרמת תפקוד.

סיגל מורן: לכן הוא עושה יישור קו.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: אורית אמיתי, בבקשה.

אורית אמיתי: תודה רבה, גברתי יושבת-הראש על זכות הדיבור.

אורית אמיתי: אני אורית אמיתי מסיכוי שווה וגם נציגת משפחות במועצת העיר ברמת גן ואמא לילד קטנצ'יק עם מוגבלות שכלית בן 9.

אורית אמיתי: דרך ארוכה לפנינו.

אורית אמיתי: אני מצטרפת לברכות ומודה לכל מי שעוסק במלאכה החשובה הזאת.

אורית אמיתי: גברתי, את בטוח רואה לפי כל הנוכחות שיש פה כמה כל מי שנוכח פה מבין את גודל השעה.

אורית אמיתי: אבל גודל השעה יהיה תלוי בתוכן שיוצק לסעיפי החוק.

אורית אמיתי: אני יודעת שיש פה רצון טוב ואמיתי להקשיב לכל הנוכחים, אבל זה מסע חיינו.

אורית אמיתי: חיינו וחייהם של האנשים עם המוגבלות שהם חלק בלתי נפרד מקבלת ההחלטות בחוק זה.

אורית אמיתי: כך זה צריך להיות.

אורית אמיתי: אני מצטרפת גם לנושא הבחירה.

אורית אמיתי: גברתי יושבת-הראש שאלת את עידית מארגון בזכות מהי עצמת הבחירה.

אורית אמיתי: יש פה הקבלה.

אורית אמיתי: כל הזמן זה מהדהד לנו כי אנו פעילים גם לנושא של תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד וההקבלה שהאסוציאציה שלי עלתה מהבחירה זה בחירת ההורים.

אורית אמיתי: הרפורמה התיימרה להיות של הכלה והשתלבות ואחת הבשורות הגדולות זה בחירת ההורים לסוג המסגרת.

אורית אמיתי: הבעיה שבפועל לבחירה הזו לא היה תוכן אמיתי.

אורית אמיתי: לכן היא היתה לא אמיתית והיתה הסללה.

אורית אמיתי: פה אנו מאוד מקווים שפה היא תהיה אמיתית.

אורית אמיתי: לחוק הזה יש שעה גדולה מאוד היסטורית, לאפשר לא רק לאנשים אלא בכלל לחברה לראות אנשים עם מוגבלות בצורה אחרת.

אורית אמיתי: לראות את האדם, שהוא בן חורין על חייו, כפי שגברתי וכל אחד מאתנו שלא היתה שום הסתייגות לגבי הבחירה.

אורית אמיתי: יש לי בחירה, כבוד האדם וחירותו ואני זכאית לבחירה הזו.

אורית אמיתי: אני מחזקת שני דברים שנאמרו פה, גם על עיגון השירותים של ילדים ונוער - לא נמצא בחוק.

אורית אמיתי: זה מאוד משתנה מרשות לרשות.

אורית אמיתי: גם תלוי בחוסנה של הרשות וביכולת הכלכלית לספק את השירותים.

אורית אמיתי: כיוון שאנו רוצים שזה יהיה במתן שוויון זכויות לכלל האנשים עם מוגבלות וילדים ונוער - שיעוגן כך.

אורית אמיתי: לגבי חשיבות הבהירות, ברחל בתך הקטנה, של הוראות החוק.

אורית אמיתי: חשובה גם כדי לאפשר את ההשתתפות השוויונית והפעילה בקהילה.

אורית אמיתי: אנו מדברים הרבה על הנגשת הזכויות.

אפרת רייטן: אנחנו מוכרחים להתקדם.

אורית אמיתי: דבר אחרון, לגבי השירותים עצמם שמנויים בתוספת ובעיקר בהקשר של שירות התעסוקה.

אורית אמיתי: לשירותים האלה כרגע יש מבט היסטורי שהיינו רוצים שישתנה ויאפשר לצאת מנקודת המבט השיקומי שמנציחה את המצב הנוכחי למצב שבו מאפשרים לאנשים עם מוגבלות להשתלב בשוק העבודה התחרותי והחופשי.

אורית אמיתי: תעסוקה היא זו שמאפשרת.

אפרת רייטן: ברור.

אפרת רייטן: עוד נאפשר לשמוע אותך בהמשך.

אפרת רייטן: עו"ד גולדין, בבקשה.

מנחם גולדין: עו"ד מנחם גולדין מארגון קשר, הבית של המשפחות המיוחדות.

מנחם גולדין: ראשית, הרווחה מופרטת.

מנחם גולדין: טוב או רע, צריך להגיד, אבל ברגע שאין מנגנונים של פיקוח, של תלונה, טובים כאשר מדובר במסגרת אורגנית אחת.

מנחם גולדין: כשיש פה צדדים שלישיים חייב להיות פה מנגנון קבילות, או בניסוח המשפטי – חייב להיות מנגנון עם סמכות לקבל תרופה, אם בפיצוי או במשהו אחר.

מנחם גולדין: אם לא יהי דבר כזה, אנחנו נמצאים באותו מצב שנדון פה הרבה.

מנחם גולדין: אפשר לעשות את זה, יש לזה דוגמה בחוק בריאות ממלכתי, כאשר דובר על הפרטה לקופות החולים.

מנחם גולדין: זה בסדר ונעשה, חייב להיות עם מנגנון פיצוי, או בעצם העובדה שאדם עם תוכנית אישית לא קיבל משהו - מקבל את זה בחזרה.

מנחם גולדין: לא רק פיקוח ולא רק תלונה.

מנחם גולדין: דבר שני, שחשוב לומר במשפחות כי זו היתה הרבה עבודה שלנו עם משרד המשפטים - בכל הנושא של המעבר לבגרות, שהיום עד גיל 25, 30.

מנחם גולדין: היום החוק הזה מאפשר להיות נציג או אפוטרופוס כהורה.

מנחם גולדין: אני מציע למשרד הרווחה לחשוב גם על המונח "מקבל בקבלת החלטות" או יותר נכון מה סמכויותיו.

מנחם גולדין: זה אומר אל"ף, קבלת מידע, בי"ת השתתפות בפגישות וגימ"ל אפשרות תיווך.

מנחם גולדין: רף הביניים הזה נמצא, בטח בגיל המעבר לבגרות.

מנחם גולדין: זה מאוד חשוב להורים, לילדים.

מנחם גולדין: אני יודע איפה הייתי בגיל 18 עם הוריי, ואם היו צריכים להחליט אם הוא נציג או אפוטרופוס – המצב לא היה טוב.

מנחם גולדין: חייבים לאפשר את דרג הביניים הזה.

מנחם גולדין: מנגנונים בין משרדיים – אפשר לקבוע בתקנות שייקבעו מנגנונים בין-משרדיים.

מנחם גולדין: הם קיימים כיום במשרד הבריאות, כדי שעינינו תוכל לשזוף את הדבר הזה ולהמשיך איתו מהכנסת לערכאות.

מנחם גולדין: לגבי ההכבדה הבירוקרטית, כל מה שקשור ברפורמה בחינוך המיוחד – אגע בנקודה אחת, כי אחרת כבר עלתה - רף שירותים בסיסי.

מנחם גולדין: רוב האנשים בטח במעבר לבגרות מוכרים במערכת הביטוח הלאומי, החינוך, הבריאות וכו'.

מנחם גולדין: אל תייצרו מה שקרה עם חוק החינוך המיוחד שכל חצי שעת הנחיה מחייבת ועדה.

מנחם גולדין: אפשר לעשות את זה.

מנחם גולדין: יש רמות.

מנחם גולדין: ולקיצון השני, יש אנשים שצריכים מענה פרטני מלא.

מנחם גולדין: צריך לתת לזה מענה.

מנחם גולדין: תודה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: בוקר טוב.

משה אבוטבול: ראשית אני שמח מאוד שהחוק הולך ומתקדם ואני מאמין שהכול ייאסף למשהו טוב שיועיל לכל אלה שנצרכים לחוק הזה.

משה אבוטבול: זה מאוד מועיל כי אנו גם נפגשים, גברתי היושבת-ראש, עם המון ארגונים שמטפלים במכלול של נושאים, ומכולם אנו שועים את הדבר החשוב ביותר – ליצור אינטגרציה ולא להפריד ולתת להם תחושה קהילתית כי גם ככה סובלים מהממד האישי שלהם, אז לפחות להקל עליהם על ידי אותם חיבורים.

משה אבוטבול: אם בעבר היה – ואני מתייחס דווקא למגזר החרדי – היו פחדים שלא להוציא החוצה שיש כאלה ילדים, שזה לא יפריע לשידוך או לילדים להתקבל בבתי ספר – נעלמו הימים האלה.

משה אבוטבול: אני שמח שהיום הוקמו מוסדות מיוחדים לאותם ילדים, אבל מצד שני, אני זוכר גם כאשר הייתי ראש העיר בית שמש משך עשור, אחד הדברים שאימצנו, שבתי עסקים וגם העירייה עצמה בכל מקום ומקום ישלבו, בצוות העובדים גם את האנשים הנפלאים האלה, שאנו מאמינים שזה יגרום להם להתפתחות כזו או אחרת.

משה אבוטבול: אני מאוד מודה לכם ומקווה שהחוק הזה שגם אני חתום עליו ישגשג ונוכל להוביל את החקיקה.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: עמנואל כהן, בבקשה.

עמנואל כהן: תודה.

עמנואל כהן: אני עמנואל כהן, אבא של יפתח.

עמנואל כהן: הוא אוטיסט בן 23 בתפקוד נמוך, אבל גם אני רוצה להוסיף וזה דבר חשוב שהוסף לחוק – עם צורכי תמיכה גבוהים.

עמנואל כהן: יש להבחין בין התפקוד לצורכי התמיכה ואני מאוד שמח שהחוק עושה את זה.

עמנואל כהן: יש דבר אחד שהוא אינו עושה ואני רוצה לגעת בו – יכול להיות תפקוד נמוך שהוא לאו דווקא עם צורכי תמיכה גבוהים.

עמנואל כהן: יכולים להיות אנשים נניח שלא יכולים לזוז, שהם בתפקוד נמוך מאוד, אבל לא מצריכים דווקא צורכי תמיכה גבוהים.

עמנואל כהן: כשאנחנו מדברים על צורכי תמיכה גבוהים, אני רוצה להביא דוגמה של שישה חבר'ה שנמצאים היום בקיבוץ רמת רחל.

עמנואל כהן: לא לכולם יש, אבל יש סיכון לבריחה בכל רגע, סיכון להתקפי פרכוסים, ליווי לשירותים עם כל המשתמע מכך, התפרצויות זעם ואלימות, פגיעה עצמית וכו'.

עמנואל כהן: כשיש את הדברים האלה צריך גם לקחת בחשבון שהטיפול שונה, ואז זה אומר שכשהחוק מדרג בצורה נכונה מאוד את העניין של צורכי התמיכה, הוא צריך להבין שגם העובדים, גם המדריכים וכל מי שקשור צריכים להיות מתוגמלים בהתאם.

עמנואל כהן: כלומר לא צריכה להיות הגדרה כללית של מדריך כדי שלא כל הזמן- - -

אפרת רייטן: עם מומחיות, יכולות, הכשרות.

עמנואל כהן: נכון, ושלא כל הזמן תהיה התלות הזאת שאם מעלים למדריך אחד זה מעלה לכולם אלא תהיה הגדרה של מדריך, לצורכי תמיכה גבוהים.

עמנואל כהן: לסיום, כל הזמן מדברים פה על העניין של ההחלטה, ושכל אחד יכול להחליט לגבי עצמו.

עמנואל כהן: אני אביא לאחת הישיבות את הבן שלי כדי שתבינו שהוא לא יכול להחליט על עצמו.

עמנואל כהן: זה מזכיר לי את הילדים שלא על הספקטרום שלי, שהיו אומרים: אני מחליט על עצמי בגיל 3.

עמנואל כהן: הבן שלי לא בגיל 3 ולא בגיל 23 יכול לומר: אני מחליט על עצמי.

עמנואל כהן: הוא את התרופות שלו נגד פרכוסים לא ייקח בלי שנחייב אותו לקחת אותן.

אפרת רייטן: אני מניחה שיש גם וגם.

אפרת רייטן: יש לשמוע את כל הקולות.

עמנואל כהן: נכון.

עמנואל כהן: גם הפתרונות הם ספקטרום.

עמנואל כהן: אמירות שאומרות: כל אחד יחליט על עצמו אינן נכונות.

עמנואל כהן: ודאי שיש לתת את מרב האפשרות לאנשים בהתאם ליכולותיהם להחליט על עצמם אבל לא ככלל.

עמנואל כהן: תודה.

אפרת רייטן: בבקשה.

חנה גול: שלום, אני אמא של עמית.

חנה גול: אני יושב-ראש עמותה שמקימה בית לחיים, פתוח לקהילה, ואני יושבת-ראש קהילת המיוחדים של יש עתיד – גילוי נאות.

חנה גול: בתור אמא של עמית- - -

אפרת רייטן: זה היה חשוב לגילוי נאות?

חנה גול: אני רוצה לברך את יאיר לפיד, שיש לו חלק מאוד גדול בחוק הזה.

חנה גול: את מאיר כהן.

אפרת רייטן: מצטערת.

אפרת רייטן: זה לוקח אותנו למקום שאני לא מרגישה בו נוח.

חנה גול: אני בעד בחירה שיהיה דיור עצמאי בקהילה עם תקציב, אבל רוצה שלא נשכח שיש ילדים שצריכים להיות במערכת מוגנת ועוטפת יותר.

אפרת רייטן: זה מתקשר לדברים של עמנואל.

אפרת רייטן: נרחיב על הדברים בהמשך.

אפרת רייטן: יש עוד הרבה גורמים שרצו לדבר.

אפרת רייטן: לא שמענו את האוצר ואת המשפטים, אחרים שהגיעו מקרוב או מרחוק.

אפרת רייטן: אני שותפה לכך שזה רגע מכונן.

אפרת רייטן: עם כל ההתרגשות, אני מרגישה מעמסה מטורפת על כתפינו.

אפרת רייטן: עם כל השנייה וחצי שהתרגשנו ושמחנו, עכשיו אנחנו נכנסים לעבודה משמעותית, רצינית ומורכבת מאוד.

אפרת רייטן: אני מקווה מאוד ומאמינה שנצלח אותה בעזרת כולם.

אפרת רייטן: תודה רבה, ייקבע כבר לשבוע הבא דיון נוסף.