הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 63, 2022-06-14 10:00

נעמה לזימי: בוקר טוב, נתחיל את הוועדה, אני מניחה שהיוזמים יצטרפו וניתן להם כמובן לדבר ברגע שהם יגיעו אז אני שמחה לפתוח את הוועדה הבוקר, להוקרה לשירות המילואים בישראל, בפרט שירות המילואימניקיות ותודה לכן צוות הוועדה גם שהכנתן לנו את הכול, יהיו כאן הרבה דוברים, ניתן לכולם את הזמן שלהם, בבקשה גם לעמוד בזמנים כדי שגם יהיה דיון וגם יוכלו להציג את המצגות ואת כל התוכן.

נעמה לזימי: אני כן רוצה לפתוח ולספר שאני את כל שירותי הצבאי העברתי מערך המילואים, הייתי מש"קית קישור ולאחר מכן קצינת קישור במשרד הביטחון ובמשרד הביטחון יוצאות לפטור אז לא רציתי לצאת לפטור והתנדבתי למילואים והייתי שלישה בפיקוד העורף וקודם כל נהניתי ואהבתי מאוד, המערך הזה הוא מערך שהוא בנשמתי, בליבי, אבל ביום בהיר אחד יצאתי לפטור אחרי לידת ביתי הבכורה רונה אסתר ואני מזדהה עם הרבה ממה שעולה לנו כאן בוועדה ואני אשמח באמת שנדבר עליו.

נעמה לזימי: אני אגיד שהנושא הזה העסיק אותי באופנים רבים גם בתפקידי באגודת הסטודנטים באוניברסיטת חיפה, היינו הראשונים שהכירו כאוניברסיטה בנקודות זכות למערך משרתות ומשרתי המילואים, עשיתי ערב הוקרה גדול באוניברסיטה למערך משרתי ומשרתות המילואים ואני חושבת שיש חשיבות גדולה גם לציון היום הזה כאן בכנסת ישראל ואני ממש שמחה שאנחנו מקיימות אותו פה ובטח אני שמחה על הדיון הזה בוועדה למעמד האישה שרגע נותן זרקור לנשים המשרתות במילואים, על העבודה החשובה שלהן וגם על הבנת הצרכים הייחודיים והתאמות שעלינו לעשות כדי לשפר את המערך הזה וכדי להבין איפה גם אולי היו קצת כשלים בדרך.

נעמה לזימי: אני מקווה שזה גם יהיה באמת דיון פורה וטוב וככה אכוון שיהיה אז אני קודם כל רוצה להגיד תודה רבה וכמובן ליוזמי היום החשוב הזה, משה קינלי טור פז ויואב קיש וכאמור ברגע שהם יצטרפו הם גם יישאו דברים ואני אשמח שנתחיל ישר במצגת של רב סרן מיכל פאטאל, ראש מדור תכנון מילואים בצה"ל, היא תציג לנו מצגת ונמשיך בדוברות הנוספות שלנו.

אבישג סבג: אוקי, אז לפני תחילת המצגת, שמי אבישג סבג ראובן, ראש ענף תכנון כוח אדם מילואים של צה"ל אז גם מבחינתי זה מעמד מרגש, אני גם התחלתי את התפקיד כאישה ראשונה שעושה את התפקיד ראש ענף תכנון כוח אדם.

נעמה לזימי: כל הכבוד קודם כל.

אבישג סבג: אז מבחינתי זה גם במסר נורא חשוב.

אבישג סבג: אנחנו נמצאים ביום ההוקרה למשרתי המילואים בכנסת ואני אגיד שמערך המילואים המשרתים והמשרתות הם מרכיב משמעותי ביכולות של צה"ל למלא את הייעוד שלו ולהכריע לכל מה שיידרש.

אבישג סבג: התרומה הייחודית של משרתי המילואים היא תרומה מאוד חשובה, אנחנו ממש רגע אחרי חודש המלחמה שהיה בצבא שבו התגייסו משרתים ומשרתות באמת לאימון והיערכות וחשוב ככה שהיום הזה הוא יום גם לומר להם באמת הערכה ותודה.

נעמה לזימי: עדיין זה כ- 70 אחוז מערך המילואים?

אבישג סבג: אני תיכף אספר שנייה רגע על הנבחרת, צה"ל באמת יש לצה"ל נבחרת משרתת במילואים שמונה כ- 17 אחוז מבעלי הטווח הגילאים הרלוונטיים לשירות מילואים שזה גיל 22 עד 45, סה"כ ארבע אחוז משרתים ומשרתות מילואים פעילים מהאוכלוסייה הכללית ובתפקידים מאוד מגוונים, עיקרי המסרים בהיבט המוכנות של הצבא, הצבא נמצא בכשירות טובה, מערך המילואים נמצא בכשירות טובה וצה"ל עוסק בזה יום יום על מנת לוודא שהכשירות תישמר והיערכות שלנו לשעת הצורך.

אבישג סבג: מערך המילואים בשנה החולפת שינה את פניו בהיבט האימונים ושיטת האימון והגדיל והכפיל את כמות האימונים, צריך להגיד שכל מי שמשתחרר מהצבא משירות סדיר כ- 50 אחוז ממנו עובר לשירות מילואים ועוד 20 אחוז נוספים עוברים לשירות מילואים במאגרים אז זה אומר שכ- 70 אחוז ממי שמשתחרר מצטרף לשירות המילואים, נתון חשוב.

אבישג סבג: אחוז האיוש בצבא הוא ללא פערים משמעותיים, היקף ביצוע ימי המילואים והשירות של ימי המילואים הוא שירות בהתייצבות גבוהה, המשרתים מגיעים לתעסוקות מבצעיות, מגיעים לשירות המילואים, אנחנו כרגע נמצאים בתוכנית רב-שנתית בשנה השנייה שלה שזה תוכנית "טר"ש תנופה" של צה"ל שבתוכנית הזאת הגדלנו לעסוק במיצוי ההון האנושי והעשייה למען המשרתים והמשרתות כמובן כדי כל הזמן המילואימיות אומרות לי להגיד גם משרתים וגם משרתות אז אני מדגישה את זה ואם שכחתי אז תקנו אותי חופשי.

אבישג סבג: וחשוב לומר שגם בשבועות האחרונים הייתה החלטת הממשלה שציינה מספר רב של הטבות למשרתים עצמם ולמשרתות בהיבט הגדרת מיהו משרת מילואים פעיל והטבות למפקדים ולמפקדות.

אבישג סבג: צריך לומר שגם ההחלטה וזה משהו שנרצה שהיום נעסוק בו, ההחלטה נגעה בנושא בניית תוכנית שבעצם לקידום ומה שנקרא התאמה ופיתוח למשרתות המילואים, תיכף תיגע מיכל בנתונים עצמם, אבל אנחנו רואים גידול משמעותי במשרתות בעשור האחרון, אנחנו נרצה להגיע לגידול משמעותי אף יותר ואנחנו כצבא נעשה כל מה שיידרש בשביל שבאמת זה ייקרה ונשמח לשמוע גם הצעות אם יעלו כאן למה אפשר לעשות אחרת.

אבישג סבג: תודה.

נעמה לזימי: מעולה, אבישג, תודה רבה, אבל לפני מיכל, רגע, הגיע לכאן חבר הכנסת משה קינלי טור פז יוזם כל יום ההוקרה החשוב הזה וגם הדיון כאן, ניתן לו לפתוח.

משה טור פז: תודה רבה, גברתי יושבת הראש, שמח להיות כאן איתכם, באנו מוועדת הכלכלה שגם כן עסקה ביום המילואים ובהמשך היום יהיו וועדות נוספות.

משה טור פז: חשוב לי לומר משהו מה שנקרא מהשטח, לפני עשר שנים בדיוק הייתי מג"ד מילואים, גדס"ר צנחנים במילואים, מבצע "עמוד ענן" נמצא בעיצומו ולפני החלטה אם נכנסים לרצועת עזה, מגיע לשטחי הכינוס הרמטכ"ל דאז, היום שר הביטחון בני גנץ ואני עורך את המצבה של הגדוד שלי לקראת הכניסה לעזה ואני עובר ויש לי שני תפקידי מפתח שנושאות נשים, בטי היא פרמדיקית ויש גם שלישה, אני מזכיר את בטי, כי קודם היא הייתה תלמידה שלי כשהייתי מנהל בית ספר, אני משכתי אותה אליי לגדוד, היא הייתה פשוט פרמדקית מעולה ואני יושב עם שתיהן אישית ואני אומר להן תקשיבו, 'אנחנו נכנסים עכשיו לעזה ואני רוצה לשאול אותכן אם אתן רוצות, מוכנות, יכולות להיכנס איתנו עם הגדוד', שלישה ופרמדקית ושתיהן אומרות לי 'מה זאת אומרת, חד משמעית כן, אנחנו איתך חלק מהגדוד', אמרתי להן 'אין בעיה', המצבה מתווספת ובטי והשלישה הן חלק מהמצבה של הגדוד.

משה טור פז: אני חושב שהמציאות שהייתה לפני עשר שנים אולי חריג, לא תהיה חריגה בהתמודדויות עתידיות, כי היום חיילות המילואים, קצינות במילואים, הן חלק בלתי נפרד מהמערך הזה כאמור אחת פחות או יותר אחת מחמש וזה רק ילך ויגדל אנחנו יודעים את זה ואולי פעם זה היה תיאוריה ואפשר היה לדבר על פמיניזם, היום זה פשוט מציאות ומפקד במילואים שאין לו קצינות וחיילות משמעותיות, אני היום משרת באוגדת עזה, רוב הקולוגות שלי הן נשים ששירתו באוגדה לפני כן והיום עושות תפקיד במילואים וחלקן גם ממשיכות כמו שנשמע עוד מעט ועושות את זה גם אחרי החתונה, גם אחרי לידות, ממשיכות להגיע, כי הן מרגישות שליחות, מרגישות ערך וזה חלק בלתי נפרד מהצבא.

משה טור פז: אני חייב להודות, צבא זה אילוץ בסוף, בוא נודה על האמת ו"לחיות על חרבנו" זה לא אידיאלי, אבל כל עוד הדבר הזה קורה וזה כנראה ימשיך ללוות אותנו עוד הרבה שנים, מקומן של הנשים מערך המילואים הוא דרמטי ואנחנו חייבים לכן לדאוג גם לדברים הספציפיים, כראש שדולת המילואים ישבתי עם עמותת מילואימיות, אני צריך להתרגל למ' שהחליף את הק' ולמדתי את הצרכים המיוחדים בין השאר הנסיבות שרק 2022 מזמנת לנו, למשל שגבר ואישה יוצאים יחד למילואים ומי בבית?

משה טור פז: איזה דבר מדהים זה, כן, קשה, אבל מדהים ואת המענים שאנחנו צריכים לתת, גם בוועדה הזאת וגם וועדות נוספות תיתנה, אז תודה רבה לך גברתי יושבת הראש על הכינוס הזה, תודה לכן השותפות והשותפים לעשייה הזו ואנחנו ביחד - - -

נעמה לזימי: ותודה לך על היום הזה.

משה טור פז: תודה רבה ונדאג שבאמת ההצהרות יפכו לתוכניות עבודה ולתקציבים ולתיקוני חקיקה ולדברים שבסוף אנחנו הכנסת יודעים לעשות כדי לדאוג למשרתות המילואים, תודה רבה.

נעמה לזימי: תודה רבה משה.

נעמה לזימי: אנחנו נמשיך עם מיכל עם המצגת.

מיכל פאטאל: אז בוקר טוב, קוראים לי מיכל פאטאל, אני רמ"ד תכנון מילואים, מסיימת תפקיד של שלוש שנים, הולכת להיות העוזרת של קמל"ר מתוך אהבה מאוד מאוד גדולה למערך המילואים, הערכה למשרתים ואני יכולה להגיד פה, יושבת פה משרתות, הערצה למשרתות.

משה טור פז: קצין מילואים ראשית, זה בסדר, בצבא כל יומיים ממציאים ראשי תיבות, זה בסדר.

מיכל פאטאל: (הצגת מצגת) אז אנחנו ניגע קצת במגמות אז אנחנו יכולים לראות שבין 2010 ל- 2021 אם אפשר להציג, אנחנו בעלייה של מ-13 אחוז ל-17 אחוז של המשרתות במילואים, העלייה הזו חוצה את כל המערכים ואנחנו גם מזהים שיש מערכים שהנשים במילואים מהוות חצי מהמשרתים, שקופית 45 כולם יוכלו לראות, הנשים כיום מהוות 17 אחוז מסך המשרתים והמסר המרכזי מהשקף הזה שאתם עכשיו תיראו, זה שיש עלייה משנה לשנה, זה השקף רואים עלייה, רואים עלייה בכל המערכים, רואים שיש לנו מערכים בירוק שהם כבר מגיעות כמעט לחצי מהמשרתים, אם נסתכל רגע על כמה הנשים פעילות אז אנחנו רואים שלמעלה אם אנחנו מסתכלים מתוך סך הנשים, יש פה עלייה, אם הן היו ב-2016 לפני חמש שנים ב-13 אחוז, היום הם כבר 20 אחוז מתוך הנשים משרתות פעילות, אצל הגברים אנחנו רואים די איזון, הנשים ממשיכות לעלות משנה לשנה.

מיכל פאטאל: בשקף הבא אנחנו רואים שוב את אותה עלייה, אנחנו הגדרנו גם איזשהו קריטריון שהוא אפילו מפחית מהגדרת החוק וגם פה אנחנו רואים שהנשים ממשיכות לבצע מילואים כמשרתות מילואים פעילות בגידול משנה לשנה.

מיכל פאטאל: אני אגיד מילה על הלוחמות במילואים, אנחנו עוסקים רבות בנושא הזה, יש כאן סקירה של כל הזרועות, המסר המרכזי מהשקף הזה זה שדין אישה כדין גבר, זאת אומרת שאם גבר לוחם מסוים ממערך מסוים ילך למילואים, גם האישה מאותו מערך תלך למילואים, זאת אומרת אם לוחמת חי"ר גבולות תשתחרר, היא לא תילך לפטור אם גם לא הלוחם ולכן - - -

משה טור פז: אני יכול שנייה לעצור אותך ולהתרגש?

משה טור פז: פה בכנסת יש המון דיונים על הזכויות שמגיעות לאנשים וכולם רבים פה על זכויות ויש לי זכות כזאת וזכות אחרת וזה כל כך מרגש, אני כבר שמעתי את זה מכן וזה פשוט מעלה לי דמעות בעיניים, שנשים נלחמות על זכותן לקבל חובות, זה פשוט מדהים ובעיניי זה כל כך ראוי לציון ולהערכה ולהוקרה וגם לתגמול, שאנחנו נלחמים פה על חובות ולא על זכויות, אתן נלחמות על חובותיכן, זה דבר מדהים וזה סוג של שיח שחסר לנו בחברה הישראלית, חסר לנו פה בכנסת ופשוט תודה לכן על זה, סליחה שהפרעתי.

מיכל פאטאל: אז אנחנו עוסקים רבות, הקמנו פלוגה מעורבת נשים גברים, לוחמות הן כרגע במרכז השיח, מגמות בגידול בדרגות, אנחנו רואים פה עלייה מאוד מאד משמעותית, חמש שנים מתשע אחוז ל-19 אחוז מהנשים העלנו בדרגות, זה חשוב לנו להוקיר, להעריך אז זו מגמה נוספת.

מיכל פאטאל: יש פה את פורום המילואימיות, אני אתן להן להציג את שורת ההטבות.

נעמה לזימי: רק כמובן להציג לפרוטוקול שם, קרן גבע, נכון?

קרן גבע: אז נכון אני קרן גבע, אני מייסדת שותפה בפורום המילואימיות, איתי שותפה שלי טל לוי דיאמנשטיין.

נעמה לזימי: היי טל.

קרן גבע: אני אגיד שאיתנו נמצאות גם מילואימניקיות שהגיעו, חלקן אימהות, חלקן סבתות אפילו, חלקן צעירות שהרגע השתחררו ובאמת אני רוצה להתחיל להגיד תודה, גם לחבר הכנסת טור פז על הסיוע והליווי, לא ברור מאליו.

קרן גבע: (הצגת מצגת) טוב, אנחנו ככה עד שנסדר את המצגת נעשה איזשהו היכרות עם פורום המילואימיות.

קרן גבע: טוב, בוא נתחיל בכלל מה החזון שלנו ולמה הוקמנו, אז אנחנו בעצם פועלות לחיזוק מעמדן והיקף פעילותן של נשים במסגרת מערך המילואים, מתוך תפיסה באמת מתחבר למה שחבר הכנסת טור פז בא ואמר, תוך תפיסה שרואה בשירות המילואים איזשהו מפתח להשתלבות בחברה הישראלית.

קרן גבע: אנחנו בעצם פועלות בארבעה מעגלים עיקריים, אחד אנחנו פועלות אל מול המשרתות עצמן, אם זה קהילת תמיכה שיש לנו היום מאוד מאוד גדולה.

נעמה לזימי: מתי נוסדתם?

נעמה לזימי: סליחה.

קרן גבע: לפני שנה.

נעמה לזימי: אה חדשות.

משה טור פז: חדש, חדש.

קרן גבע: כן.

נעמה לזימי: אני אומרת איך לא הכרתי אתכן, עכשיו אני מבינה למה.

משה טור פז: זה יחד עם הממשלה שלנו, זה חלק מהבשורה.

נעמה לזימי: זה חלק מהשינוי.

קרן גבע: לגמרי, אנחנו פועלות אז כמו שהתחלתי להגיד, אנחנו פועלות אל מול המשרתות עצמן ובאמת יש לנו מעגלי תמיכה, אנחנו פועלות אל מול המערכת, אל מול הצבא, חברתנו וחברינו בצד השני של השולחן ועם המשרתים, אם זה הקולגות שלנו שמשרתים איתנו במילואים הגברים ואם זה המפקדים, בפעילויות של הסברה ואנחנו עובדות אל מול החברה הישראלית בהיבט של תפיסה חברתית, אם זה המעסיקים ולהסביר להם למה זה חשוב שאישה יוצאת למילואים ודינה כדין גבר והיא לא יוצאת לחופשה ואם זה מול אפילו השכנה שמרימה גבה, שהיא רואה אותך יוצאת מהבית עם מדים והיא אומרת, אבל מי נשאר עם הילדים.

נעמה לזימי: אני רק רוצה להוסיף לך אפילו את המעגל האקדמי כשאני שירתתי כמה שבועות בתוך שנת הלימודים, למרות שפרוס, אני זוכרת שמרצים כזה, מה זאת אומרת את במילואים, כאילו, או שתוציאי לך איזה פטור, או שתבקשי שחרור, יש לך לימודים, כאילו אין את אותה הבנה והכלה וזה משהו שאני אפילו פגשתי אישית אז אני כל כך מזדהה עם מה שאת אומרת.

קרן גבע: נכון, ממש, אז קצת על מה נעשה על איך קורא השינוי בעצם, אז אמרנו יש לנו קהילה חזקה, היא מונה מעל 1,000 נשים כרגע וזה כלום זה רק 'מגרד את קצה הקרחון', שהיא בעצם מצד אחד רשת תמיכה, רשת השפעה, הרבה ידע שחולקות שם, רואים שם פוסטים של 'אני בתפקיד כזה וכזה, רוצה לעבור לתפקיד כזה וכזה, איך אני עושה את זה' וממש net working של 'אני מחפשת לשבץ אליי ביחידה איקס' ומישהי עונה 'אני מעוניינת אין לי תפקיד'.

קרן גבע: אז אמרנו עבודה בשיתוף פעולה עם החברים בצה"ל וכל הגורמים הרלוונטיים, באמת פה המקום להגיד שיש לנו תמיכה מאוד יפה גם מקמל"ר, גם מידק"א מילואים כבר תקופה ארוכה ולנצל את הבמה ולהגיד תודה ושיפור מצב הייצוג בתדמית משרתות המילואים, אנחנו עושות את זה בעבודה עם התקשורת, אם זה לשים בפרונט נשים שמשרתות במילואים, אם זה לדוגמא, אפילו דוגמא הכי בסיסית, יצא עכשיו קליפ שיצא של צה"ל על משרתות המילואים, אני לא יודעת אם שמתם לב, יש מלא נשים שנמצאות בקליפ בפרונט, לא סתם, אנחנו עובדים מאחורי הקלעים ודואגים לחבר כדי שבאמת יראו שזה לא רק גברים זה גם נשים.

נעמה לזימי: יש לי שאלה אלייך, עכשיו זה יכול להיות גם הדדי במובן האחר, זאת אומרת היום גם נשים יוצאות להשכלה גבוהה ורוכשות מקצוע שיכול להיות מאוד חשוב לצבא שאתן תיכנסו למערך מותאמות למקצוע, לאו דווקא מה שעשיתן בשירות הצבאי, גם גברים אגב.

אבישג סבג: אז אני אשמח להגיד על זה מילה, בדצמבר הקרוב אנחנו נשיק את האפליקציה שאנחנו מפתחים שהיא דומה ל- Alljobs, כמו מועדון דרושים כזה, שבו בעצם יהיה אפשר כחלק ממה שעולה ברשתות, אנחנו כצה"ל נשים תפקידים שהם אפשריים לשיבוץ ובנאדם יוכל להציע את הקורות חיים שלו למול גם העיסוק האזרחי שלו, אבל גם אל מול העיסוק שלו והידע המקצועי שלו בצבא.

נעמה לזימי: ולהתגייס מחדש למילואים במידה ויש נשים נגיד שיצאו לפטור?

אבישג סבג: גם וגם לשלב אותם, נמצא טוב יותר בפנים בתוך צה"ל.

נעמה לזימי: מהמם, תודה.

קרן גבע: זהו אז אני אתחבר ואני אגיד באמת בהקשר של 'מדיו' בשמו הזמני מה שאבישג ככה הרגע ציינה, אז אני אומרת זה משהו שגם אנחנו ייעצנו לו בתחילת הדרך, כי אנחנו מזהות את זה כצוואר בקבוק, כל הנושא של שיבוץ למילואים, שיבוץ על בסיס המקצוע, נשים נגרעות משירות המילואים בעצם בשלב די מוקדם, אם זה על בסיס לידה, או היריון, או אפילו סתם כי לא - - -

נעמה לזימי: או סתם ממש, כי לא מיצו איתן את היכולות ואת האפשרויות.

קרן גבע: בדיוק, לא ידעו למצות נכון ובעצם מתי הן חוזרות?

קרן גבע: הן חוזרות על הבסיס המקצועי, אני אגיד גם אני וגם טל אגב חזרנו לשירות מילואים על בסיס המקצוע שלמדנו ובאמת זה אחד הדברים.

קרן גבע: אני אגיד מה עוד ככה אנחנו עושות, אז באמת אמרנו על הקהילה ויש לנו וועד מנהל, עשינו לפני חצי שנה כנס בשיתוף עם אכ"א מילואים של שולחנות עגולים, לחשוב איך בונים תוכנית עבודה לשילוב יותר נשים ולסייע יותר לנשים שכבר משרתות.

נעמה לזימי: קודם כל אז יפה שכבר בשנה יש שיתוף פעולה עם הצבא זה ממש נעים לראות את זה ושאת מספרת על זה, זאת אומרת זה לא שאתם עכשיו מערך של כבר עשר שנים ושהצבא למד להשתלב איתכם, על הדרך הוא רואה בכן חלק, לא ברור מאליו.

קרן גבע: לא ברור מאליו, אני גם אגיד מעבר לזה חברו אלינו במהלך הזמן שחקניות ושותפות לדרך, אם זה שדולת הנשים ואם זה פורום דבורה שבאמת יש פה איזושהי קואליציה של ארגונים חברתיים שחרטו על דיגלן את נושא השוויון ורואות בנושא המילואים ונשים במערך המילואים כנושא חשוב.

משה טור פז: יפה מאד.

נעמה לזימי: ממש.

קרן גבע: בוא נדבר על הסקר, אז אנחנו ערכנו סקר בקרב 326 נשאלות, אז אני אגיד רוב נתוני הסקר הם רובם סטנדרטיים, מה שהיינו מצפים, אבל יש כמה נתונים די מעניינים אז בוא נגיד את זה ככה, קודם ל מתנדבת לשירות המילואים 51.2 אחוז מהנשאלות הן מתנדבות, הן בחרו לחזור לשרת במילואים למרות שהן לא חייבות, רובן בתפקידי מטה 42 אחוז, 35 אחוז לעומת זאת תפקידי שטח-תומך לחימה ו- 14.1 בתפקידי לחימה.

קרן גבע: כששאלנו האם שירות המילואים שלך בעל זיקה לתחום העיסוק, או הלימוד שלך באזרחות?

קרן גבע: אז מסתבר ש- 35.1 אחוז מהמשרתות מאלה שענו על הסקר טוענות שכן, והאם נגרעת בעבר משירת המילואים, האם הדבר נעשה בהסכמתך?

קרן גבע: אז אני חייבת להגיד שמי שעלתה על השאלה הזאת זה בעצם מישהי שבעצם נגרעה ושאלנו אותה האם זה נעשה בהסכמתה:

קרן גבע: 70 אחוז טוענות שהן נגרעו שלא בהסכמתן.

נעמה לזימי: אני מוסיפה לסטטיסטיקה הזו.

קרן גבע: האם יש לך ילדים?

קרן גבע: אז 21.2 אחוז אימהות וזה נתון מעניין ולמי שאינן אימהות שאלנו אותם האם אחר הלידה הראשונה את חושבת שתירצי להמשיך?

קרן גבע: 70.2 טוענות שכן.

נעמה לזימי: מדהים.

קרן גבע: מדהים, המוטיבציה בקרב נשים במערך המילואים היא מדהימה.

נעמה לזימי: לא ניראה לי שישאלו שאלה כזאת אבות, נכון?

משה טור פז: לא, לא.

קרן גבע: נכון, הרשנו לעצמנו.

קרן גבע: אי אפשר שלדבר על נשים בלי לדבר על נושא של הטרדה מינית במסגרת שירות המילואים אז 8.9 אחוז טוענות שחוו הטרדה מינית, האם את מרגישה כי שירות המילואים תורם לך להתפתחות האישית?

קרן גבע: גם נתון מאוד יפה, תסתכלו עם מספר חמש ומספר 4 זה רוב הנשאלות, כמעט 60 אחוז טוענות שכן בצורה גבוהה, או גבוהה מאוד.

טל לוי דיאמנשטיין: טוב אז אנחנו לא נקריא פה את כל הזה אבל זה ממש חלק קטן מההתייחסויות שהנשים התבקשו ככה להתייחס אליהם בסוף הסקר, התייחסות אישית פתוחה ואפשר באמת להתרשם מציטוטים אמיתיים שנלקחו מתוך הסקר ממש על קצה המזלג בכל התחומים שבסוף אני חושבת שאחד הדברים ובזה אולי נסיים שקרן ואני נשאלות הרבה פעמים כאילו מה צריך פורום ומה צריך מילואימיות ומה כאילו אתם רוצות לעשות מילואים, יאללה תעשו מילואים אז אנחנו מחייכות, כי אנחנו יודעות שזה לא כזה פשוט כמו שזה נשמע, אבל אלה חלק מהקולות שנמצאים פה על המסך ואפשר להתרשם לבד כמה זה מורכב.

נעמה לזימי: אני רק רוצה שאם תוכלי בכמה משפטים גם להגיד את הצרכים, ממש בכמה משפטים, תיארתן את זה והייתי רוצה שזה רגע יכומת לשורת תחתונה.

טל לוי דיאמנשטיין: אוקי, אז כמו שקרן אמרה באמת צוואר הבקבוק אחד הצווארי בקבוק המרכזיים ולדעתי זה גם הפסד של הצבא זה באמת הסיפור של המקצוע, אנחנו נגרעות כשאנחנו בנות 20 במקרה הפחות טוב, שאנחנו בנות 20 לא יודעות שום דבר מהחיים שלנו ולעומת הגברים שנמצאים באיזשהו מסלול שממנו לעבור מאיקס לווי זה קצת פחות מורכב, אצלנו זה בכלל לא אופציה, אנחנו פוגשים היום המון נשים בנות 30 ו-40 ו-50 ושיש להם תרומה עצומה למערך והן בכלל לא חושבות על זה כאופציה, אז הסיפור של ה-'מן ג'ובס' אני מקווה שיפתור את זה, אני חושבת שאפשר יהיה לפתור את זה גם כאילו חלק מהסיפור שבאמת שיתוף הפעולה - - -

אבישג סבג: חשוב לי להגיד שנשים לא נגרעות באופן אוטומטי, אין דין אחר לאישה מדין גבר, נשים שנכנסות להיריון הן מציגות אישור שהן בהיריון ואז הן כביכול מכוח זה שהן נמצאות בהיריון אז הן יכולות לצאת לפטור, אבל אישה כאישה לא נגרעת בגלל שהיא אישה.

טל לוי דיאמנשטיין: אבל זה חדש, אני כבר פעמיים נגרעתי משירות, שתי לידות כבר נגרעתי אוטומטית.

אבישג סבג: רגע, מה שאנחנו כן צריכים לתקן ואנחנו נעשה עכשיו עבודה כחלק מזה ששוחחנו לפני זה את הנושא שזה לא יהיה אוטומטי, אלא שאישה היא קודם כל יהיה לה אפשרות להישאר במערכת ואם היא תרצה להיגרע זה יהיה הבקשה, לא הפוך.

נעמה לזימי: זה מצוין, אבישג, זה ממש בשורה אפילו בדיון הזה שזה נאמר פה, אני חושבת שלשאול זה נכון, יכול להיות שאמת יהיו מי שזה לא יתאים להן וזה גם בסדר, אבל כל כך הרבה רוצות כמו שראינו כאן

נעמה לזימי: בסקר שהתהליך הזה שיהיה וולונטרי אמיתי עם לשאול מראש דרך המערכת הוא באמת ליבת העניין ואני שמחה גם, אני בטוחה שזה גם ביחס לדיאלוג שלכם עם הצבא.

אבישג סבג: חד משמעית.

נעמה לזימי: ומה שאתם העברתם וזה כמובן לא מפתיעה שהאישה הראשונה בתפקיד גם מבינה את הצורך לעשות התאמות אז אני גם מרימה לך אבישג לגמרי וכל הכבוד לכן כבר על הדבר הזה שכאן.

טל לוי דיאמנשטיין: אני אגיד שגם הגבר האחרון בתפקיד הבין אז ככה לא ניקח מאבישג את מה ששלה.

נעמה לזימי: זה אפילו הרי זה טוב יותר.

טל לוי דיאמנשטיין: כן, אני כן רוצה להגיד שכל הסיפור בכלל של היריון ולידה, אם אנחנו מצליחים לפתור אותו כאן פותר לא את כל הבעיה, אבל לפחות את הפחד, או החשש של מפקדים, כי אחד המשפטים הנפוצים הוא להגיד 'רגע אבל אני אקח אותך, עוד מעט את הולכת מה יש לי להשקיע בך' ואז באמת נמנעים מהשקעה ונמנעים מלגייס נשות מילואים למרות שאנחנו רואים פה שזה אפשרי וגם השטח מדבר אחרת, אבל כן הרתיעה קיימת אז זה צוואר בקבוק אחד ואני כן לוקחת רגע מהדיון הקודם שהשתתפנו בו הסיפור של מעסיקים, אם דיברנו על מעגל מפקדים שנרתע אז דמיינו רגע מה קורה שאנחנו ניגשות לראיון עבודה ומעסיק מסתכל על אישה ואומר גם חופשת לידה, גם מילואים, גם אם הוא לא יגיד את זה בפנים אנחנו יודעות בדיוק מה עובר לו בראש וזה צורך שצריך לחשוב, אנחנו אין לנו את כל התשובות.

נעמה לזימי: אני מסכימה איתך, אני אומרת לך שכשהייתי הולכת לראיונות עבודה אז בקורות חיים בשלב ההתנדבות אז יש כמובן גם שירות צבאי וגם שירות מילואים, ציינתי את זה תמיד, אני גאה בשירות המילואים שלי ותמיד נשאלתי על זה.

טל לוי דיאמנשטיין: תמיד.

נעמה לזימי: זה תמיד היה משהו שהיה נדמה לי שחצי מסקרנות וחצי כדי לוודא כמה ימים בשנה אני עושה מילואים, כל כך נכון מה שאת אומרת שזה האמת גם תהליך שלנו גם מול החברה המעסיקים וכל המערכים הללו.

טל לוי דיאמנשטיין: אז חד משמעית וזה מה שככה יצאנו ממנו כבר בדיון הקודם, אני מקווה שא' כשאנחנו מדברים על זה זה כבר חלק מהפתרון, אבל גם שנמצא לזה כל מיני פתרונות בדמות הסיפור של מגן המילואים וכאלה יכול להיות שצריך לעשות שם עוד חשיבה, זהו, יש לנו המון צריכים, אבל אני חושבת שאנחנו לאט לאט - - -

נעמה לזימי: לא, גם יש פה עוד דיון.

טל לוי דיאמנשטיין: בדיוק.

משה טור פז: אני גם חשוב לי להוסיף פה עוד דבר ואני לא יודע אולי זה לחלקכן יהיה מובן מאליו, אבל אני אגיד אותו, יש תפקידים במילואים, תפקידי קצונה מסוימים שמחפשים אליו דווקא נשים, כי הן עושות אותו טוב יותר ומי שמכיר מילואים יודע בעיקר במפקדות הבכירות, אבל שוב גם כשהייתי מג"ד היה תפקיד קמב"צ ואמרנו מה לעשות וראיינו איזה שבעה קצינים ובסוף הגיעה מישהי והיא הייתה טובה יותר מכל השבעה למרות שהיה להם ניסיון מבצעי גדול יותר, היא באמת עשתה את זה הרבה יותר טוב ובלי להיכנס עכשיו לניתוחים במה, אין מה לעשות זה פשוט תפקיד, יש תפקידים מסוימים ובמילואים זה נורא בולט במפקדות הגדולות באוגדות, שאתה שם גבר מול אישה והוא מצליח פחות, חד משמעית, אז אני חושב שיש פה גם הרבה ערך מקצועי מעבר לכל הדאגה שיש מקומות שבהם adt profile של אישה הוא פשוט הרבה יותר טוב.

טל לוי דיאמנשטיין: אני חושבת רק ואני מסיימת בזה, אני חושבת אם להתחבר רגע למה שאתה אומר, אנחנו כל הזמן מדברים על הסיפור של לגייס נשים למילואים וזה תמיד נראה כאילו מישהו, או לפחות ככה מרגיש לנו בשיחות כאילו מישהו עושה לנו טוב הוא נותן לנו להיכנס בדלת.

משה טור פז: ממש לא.

טל לוי דיאמנשטיין: אבל אני כן חושבת שהסיפור הזה של רגע לראות ואולי זה גם קצת מתחבר לשיח על הלוחמות, לראות רגע את היכולות ולהתעלם שנייה ממה אנחנו בנויות, אלא באמת יכולות, אני חושבת שהסיפור צריך להיות WIN-WIN מערכת ומשרתות מילואים, מתוך איזושהי הבנה שבסוף אנחנו מדברים על צבא העם ולא על צבא חצי מהעם וזה הסיפור, אנחנו רוצים שכל אזרח ואזרחית יהיה להם את ההזדמנות להיות חלק מהסיפור הזה ובזה בעיניי אחר כך נחשוב איך עושים את זה.

טל לוי דיאמנשטיין: תודה.

נעמה לזימי: את עוד תדברי גם היום, תודה, תודה רבה על כל הפירוט וגם על הבשורות שהיו פה ועל שיתוף הפעולה המדהים הזה, אני מזמינה את תניה מורקס, מפורום דבורה.

תניה מורקס: תודה רבה על הדיון ותודה על זכות הדיבור, אני אגיד שאני לא משרתת פעילה במילואים, אני עדיין תקועה בתוך המערכת הבירוקרטית, אני כבר פעמיים ביקשתי להתנדב והסיפור של ההתנדבות שלי הוא כן מגדרי, אני נחסמתי כי בפעם הראשונה הייתי בהיריון וזה היה נראה קשה מידי לגייס מישהי בהיריון כשהיא במשרה מלאה, מילואים ברמת אביב, יש לציין, כשהיא במשרה מלאה בתפקיד אחר עם ילדה בבית, אבל לשרת ככה מבחינתי זה היה חופש, לצאת למילואים, לצאת מהשגרה העמוסה, אז יש חסמים גדולים מאוד שעדיין צריך לטפל בהם.

תניה מורקס: אני לא אחזור על הדברים המאוד טובים שכבר נאמרו פה, אני כן אגיד שאני מברכת גם על החלטת הממשלה שהטילו על הרשות לקידום מעמד האישה, החלטת ממשלה יחסית חדשה, לקדם תוכנית לאומית למשרתות מילואים וניראה לי שהיא יכולה להתחבר לכל העבודה הרצינית שעשו בפורום המילואמניקיות כולל גם שאלון והבנת הצרכים של נשים שמשרתות וגם חסמים שעומדים בפני נשים שהן עדיין לא משרתות מילואים.

תניה מורקס: ורציתי להעלות כאן שתי נקודות שעדיין לא ציינו על חשיבות בכלל של שירות במילואים עבור נשים, גם במוביליות חברתית וכלכלית וגם מקצועית, אז אני חושבת שכולנו יודעים שדברים נסגרים במילואים וכשנשים לא נמצאות במילואים ה"בוייז קלאב" הזה, כן, המועדון של גברים שמציעים תפקידים אחד לשני - - -

קריאה: ה'נט וורקינג' שנחסם מאיתנו, נכון.

תניה מורקס: בדיוק וכשאנחנו לא שם, אנחנו לא מגיעות, אין לנו את אותם הזדמנויות - - -

נעמה לזימי: נקודה חשובה מאוד, אני עושה לך רגע פאוזה, כדי להגיד לך שאת צודקת, כי גם באוף רקורד קורים דברים, זה נכון.

תניה מורקס: אז זה קורה כמובן מחוץ גם למילואים וסביב שולחנות קבלת ההחלטות בכל המוקדים, אבל גם במילואים זה נסגר בצורה כל כך פשוטה בין חברים ואנחנו יודעים שככה הדברים נעשים פה במיוחד בארץ לטוב ולרע ואנחנו צריכות להיות שם, אז זה נקודה אחת והנקודה השנייה קשורה גם למוביליות כלכליות וזה ממש פשוט, אני יודעת להגיד שאני וחברותיי לפורום דבורה מזמינים אותנו כיועצות מקצועיות לדבר בכל מיני מקומות, כולל גם בצבא ולתת שירותי ייעוץ והרבה פעמים אנחנו באות ומתנדבות פרו-בונו ומגיעות מתי שיזמינו אותנו, חלקנו בגלל שאנחנו לא עדיין במערך המילואים, אנחנו לא מקבלות על זה תשלום, במידה ואנחנו נהיה מילואמניקיות אפשר לשלם לנו על הייעוץ המקצועי הזה, אז אנחנו מדברות על זה שגם על העבודה השקופה שנשים עושות, כולל גם באופן המקצועי - - -

טל הוכמן: גם בצבא.

תניה מורקס: גם בצבא, כולל גם ייעוצים מקצועיים, אפשר לפתור את זה באמת בצורה פשוטה וה'אול ג'ובס' הזה של המילואמניות זה ממש יוזמה מבורכת וניראה לי שגם בהקשר הזה, אפילו להתייעצויות והרצאות ממוקדות זה יכול להיות מצוין, כי לא חסרות נשים מקצועיות בכל - - -

נעמה לזימי: ואפילו כחיסכון כלכלי, כי כשהצבא מוציא ללימודים על בסיס צרכים אובייקטיבים, אז הוא משלם את זה, אבל בעצם יש לנו אנשים שיוצאים אל האזרחות, רוכשים מקצוע, רוכשים ידע ויכולים להחזיר אותו חזרה אל המערכת ויש כאן גם באמת השקעה שהיא WIN-WIN , אני אומרת את זה דווקא מתוך ברכה למה שאמרת, שזה כל כך נכון ועדכני, אפילו חבל שלא קרה לפני, אבל טוב שזה קורה.

תניה מורקס: חד משמעית, כולל גם באמת נשים מאוד בכירות שכבר יש להם תארים מתקדמים באקדמיה והן בכירות בכל המגזרים ובנושאים שהם מאוד רלוונטיים גם לצבא והצבא יכול להשתמש ברצון הטוב שיש לכולנו גם לתרום חזרה וגם לשלם להן תמורה בעד האגרה, מה שנקרא, תודה רבה.

משה טור פז: בעניין הזה שווה להזכיר את חברתנו השרה אורנה ברביבאי, האלופה הראשונה בצה"ל, היום היא עם קורונה, לכן היא לא יכלה להגיע, אבל אני בטוח שזו הוועדה שהיא הייתה מגיעה אליה, כי פשוט הנוכחות שלה אפרופו מה שאמרת סביב שולחן קבלת ההחלטות והמבט הזה שהוא גם נשי והוא גם קצונה בכירה והיא רואה את שני הדברים, בעיניי זה חסר לנו מאוד ואנחנו צריכים עוד הרבה כאלה.

נעמה לזימי: חד משמעית.

נעמה לזימי: תודה רבה, תניה, אני מזמינה את עורכת דין סיגל אבנון סוויצקי, יועצת מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה.

סיגל אבנון סוויצקי: היי, בוקר טוב לכולם.

נעמה לזימי: בוקר טוב.

סיגל אבנון סוויצקי: אז באמת גם אנחנו מצטרפות לברכות ובאמת - - -

נעמה לזימי: אני כן רוצה לציין אתכן לחיוב באמת, אתן כבר התחלתן מערך תמריצים לנשים בשירות מילואים אז צריך גם תוכנית שאתן ככה, צריך לברך מברכות.

סיגל אבנון סוויצקי: אז תודה אנחנו מתחילות את הדרך, בעצם הדרך התחילה בזה שנבנתה תוכנית לתגמול מערך המילואים, תוכנית יפה שכמובן גם המילואמניקיות כלולות בתוכה כמו המילואימניקים, אבל לא היה בה שום היבט ייחודי ואנחנו יודעות שקיים היבט ייחודי, קיימים חסמים ייחודיים, הדברים האלה שאנחנו שמענו אותם פה באמת על קצה הקרחון והוטל עלינו כרשות וגם שמחנו לקחת על עצמנו את התפקיד הזה של באמת להמליץ ולבנות תוכנית ולהמליץ על תוכנית לתמרוץ מערך המילואים כמובן אנחנו לא עושות את זה לבד, טל ממשרד הביטחון ובתוך זה אנחנו יצאנו כבר ל"קול קורא" לסקר, ביום חמישי אנחנו כבר נוכל לדווח עליו, מי שהפעיל את הסקר הזה.

סיגל אבנון סוויצקי: סקר גם על חוויית השירות ועל פערים חסמים והצרכים שהמילואימיות התחילו פה עם הסקר שלהם ואנחנו מקוות לעשות סקר רחב, גם רחב וגם עדכני שנוכל באמת לבוא עם המלצות קונקרטיות מהשטח, הדברים שאנחנו כבר יודעות ושעלו כאן זה הסיפור של ההיריון שקיבלנו פה בשורות באמת משמחות על שינוי ברירת המחדל, אבל גם באמת הסיפור שמפקד רואה את המילואמניקית שמולו ותוהה לעצמו האם כדאי לו להשקיע בה, גם זה שהרבה מהנשים מלכתחילה מוצבות במילואים בתפקיד שלא קשור גם לשירות שהן עשו, בכל מיני תפקידים, אני אומרת גם מניסיוני האישי, הייתי קצינת חי"ר בשירות שלי ואחר כך במילואים בפיקוד העורף והייתי קצינת חי"ר והייתי אחראית על הכשרות מערך הנמר שרק נכנס לצה"ל, אבל במילואים שמו אותי כסוג של מזכירה בחמ"ל, כאילו מאוד לא קשור לתפקידים ותפקידים פיקודיים שבקושי מקדמים נשים אליהם, כי חבל להשקיע במי שנראית כאילו היא עומדת לצאת, בלי לשאול אותה מראש האם היא מתכננת לצאת, או לעזוב את השירות ההתנדבותי, או לא אז באמת אנחנו מבינות שיש פערים ושצריכה להיות תוכנית ייחודית.

סיגל אבנון סוויצקי: אנחנו ראינו גם בדברים של המילואימיות שמבקשות לא לתת תגמולים ייחודיים, לא הטבות ייחודיות, בעצם כל הסיפור התחיל מזה שביקשו מאיתנו להמליץ על הטבות ייחודיות, תמרוץ למילואמניקיות ואנחנו הבנו יותר ויותר שהתמרוץ פה זה לא הסיפור, יש חסמים ופערים משמעותיים, יכול להיות שגם חלק מהם יבואו לידי ביטוי בצורה של איזשהו תגמול, אבל זה לא הסיפור העיקרי, הן מבקשות לעשות את התפקיד לא רק בשביל לקבל את ההטבות, הן מבקשות להיות את התפקיד כדי להיות - - -

נעמה לזימי: ממש, להיפך השלב הבא שהן נכנסות, השאלה מתי זה אמור לצאת.

סיגל אבנון סוויצקי: אז אנחנו ביום חמישי אנחנו נדע מי הזוכה בסקר והסקר הזה ייצא, זה אמור להיות סקר מהיר ובעקבותיו בנייה של תוכנית, התוכנית הכללית של תמרוץ מילואים, מה שכבר תוקצב נכנס לתקציב של 22, מה שיהיה בתוכניות שאנחנו עכשיו בדיונים של תקציבים של 23 ואנחנו ננסה כמיטב יכולתנו להכניס את ההיבט החשוב הזה ושוב יש שיתוף פעולה, יש רצון טוב, אבל האמת שהיה חוסר מודעות, איילת מנכ"לית הרשות ככה מספרת לכל מי שרק רוצה לשמוע איך היא ישבה בישיבה שבה הציגו את התוכנית על מערך המילואים ובכל המצגת לא היה דיבור, לא שורה אחת שקשורה למילואמניקיות ולא תמונה אחת של אישה, רק תמונות של חיילי מילואים וזה עניין של להתחיל לדבר את זה, להתחיל להיות שם, להעלות את המודעות, הטמעת חשיבה מגדרית הזאת - - -

נעמה לזימי: ממש.

סיגל אבנון סוויצקי: לטובת באמת גם המערכת וגם הנשים.

נעמה לזימי: תודה רבה רבה.

יסמין פרידמן: אפשר?

נעמה לזימי: בוודאי, כן, חברת הכנסת פרידמן.

יסמין פרידמן: אני חייבת לצאת לוועדה נוספת וחשוב לי רק לומר, אז ראשית תודה רבה, למדתי המון דברים היום, אני חייבת לציין שאני השתחררתי, אני לא אגלה מתי, אבל זה היה ממש ממש מזמן.

משה טור פז: לא כל כך מזמן יסמין אנחנו יודעים.

יסמין פרידמן: 30 שנה, קינלי, ומילואים לא היו בכלל אופציה עד כמה שזכור לי, אני לא זוכרת בכלל אופציה כזאת, אני לא זוכרת אם בכלל מישהו דיבר איתנו על דבר כזה, אבל זכיתי ביועצת שיושבת פה מאחורי, אופיר שלי, שעושה המון המון מילואים.

נעמה לזימי: יישר כוח אופיר.

יסמין פרידמן: כן, כל הצוות שלי עושה המון מילואים, אבל אני שומעת את הטלפונים איך מתקשרים אליה ואיזה חלק משמעותי יש לה בתרגילים וכל הזמן היא מדברת במושגים שאין לי מושג כאילו זה נשמע לי כמו סינית.

נעמה לזימי: רק אם אפשר לפני תקציב לא להזמין למילואים, זה קרה לי בתקציב האחרון וזה היה לי לא קל.

יסמין פרידמן: אז אני באמת באמת שמחה על כל מה שקורה, חשוב לי לומר שאני אצטרף לכל יוזמה, חקיקה, תקנה, כל דבר שאתן צריכות, יש לכן עוד חיילת מצטיינת בצוות, יישר כוח, ותודה רבה על הדיון החשוב הזה.

נעמה לזימי: תודה לך יסמין, אנחנו נעבור לקודם אמיר ודמני, אתה תרצה להגיד כמה דברים קודם?

אמיר ודמני: אני מתנצל הייתי פשוט בוועדת הכלכלה ובאתי שזה הסתיים, אבל אני יודע שהוצגו הנתונים, אני רק רוצה להדגיש כמה נקודות ברשותכן, אחת זה בהמשך גם למה שאמרה עכשיו חברת הכנסת, אנחנו רואים שינוי מאוד משמעותי בסוגייה של שירות נשים, דרך אגב בכלל בצה"ל, זה הכול פה זה פונקציה של שינויים שקורים בצבא הסדיר, הצבא הסדיר היום בחמש שנים האחרונות יש 180 אחוז גדילה בהיקף הלוחמות, בצבא הסדיר היום יש יעוד הרבה יותר גבוה של נשים במערכים הטכנולוגים, במערכי הפעלה, מודיעין, תקשור ואני יכול להמשיך ולפרט, מן הסתם הדבר הזה משליך השלכה ישירה על המילואים.

אמיר ודמני: אני רוצה להגיד כמה נקודות, אחת יש עליה בשיעור הנשים במילואים, היראו את זה פה בנתונים, יש עלייה בשיעור הנשים שעושות שירות מילואים פעיל, ראינו עלייה לצורך העניין משבעה אחוז ל-11 אחוז בחמש שנים ושיעור הנשים שבכלל משתתפות במילואים מ-13 ל- 20 אחוז.

אמיר ודמני: אני חושב שאחת הנקודות המאוד חשובות זה הנושא של מיצוי בתוך שירות המילואים מסדיר למילואים, אם בעבר כמעט לא היה מודלי הזנה ללוחמות, זה נאמר פה גם בדברים קודם, מסדיר למילואים, היום זה חריג שאין, כלומר לצורך העניין כל לוחמת בפיקוד העורף בזרוע האוויר, בגבולות, בחת"ם, אני יכול להמשיך, יש לה מודל הזנה למילואים, במקומות שעדיין זה לא קיים וזה מיעוט אנחנו מטפלים בנושא הזה שזה יהיה ואני רוצה רק להתייחס לעוד נקודה אחת שעלתה פה בנושא המקצוע האזרחי אז זה חלק מהרעיון שאנחנו היום מתחברים לכל משרדי הממשלה, מקבלים את הנתונים ולצורך העניין יודעים להשתמש גם בהכשרות האזרחיות כהכשרות בצה"ל אז אם אני מסכם חשוב לי להגיד שאנחנו בצה"ל רואים בכלל בשילוב נשים, בשילוב לוחמות, בשילוב בכלל התפקידים, ערך מאוד משמעותי שהוא מביא גם לידי ביטוי את היכולת שלנו לעמוד בצרכים ההולכים וגדלים של הצבא בדגש על עולמות של הלחימה והטכנולוגיה ובלי שילוב של נשים לא היינו יכולים לעמוד בכלל בצרכים שלנו ואני לא מדבר פה על מיצוי של איכויות מאוד מאוד גבוהות שאנחנו לומדים למצות אותם בצורה יותר משמעותית ולכן אם אני מסכם את העניין, אני חושב שגם בסדיר וגם במילואים אתן תראו ככול שהשנים יעברו, גידול ועלייה בשילוב ובמיצוי במובן החיובי של נשים בצה"ל.

נעמה לזימי: תודה רבה.

נעמה לזימי: אני מעבירה לטל הוכמן משדולת הנשים.

טל הוכמן: תודה רבה, תודה רבה על זכות הדיבור ותודה רבה על הדיון המאוד מאוד חשוב הזה ובאמת כפי שבדיוק עכשיו צוין הסיפור של נשים במערך המילואים הוא חלק מסיפור הרבה יותר גדול על המקום של נשים בצבא ובחברה וגם היום לצד ההתקדמות המסוימת ופתיחת יחידות ותפקידים בשירות הסדיר, יש עדיין את ההנחת ייסוד כפי שתניה ציינה קודם שמערך המילואים הוא מועדון סגור, זה מתבטא לא רק בצורה שבה הצבא תופס את הנשים כמשרתות מילואים, אלא בצורה שבה החברה תופסת והמעסיקים תופסים, מאוד מורכב לנסות להסביר למה את יוצאת לשירות מילואים, למה את מפסידה ימים ומה את עושה עם הילד בדיוק, כפי שקרן וטל ציינו לפניי ואנחנו נמצאות במצב שנשים עדיין ממשיכות לחצוב את הדרך ועדיין ממשיכות להתאמץ מאוד מאוד כדי לקבל זכות שווה שזה זכות מאוד מאוד בסיסית במדינת ישראל אז אני מאוד מאוד שמחה על הדיון הזה, מאוד מאוד שמחה על הסקר שזה אחד מהדברים שמבחינתנו הם התחלה לשיתוף פעולה והתחלה לעבודה להבין בעצם את הסיטואציות שאנחנו נמצאות בה, כמה משרתות מילואים, מהם החסמים העיקריים ומאוד שמחות שזה מגיע מהרשות לקידום מעמד האישה ולצד הצורך במהפכה בשילוב בנשים בשירות סדיר, באמת הגיע הזמן לחשב מסלול מחדש במערך המילואים, תודה רבה.

נעמה לזימי: תודה רבה טל, אני אעבור למוריה אילון שחר, מחלקת ביטחון התנועה הקיבוצית ומילואימניקית גאה.

מוריה אילון שחר: אז שלום, נעים מאוד, תודה רבה על הדיון הבאמת מאוד מרגש, גם ברמה האישית.

מוריה אילון שחר: אני אתחיל בסיפור קטן, בשנתיים של הקורונה אני תיכף אספר גם על התפקיד הצבאי שלי, עשיתי מעל 250 ימי מילואים וככה המילואים היו מאוד נוכחים בבית והאיש שלי שהוא גם עושה מילואים לפני חודש יצא לחודש של מלחמה שהיה והוא ככה לבש מדים והילדה שלנו בת שש וחצי הסתכלה עליו ואמרה לו "אבא למה אתה לובש בנים זה של בנות" אז אני מבחינתי זו ההצלחה הקטנה בבית, אבל מתוך המקום הזה אני באמת אגיד שאני סמג"ד של גדוד רפואה בפיקוד העורף במחוז דן ואני עובדת בתנועה הקיבוצית, אני ראש מחלקת ביטחון של התנועה הקיבוצית ואני מחזיקה את שני הכובעים האלו ביחד ואני רוצה קודם להגיד על זה שזה בחירה אקטיבית שבנות תהיינה נשות מילואים ותשרתנה בשירות מילואים פעיל, זאת אומרת בסוף אם אני בתור מפקדת מקבלת רשימות ומקפידה על זה שכל הקב"ניות שלי שהן מדהימות ויודעות לעשות עבודה נהדרת, הן קב"ניות נשים וכל הרופאות שלי בגדוד המילואים הן רופאות נשים, כי זה המקצוע שלהן והן יכולות לעשות את זה והן מגיעות לאימונים ולימי ריענון עם תינוק קטן והכול בסדר וכולנו חיים עם זה בשלווה ובהנאה, זו באמת החלטה, זו החלטה של המפקדים וזה התפקיד שלנו אנשי המילואים, אבל זה התפקיד גם שלכם אנשי הצבא בכלל להנכיח את זה, להגיד שזה אפשרי, זה אפשרי שנשים תעשנה את זה וזה אפשרי שהדברים האלה ייקרו ושנשים תיהנה.

מוריה אילון שחר: אני מבחינתי כל אישה שאני יודעת שהיא יולדת והיא אצלי בפלוגה, חוץ מזה שהיא מקבלת ככה חבילה ממקס ברנר ביום הלידה שלה, היא מקבלת גם ממני טלפון ואיך אנחנו ממשיכות מפה ואנחנו מתאימות את הסיפור וזה עובד אצלי בגדוד 40 אחוז נשות מילואים, מרגש ממש וכיף - - -

נעמה לזימי: מדהים.

מוריה אילון שחר: ובאמת ככה מתוך ההבנה שלנו זה אירוע מאוד מרגש, אני יוצאת ממש בסוף החודש לקורס מג"דים ואני עתידה לקבל את הגדוד באוגוסט אז ככה זה הקו שלי ואני מקווה שאני - - -

נעמה לזימי: מרגש.

מוריה אילון שחר: כן.

משה טור פז: כל הכבוד.

מוריה אילון שחר: אני מקווה שאני אדביק את המחוז ובאמת פיקוד העורף הוא בעניי דוגמא מדהימה לשילוב של נשות מילואים.

מוריה אילון שחר: מעבר לזה אני אגיד שבתנועה הקיבוצית יש לנו 1,100 'שינשיניות' בשנה, אני החלטתי שאני יוצרת קשר עם כל הבנות שמסיימות שירות והן היו אצלנו 'שינשיניות' ואני שולחת להן הודעה ואני אומרת להן, "את יודעת איפה את משרתת מילואים?

מוריה אילון שחר: מה היה התפקיד שלך?

מוריה אילון שחר: בואי ננסה למצוא את זה", זאת אומרת כבר לייצר אצלן את התפיסה של הבנות האיכותיות שעשו שירות סופר משמעותי והן רוצות לתרום לחברה והן יודעות שזה חלק מהסיפור שלהן והן חלק מהאתוס וחלק מהערכים שאותם הם ספגו, באמת לפנות אליהן ולהציע להן תפקידים ולהגיד להן צריך אתכן בתוך המערך הזה וזה המקום שאנחנו בתור תנועה קיבוצית גם יודעות ורוצות להמשיך גם שמעתי פה על ככה באמת ארגונים שעושים את זה, להושיט יד ולשתף פעולה ולהביא את כל הבנות שעושות אצלנו שירות סופר משמעותי גם אל תוך שירות המילואים.

מוריה אילון שחר: תודה רבה.

נעמה לזימי: תודה רבה מוריה ונעבור לאריאל חיימון ואחר כך אליך מצו 8, נכון?

אריאל חיימון: נכון, אנחנו עמותה לקידום זכות משרתי המילואים, אז קודם כל אני שמח להיות הדובר הראשון שהוא לא איש סגל מה שנקרא צבא וזה, אז ממש כל הכבוד לכל אלה שדיברו לפניי, אני באמת לא הכרתי את כל הפעילות הזאתי, זה נראה מדהים מה שאתן עושות ובאמת בצבא יש המון תפקידים מגוונים שאפשר בהם לעשות התאמות, אבל אני רוצה לדבר על החלק השני של הצבא, יחידות השטח ששם האתגר הרבה הרבה יותר גדול, הפערים מצטמצמים משני הכיוונים, היום אנחנו ב-2022 וחוק המילואים הוא מתאים למצב שבו האישה בבית, הגבר מפרנס, נותנים כסף לגבר, אין בעיה, פטרנו את הסיפור, אבל בעצם חוסר המיצוי והרתיעה של מעסיק ופתרון לילדים זה בעיה גם של הגברים, אולי יש מקומות שזה יותר לנשים, פחות לנשים.

נעמה לזימי: ממש ככה, ממש ככה.

אריאל חיימון: מבחינתי זה לא פחות, עכשיו אשתי מרוויחה יותר ממני, ברוך השם, הצלחתי להתחתן עם בחורה יותר חכמה ויותר מוכשרת ממני ו - - -

משה טור פז: זה קורה לכולנו, זה בסדר.

נעמה לזימי: הצלחתי, אהבתי את ההצלחתי.

אריאל חיימון: זה ההצלחה שלי.

נעמה לזימי: נכון.

אריאל חיימון: בכל מקרה אני משרת בחודש מילואים, אני עושה תעסוקה מבצעית, היא אם חד הורית במשך חודש, צריך להבין את זה, היא אם חד הורית, אין התאמות, היא לא יכולה, אי אפשר להביא את הילד איתי לבסיס כשאני מבצע מעצר, אני סוגר שבתות, אני סוגר חגים, אין לה פתרון, באמת שאין לה פתרון, היא צריכה להודיע למעסיק שלה 'תקשיב אני בחצי משרה במשך חודש', היא במקרה עובדת עם לקוחות בינלאומיים, את חברת מרק בגרמניה זה לא מעניין, ממש ממש לא מעניין, זה עלול אפילו לפגוע בה, כי אני חלק מהכיבוש וכל מיני דברים כאלה, אבל בסופו של דבר זה באמת לא סביר ההתנהלות הזאתי שבאים ואומרים נתנו לכם את המשכורת, תגידו תודה, שלום, הוא שלנו עכשיו ובעצם אנחנו חייבים למצוא לזה פתרון, לבני זוג ולבנות זוג, גם נשים יוכלו להשתלב הרבה יותר במערך הלוחם ובמערך המבצעי שכמובן שיש תפקידים שיש להם ייתרון אדיר ויש גם תפקידים שהם שוות לחלוטין לגבר והיום הן נרתעות מלבצע, כי אישה לא יכולה להיות מ"מ למשך חודש ולהשאיר את הכול בבית, כמו שגם גבר לא יכול, פשוט אין לנו פתרונות בדברים האלה והפערים הצטמצמו משני הכיוונים, אחד כל העבודה המדהימה שהקודמות והן יותר טובות ממני בלהסביר את הדברים שהן עושות, עבודה מדהימה, אבל גם מהצד השני צריך לראות איך נותנים את הפתרונות לגברים כדי שהם יוכלו להישאר בבית, כדי שכשהם במילואים, הנשים יוכלו להישאר בבית.

אריאל חיימון: אחד הדברים שאנחנו מציעים זה על כל ימ"מ שמשרת מילואים מקבל, כשהוא עושה חמישה ימים ומעלה ויש ילדים בבית מתחת לגיל 12, לתת עשר אחוז ימ"מ גם לבן, או בת הזוג, כי בעצם הם יוצאים לפחות שעה שעתיים, הם מפסידים עבודה, אם במקום לעשות תשע שעות עבודה, הם עושים שש שעות עבודה באותה תקופה, אם אני בא למעסיק ואני אומר 'אשתי במילואים עכשיו חודש, דע לך, אני עכשיו ב-90 אחוז משרה', הנה, הימ"מ הצבא בא ומודיע לך, זה כאילו הוא זימן אותי, זה אותו דבר, פרט לחוק הוא לא יכול לעשות לי כלום, חוץ מזה שהוא גם מקבל פיצוי, היום יש איזה חוק שאיתן כאבל העביר, אני לא זוכר לפני כמה שנים, שהוא מחויב לשחרר אותי שעה קודם, כשהמעסיק סופג את זה, זה מתאים רק למעסיק שהוא באמת ראוי וצדיק וישר ונהדר - - -

נעמה לזימי: שרואה בזה ערך.

אריאל חיימון: והוא גם לא צריך את החוק הזה, כי הוא גם ככה נתן לבן זוג לצאת שעה קודם, אבל המעסיק שעכשיו לא יודע, בקיוסק, עכשיו המוכר, או המוכרת נעלם לו לשעה, אין לו מאיפה לשלם את זה, בעל הבית מגיע ועובד שמה, או אם אני במילואים והמנהל שלי עכשיו בפועל עושה את העבודה שלי אז אותו דבר קורה אצל אשתי, רק לה אין לגיטימיות, אין לה את ה- 30/10 אין לה את הטופס ימ"מ ואני חושב שעשר אחוז זה באמת ראוי ושוב לא על חד יומי, חד יומי אפשר לפתור את הבעיות, תפקידי המטה שמגיעים לאיזה דיון בקריה לארבע שעות, פוטרים את הבעיות, ברוב רוב שירות המילואים אפשר לפתור את הבעיות, אבל ביחידות השטח, שעושות תקופות ממושכות, חייבים חייבים לתת פה פתרון.

אריאל חיימון: עוד דבר שהוא כאילו תמורה עקיפה על הדבר הזה, זה צהרונים, מעונות, כל הדברים האלה יש העדפות להמון אוכלוסיות, צריך להבין שמי שנמצא במילואים ונעדר מהבית במשך חודש כל שנה, צריך עזרה בלמצוא פתרון לילדים שלו.

נעמה לזימי: צריך להבין שצריך חינוך חינם מגיל לידה במדינת ישראל ולא הטבות סקטוריאליות, לא לזה יותר ולזה פחות - - -

אריאל חיימון: אני בהחלט מסכים.

נעמה לזימי: ילדים לא נולדים בגיל שלוש ונראה לי שזה יפתור את כל הבעיות הנקודתיות.

אריאל חיימון: אז אני מדבר עכשיו רגע על רישום.

נעמה לזימי: כן.

אריאל חיימון: כשרישום זה כל מיני הגרלות ודברים כאלה אז יש העדפות לכל מיני אוכלוסיות, אני חושב שראוי שמשרתי ומשרתות מילואים גם כן יקבלו את הזכויות האלה, כמובן שאם חד הורית צריכה את זה יותר ממשרת מילואים.

נעמה לזימי: אתה מבין מה קורה בסוף המדינה צריכה להחליט ויש לי ביקורת על המדינה מפה עד הודעה חדשה, אני אמא לשני ילדים קטנים, אני יודעת מה זה, הגיע הזמן שנבין שחינוך בגיל הכי קריטי שזה מלידה עד גיל חמש הוא המקום שצריך להשקיע בו הכי הרבה, מבחינה קוגניטיבית, מבחינת כל פרמטר זה הגיל שגובה את גורל הילד על פי כל מחקר, מה שאתה אומר פה רק מתווסף לצורך לאחריות הזו שתקל גם על מילואימניקים, משרתי הביטחון שלנו, הם מי שאנחנו צריכים להוקיר אותם וגם למנוע אפליות באי סדרים בכל מיני אוכלוסיות שזה מגיע לפעמים, או כתנאי פוליטי, או מצורך אחר, אבל בסופו של דבר כולנו מסכימים שהפתרון הוא פתרון אוניברסלי, שצריך להכיר בחינוך במובן העמוק שלו, אז אתה פשוט נכנס פה למקום שאני כנראה מסכימה איתך, אבל במובן הרחב יותר.

משה טור פז: נעמה, אני מסכים איתך.

נעמה לזימי: הנה איש חינוך.

משה טור פז: אני מסכים איתך שחינוך מתחיל מלידה ושאנחנו צריכים לממן אותו, אבל אני כן חושב, את יודעת ככה זה עובד בפוליטיקה שאתה צריך לקחת ביס קטן כל פעם, אני בעד הביס הגדול.

נעמה לזימי: אני מסכימה איתך מאוד, אתה רואה.

משה טור פז: כשאנחנו דואגים לאוכלוסיות והיות והיום אוכלוסיות משרתי המילואים כוללת אמנם לא בחלק היחסי, אבל כמעט כל אוכלוסייה בישראל, סיפרתי לא מזמן איך פלוגה חרדית עושה מילואים אצלי בגוש עציון מול הבית והיום יש לנו יותר ויותר ערבים שמשרתים בצה"ל וגם במילואים, אני באמת אומר בסוף זה לא דווקא המילואים בעיניי זה לא סקטור, מילואים זה מי שנושא בנטל, מי שנושא בנטל צריך לדאוג לו, לא כי מתעדפים אותו.

נעמה לזימי: המילואימניקים משקפים את החברה הכללית.

משה טור פז: נכון.

נעמה לזימי: ואת הצורך הזה, מה שאתה מעלה בעצם הוא שיקוף של צורך חברתי גדול.

משה טור פז: צורך גדול, אבל יכול להיות שצריך לקחת ביס קטן, לפני הביס הגדול.

נעמה לזימי: אתה יודע מה זה ביס קטן אצלי?

נעמה לזימי: תתחיל חינוך מגיל שנתיים, זה ביס קטן, לא להגיד לי להכניס עוד סקטור, כל הדבר הזה הוא יותר מערכות שטובים יותר, או טובים פחות ואז במקום לעשות 'שוט' על החברה החרדית נבטל לכם את הזה כדי שתבטלו את המימון של המעונות, אנחנו נגיד את יותר שוד ואין יותר גזל, יש פה חינוך לכולם, הגיע הזמן, גם בגלל אבות וגם בגלל אימהות.

אריאל חיימון: אז חשוב רק שלסיכום רק אם אפשר - - -

נעמה לזימי: גלשנו.

אריאל חיימון: כשאנחנו מדברים על משרתי ומשרתות המילואים אסור לשכוח את הבני זוג שנשארים בבית שרוב הנטל נופל עליהם והשאר נופל על המעסיק.

נעמה לזימי: נכון.

נעמה לזימי: תודה לך.

נעמה לזימי: אני מזמינה את איתי נבו-לנדסברג.

איתי נבו-לנדסברג: תודה, אני רוצה לשים את הדיון הזה בשני הקשרים קצת יותר רחבים, אחד זה המאבק של כל מערך המילואים שאנחנו בפורום מג"דים-מח"טים-טייסים במילואים שלימים הפך להיות עמותה למען משרתי המילואים, התחלנו בשנת 95 והמעגל השני זה המעגל החברתי שמדברים עליו כאן הרבה בכותרות ראשיות, אבל אני לא בטוח שהציבור הרחב ומקבלי ההחלטות מבינים על מה מדובר כאשר מדברים על שירות נשים במערך הביטחון ואני לא מדבר רק על המילואים, אני מדבר גם על צבא הקבע והסדיר ובבית הזה שאנחנו יושבים בו כרגע עדיין אין 50 אחוז נשים.

נעמה לזימי: לצערנו.

איתי נבו-לנדסברג: כן, אבל זה לא סתם שאין פה עדיין 50 אחוז נשים בגלל שהחברה הישראלית ופה אני מדבר קודם כל על המעגל הרחב יותר, החברה הישראלית עדיין סובלת מהדרה של נשים בהרבה מאוד חברות והדבר הזה משפיע על - - -

נעמה לזימי: אפילו על הדרה מלהיבחר.

איתי נבו-לנדסברג: הדבר הזה משפיע על כל מה שקורה אחרי זה מבחינת היכולת של נשים להגיע לשולחן מקבלי ההחלטות וגם לשולחן החקיקה, עכשיו אני מפנה את מי שמקשיב לדיון הזה לספר של פרופסור רחל אליאור, "סבתא לא ידעה קרוא וכתוב" והיא מגדירה את זה בצורה מאוד פשוטה, היא אומרת שהאנושות וויתרה על חצי מהמוח שלה לאורך אלפי שנים.

נעמה לזימי: ממש ככה.

איתי נבו-לנדסברג: מה זאת אומרת?

איתי נבו-לנדסברג: זאת אומרת שהדרת נשים לאורך אלפי שנים, גם בהיסטוריה היהודית, גם בהיסטוריה האנושית, גרמה לזה שנשים נסגרו בבית, שימשו בעיקר את הגברים, לא שותפו במערכות של הנהגה, לא במערכות המשפטיות, אפילו לא באוניברסיטאות, לא כתבו ספרים - - -

נעמה לזימי: ולא צוינו בהיסטוריה גם כשהן עשו דברים.

איתי נבו-לנדסברג: ולא הגעו לתפקידי הנהגה דרך הפיקוד הצבאי ודרך מערכות אחרות של הפיקוד, ההפסד הזה גורם לזה שהחברה הישראלית, אנחנו מדברים עכשיו במסגרת שלנו בחברה הישראלית, לא מבינה את הצורך שלה בשירות נשים, כאן כל הזמן מדברים כאילו זה עניין של המילואמניקיות שהן רוצות לשרת, זה לא העניין של המילואמניקיות אם הן רוצות לשרת, זה עניין של הצורך של החברה הישראלית, כי בסופו של דבר ליד שולחן מקבלי ההחלטות צריכים את שני חלקי המוח.

נעמה לזימי: נכון.

איתי נבו-לנדסברג: והעניין הזה צריך להיות באיזשהו מקום מובהר קודם כל אצל מקבלי ההחלטות וכל מה שאנחנו מדברים עליו בתוך המאבק הגדול הזה לחברה הישראלית, בסוף זה בכל מערכות החיים והשירות הצבאי הוא אחת הפלטפורמות כדי להגיע אל שולחן מקבלי ההחלטות שבו תהיה השפעה על כל החיים במדינת ישראל, על כל החקיקה, על קבלת החלטות וגם על הדברים שדיברו כאן סביב השולחן.

איתי נבו-לנדסברג: הדבר השני, המעגל השני שנדבר עליו זה על מאבק שלנו של אנשים המילואים, אנחנו התחלנו בשנת 95, פורום שנקרא מגדים מחטים טייסים במילואים, לא היו מג"דיות בצה"ל, צריך להבין את זה, היום יש מג"דיות, כולל ביחידות קרביות, לא רק בתפקידי מטה ותומכות לחימה, אנחנו קמנו להיאבק למען הנושאים שדיברו עליהם סביב השולחן בגלל שהייתה תחושה מתוך השאלונים שהפצנו למג"דים וטייסים, של בנים חורגים, זאת אומרת שאתה הולך לשירות צבאי, אתה בן חורג, כי לא מבינים את הבעיות האזרחיות שלך, שדיבר עליה כאן

איתי נבו-לנדסברג: לפני רגע בחור מצו 8 וכשאתה בא לאזרחות לא מבינים את הבעיות שלך כמשרת מילואים שאתה נדרש לאחריות גדולה ולהרבה מאוד ימים והשקעה שאזרחים אחרים שלא משרתים לא נדרשים אליה.

איתי נבו-לנדסברג: מתוך הדבר הזה יצרנו שורה של צוותים שטיפלו בבעיות של אפליה באוניברסיטאות, במקומות עבודה, לא משנה, אחרי שנתיים התרחש אסון המסוקים, באסון המסוקים נהרגו טייסי מילואים ונהרגו טייסי בקבע, ומסתבר שאלמנות של טייסי מילואים מקבלות חצי ממה שמקבלים טייסי הקבע, משם צמח הנושא של המאבק על הביטוח, המאבק על הביטוח נמשך ארבע וחצי שנים עד הקרב בג'נין, רק אז הבינו את המשמעות שאנשי מילואים נהרגים ולא מקבלים אותו דבר כמו אנשי קבע ואחרים, אחריו נמשך עוד ארבע שנים המאבק על חוק המילואים שמכיל הרבה מאוד אלמנטים אחרים של אוניברסיטאות, מקומות עבודה, כל מה שאנחנו מדברים כאן בתחום הזה, היום אנחנו יושבים כאן ומדברים כאילו בצורה טבעית על יום המילואים, אבל יום המילואים לא היה קיים בשנים ההם, יום המילואים צמח מתוך המאבקים האלה שלנו, של אנשי המילואים ועכשיו הצטרפו גם נשות המילואים, או משרתות המילואים לעניין הזה וצריך להבין את ההקשר הכולל של מאבק אנשי המילואים בתוך החברה הישראלית, בסוף בסוף זה לא מאבק רק על יכולת של יחידה מבצעית מבחינה פיזיולוגית, זה לא מאבק על העניין של השירות המשותף בין גברים לנשים, זה מאבק בסופו של דבר על היכולת של החברה הישראלית לקבל החלטות מכל החלקים שלה בצורה שוויונית ואני לא רואה שום סיבה שאנחנו נדון היום על איזה מכתב של רבנים לרמטכ"ל נגד שילוב של נשים ביחידות לוחמות.

איתי נבו-לנדסברג: יש כאן עדיין את אותו מה שדיברתי עליו במעגל הראשון, את אותה הדרה היסטורית, הלכתית, אם תרצי בעולם היהודי, נגד נשים שבסופו של דבר החברה הישראלית מפסידה ממנו, עכשיו לבית הזה יש אחריות על חוק המילואים ובחוק המילואים כתוב בצורה מפורשת שכל שנה הרמטכ"ל צריך להגיש את הכישורים הנדרשים של יחידות המילואים על פי המשימות שלהם במלחמה והדבר הזה צריך להיות מפוקח על ידי וועדת חוץ ביטחון וועדת שרים לנושא המילואים צריכה להתכנס, אני לא זוכר אם זה פעם, או פעמיים בשנה, אבל הוועדה הזאת לא מתכנסת.

משה טור פז: היא התכנסה לפני חודש פעם ראשונה אחרי ארבע שנים, נכון.

איתי נבו-לנדסברג: אז אנחנו במשך שנים ניסינו לעקוב, ניסינו לדחוף בעניין הזה, אבל חלק מהתפקידים של חוק המילואים ושל ההגדרות הלאה שכרגע ציינתי, גם של הכשירויות, כשירויות זה אומר גם הכשירויות של יחידות מעורבות, גם הכשירויות של שירות נשים, גם הכשירויות של שירות גברים בעניין הזה וועדת שרים שתפתור את הבעיות האלה מבחינת חקיקה ומבחינת כל מה שדובר כאן סביב השולחן, הדברים האלה צריכים להיות גם מהוועדה הזאת לדעתי, לדרוש את זה ולפקח על זה.

איתי נבו-לנדסברג: תודה רבה.

משה טור פז: גברתי יושבת הראש ברשותך, אני יוצא להתארגן לוועדות הבאות, אני רק אומר אני מחפש קצינה במילואים אז מי שרוצה דרג סרן רב סרן באוגדת עזה מוזמנת לפנות אליי, זה המקום נכון.

משה טור פז: תודה לכם, נפגש בדיונים הבאים.

נעמה לזימי: תודה רבה, משה וגם שהיית איתנו מרבית הדיון, יש לו היום יום עם הרבה וועדות, הוא ככה נשאר איתנו באמת למרבית הדיון.

נעמה לזימי: אני רוצה קודם כל תודה איתי.

נעמה לזימי: אני רוצה לתת לשרון בריק-דשן, מנכ"לית "קולך".

שרון בריק-דשן: תודה.

שרון בריק-דשן: אז קודם כל כמובן אני מברכת את היום החשוב הזה ואני רוצה רגע לחזור לנושא של הוועדה, כלומר הנושא השוטף של הוועדה, אנחנו עוסקות בקידום נשים ולא מעט כשאנחנו מדברות על חסמים גם תעסוקתיים וגם כמובן ההשלכה שלהם על המשכורת, אנחנו מדברות על המועדון הסגור הזה של המילואים שהוא נט וורקינג מטורף מבחינת פוטנציאל לתעסוקתי ובכלל שיתופי פעולה ונשים שיחסית נעדרות מהמעגל הזה זה אחד החסמים שלהם אז כמובן שאני מברכת את המועדון הסגור הזה ואת האפליקציה והתוכנית החדשה הזאת היא נהדרת וכשאני מנסה לחשוב איך אנחנו משלבות בזה יותר ויותר את הנשים למרות הייצוג הנמוך שלהם במילואים.

שרון בריק-דשן: ואני רוצה לפתוח חלון נוסף והצוות הבכיר הזה שותף ומאוד משמעותי לאורך השנים בנושא הזה של עלייה משמעותית בכמות החיילות הדתיות שמשרתות בצה"ל ועוד פעם ההמשך של זה למילואים ואני חושבת שמכיוון שבמסגרת החוק הבוגרות החינוך הממלכתי דתי יכולות להיות פטורות משירות צבאי אז ברגע שהן בוחרות בשירות צבאי הן בעצם מבצעות את הצעד הראשון של ההתנדבות שלהם, בסדר, במירכאות כפולות, אני באמת חושבת שהשירות בצה"ל הוא זכות וחובה לכולם ולכולן, אבל ברגע שהן עושות את הצעד הזה, כלומר הפוטנציאל שלהם לראות אותן אחר כך כמתנדבות במילואים הוא מאוד גדול ולכן לכל השותפים פה אני חושבת שיש מקום לפתוח, להנגיש, לעודד את שירות המילואים אצל בגרות השירות הצבאי כחיילות דתיות ואני מקווה שדרך זה חוץ מהשירות המאוד משמעותי שכבודו כמובן מונח, אבל יש פה עוד פעם האפשרות שלנו כוועדה שעוסקת במעמד האישה, גם לצמצם את הפערים אז זאת נקודה נוספת שחשוב לי כמנכ"לית של ארגון שעוסק בפמיניזם דתי להכניס גם את זה ביום המבורך הזה.

שרון בריק-דשן: תודה.

נעמה לזימי: תודה לך, עכשיו קרה דבר נחמד, כולם דיברו, לא היו וויכוחים, היו הסכמות, היה נעים ונשאר זמן למי שרוצה להוסיף דברים לדבר אז בבקשה.

יונת דסקל-דגן: נעים מאוד, יונת דסקל-דגן, הצטרפתי לפורום הנשים, לפורום המילואמיות לפני מספר חודשים וממש נחמש שיש דלת כזו אז ממש תודה.

יונת דסקל-דגן: רציתי להגיד משהו לחבר הכנסת שהלך, אני - - -

נעמה לזימי: אני מתאימה לך לפלוגה.

יונת דסקל-דגן: לא, אני פרמדיקית בחטיבת הנח"ל, הייתי בשירות המילואים שלי ב"עמוד ענן" ו"צוק איתן", פרמדיקים בגצ"ר נחל -- אגב, המג"ד שלי בכלל לא שאל אם אני רוצה להיכנס, כאילו היה 'אובייס' לגמרי, הדבר היחיד ששאלו אותי זה אם יש לי דסקיות בנעלים אז אני אומרת את זה ממש לטובה, זה אפילו לא היה נתון לדיון.

יונת דסקל-דגן: אני רוצה ממש לחזק פה שני דברים שנאמרו ולדעתי שניהם בשורות מדהימות, אחד זה באמת קשור למקצוע, בשירות הסדיר שלי בגצ"ר אחד המ"פ פחות אהב לצאת איתי למעצרים בהיותי אישה, בגצ"ר נח"ל יש פרמדיק ופרמדיקית, אנחנו שניים ותמיד הייתי אומרת לו אתה לא רוצה אותי במעצר בגלל שאני הלוחמת הכי טובה, אלא כי אני הפרמדיקית הכי טובה, אז אני באמת חושבת שעניין המקצוע פה הוא מאוד מאוד חשוב, גם בעניין המילואים, כי באמת יש נשים, בכללי יש משרתי מילואים במקצועות מאוד מאוד חשובים שהם כנראה מאוד טובים בדברים שהם עושים גם באזרחות, אני אגב גם באזרחות שלי פרמדיקית, אבל באמת ובגלל זה כדאי באמת להכניס.

יונת דסקל-דגן: הדבר השני שבשבילי באמת בנושא האישי הכואב לי, הבשורה שהבאתם על היריון ולידה ומדים, אני רק יכולה להגיד על עצמי, השירות שלי אני עשור במילואים, עושה שטח, זאת אומרת יוצאת מתעסוקות מבצעיות של מעצרים והכול ואימונים ויוצאת לשבועיים פה בשטח וכאלה ואחרי שילדתי את בני הבכור, בשבוע הראשון שגם ככה מאמינה שיש פה נשים שעברו את זה, כל הראש חושב על דברים אחרים ואת לא מבינה איך החיים הולכים להיראות מעכשיו אז התקשרה אליי מש"קית מסוימת, לא בכלל מהיחידה שלי, לא מכירה אותי, אני לא מכירה אותה, "יונת , כן, את פטורה ממילואים, להתראות", זאת הייתה שיחת הטלפון, המפקד שלי בכלל לא הכיר את הסיפור הזה, אני מאוד נפגעתי, זה פגע בי מאוד, גם לא מחכה למילת תודה, אבל בסוף לא היה בשיחת הטלפון איזה תודה על העשור שהיית בשירות מילואים ובעיקר לא היה את השאלה, אולי אני רוצה, זה כאילו היה בעצם, באמת עצירה ואת בעלי אף אחד לא התקשר אליו שנולד הבן הבכור שלנו, זה הכול בסדר, רק אני הייתי הפטורה ממילואים, אז אני חושבת זה שפתחתם את זה כאופציה לשאלה, אני חושבת שזה מדהים, זה גם מאוד מאוד באמת הדבר הכי קשה לי שזה פשוט פגע בי והייתי צריכה להילחם לחזור ליחידה, אני והמפקד שלי ואם הגענו למצב, ככה אני ראיתי את זה מאז, שאישה צריכה לחשוב פעמיים אם לספר למפקד שלה, יותר נכון לצבא, אם היא בהיריון, או לא, זו בעיה גדולה ואני ממש מודה לכם, לכן, לא יודעת מי עמד מאוחרי זה, על הבשורה המדהימה הזאת.

נעמה לזימי: תודה רבה.

נעמה לזימי: רוצות ככה כן?

נעמה לזימי: בטח.

נעמה לזימי: זה לא קורה בדרך כלל שתדעו, אין אקסטרה.

הילה היינהורן: הילה היינהורן ואני מפקדת במילואים, נשאיר את זה ככה ואני לא הבנתי האם עכשיו האמא הטרייה נדרשת לחתום על איזשהו מסמך כדי להמשיך את השירות?

הילה היינהורן: או שהיא בכלל לא נשאלת כלום, ממשיכה כרגיל, מחויבת למילואים ורק אם היא רוצה היא מבקשת לצאת?

אבישג סבג: אז קודם כל אמרתי את זה גם בהתחלה, אבל אני אחזור, בגדול אנחנו עכשיו בדיוק בתהליך כתיבת המדיניות והדיוק של הדברים, מה שהולך להיות זה שאשת מילואים ברגע שהיא תלד אנחנו נברך אותה על הלידה שלה וככלל היא תישאר בשירות מילואים, אלא אם כן היא תבחר שהיא רוצה לצאת, אנחנו כן נאפשר לה כמה אופציות, אופציה אחת אולי בשנה הראשונה-שנייה, רגע, להישאר במערך ושלא יפעילו אותה ושהיא לא תהיה מחויבת למול איזשהו הפעלה בצו מהיבט החוק והאופציה השנייה תהיה באפשרותה גם לבקש לצאת לפטור וזה משהו שאנחנו בדיוק מגבשים אותו.

הילה היינהורן: אוקי, אז כן אני חושבת שמאוד חשוב שלא תידרש אישה לחתום על מסמך שהיא רוצה להישאר בשום סיטואציה, זה משנה לחלוטין בעצם את המאזן, אנחנו לא באמת צריכים אותך, אלא אם כן את רוצה והנושא הזה באמת של התקופה הראשונה הוא קריטי, אני מפקדת של אימהות ואבות, שני הצדדים אגב צריכים את הזמן הזה וכשמגיעים אנשים צעירים מהסדיר לדבר עם אותם הורים טריים, זה לא עובר בצורה כמו שאנחנו, אני נראית צעירה, קצת פחות, אז זה לא עובר באותה צורה כמו שאנחנו הנשים הבוגרים יותר עם ניסיון החיים הארוך יותר, מדברים עם אותם אנשים שבעצם בונים משפחה אז אני חושבת שגם צריך לחשוב על איך עושים את זה, מי עושה את זה, לאו דווקא חיילת הקישור הזוטרה, אלא אם כן היא ממש יודעת ספציפית להתעסק בנושא הזה, זה רגיש, זה מאוד מאוד רגיש, זה תקופה רגישה במשפחה גם.

נעמה לזימי: אני רק רוצה להגיד שמשקית קישור עוברת הכשרה רצינית, גם אני עברתי, זה לא פעם היא מתפקדת כקצינת קישור לכל דבר ועניין, אני עם מש"ק הקישור שלי הייתי בסימביוטיקה לגמרי, הם היו פשוט מדהימות ואני תמיד אומרת שהן מפקדות לכל דבר, רק אומרת את זה, אבל הערה ממש נכונה וגם התשובה מאוד חידדה כאן את הנושא הזה, אז זה באמת חשוב, אלא אם כן עוד מישהי, מישהו רוצה?

נעמה לזימי: כן, בבקשה, שתיכן ואנחנו נסגור את הדיון.

רות שלו: שלום, אני רות מהרשות לקידום מעמד האישה, אני רק רוצה לסכם באיזשהו משפט את החשיבות של מה שאנחנו עושים פה שזה ממש לא מתחיל ונגמר בשירות המילואים, אנחנו מדברים על נשים שלא מציעות את עצמן, לא רק לא מכהנות במוקדי קבלות החלטות, אלא לא מציעות את עצמן אפילו, אנחנו מדברים פה על המון המון תחושת מסוגלות ומה שקורה במהלך המילואים וכל השינויים המבורכים שייקרו, ייצרו אדוות מאוד מאוד חשובות למעמד האישה ככלל, אז אנחנו ממש לא עוסקים כאן באיזשהו או משהו נקודתי ואם היא תשרת את המספרים האלה בשנה, או לא, שוב האדוות האלה הם באמת באמת חשובות למעמד האישה בכללי.

נעמה לזימי: תודה רבה ורק תציגי את עצמך גם.

שובל אשכנזי: שלום לכולם ולכולן, אני שובל, אני השתחררתי לפני עשרה חודשים, שירתתי כקצינת סימולטור בחיל האוויר ורגע לפני השחרור שלי, אני הבנתי שאין לי כל כך מה לעשות במילואים ועוד תוך כדי השירות, רגעים לפני השחרור התחלתי לחפש לעצמי תפקיד בחייל ובאמת מצאתי והתחלתי את ההכשרה לתפקיד שלי במילואים תוך כדי השירות וזה נקודה שאני רוצה לדבר עליה, האפליקציה שדיברנו היא נשמעת מדהימה, אבל אני חושבת שרגע לפני האפליקציה חשוב להתייחס לבנות שעומדות להשתחרר ולקיים איזשהו תהליך, או הסללה לתפקידים מסוימים, כי אני מיוזמתי האישית חיפשתי לעצמי תפקיד חלופי כדי להמשיך ולשרת.

נעמה לזימי: אני אפילו אתחבר למה שאת אומרת, כשאני הגעתי לבקו"ם להשתחרר, אחרי שהייתי קצינת קישור במשרד הביטחון, פגשתי בחברה שלי לקורס קצינים, אמרה לי "בואי אני אשחרר אותך מהר, אקצר לך ככה את התור", אמרתי לה, "לא, לא", רחלי קוראים לה, "אני רוצה איך אנחנו עושות מילואים, בואי תגידי לי מה אנחנו עושות", היא שכנעה אותי, קצת מוזרה, אמרתי "אני רוצה מילואים" ואז היא ממש איתרה איתי את התפקיד, כי בכל זאת אני מגיעה מעולם השלישות, היה נכון שאני אישאר בעולם הזה שיש לי בו איזשהו ידע, הצבא השקיע בידע הזה צריך להגיד מכוח השירות וזה כל כך נכון שגם באמת לאתר את ימי השמה האלה, אני אחר כך גם הגעתי לאיזה יום של פיקוד העורף, שם שיבצו אותי כשלישה גדודית ואז ככה זה באמת השתלב וזאת נקודה מאוד חשובה, כי לפעמים אפילו בגיל הזה זה פשוט נעלם לנו, קשה לחזור אחרי שמונה שנים של תואר, או תואר שני ולהגיד עכשיו אני יכולה להתגייס חזרה למילואים, באמת איך המערכת גם יודעת לשמר את הכוח הזה שכל כך חדור מוטיבציה, כמו שאני יצאתי מהשירות, הייתי חדורת מוטיבציה, בהתלבטות אם להישאר בקבע, או לצאת ולממש את כל הדבר הזה, נקודה חשובה.

שובל אשכנזי: כן ואני אוסיף ואומר שבסוף אני באה מחיל האוויר שאני מרגישה שהחייל הירוק לי לפעמים הוא ניראה לי ממש שונה ומוזר ועכשיו יוצא לי לעבוד אתו הרבה בתפקיד שלי במילואים, ביחשת"פ שזה היחידה לשיתוף פעולה ואני חושבת שבאמת אם היו באים, בחיל האוויר יש הרבה מילואימניקים, אבל הרוב מוקדש לצוותי האוויר ואצלנו בחייל אין הסדרה לתפקידים שהם תפקידי המטה שזה חשוב.

נעמה לזימי: נכון.

שובל אשכנזי: זה בסוגייה הזו, בסוגייה השנייה שאני רוצה לדבר עליה זה הפורום של המילואימיות שאני הגעתי אליה ממש במקרה בפייסבוק, בשוטטות, שהתחלתי להשתתף כמילואמניקית אז הגעתי לפורום, אני חושבת שזה ממש חשוב ואני שמחה לקחת בו חלק, אמנם אני חדשה וצעירה בו, אבל אני חושבת שהוא קריטי.

נעמה לזימי: טוב, תראו, אתם רק שנה, הגעתם להישג יפה בשנה, זה לא קורה בדרך כלל, מה זה ממש, תשמעו, אני לא יודעת איך להסביר לכם, אני באתי מהעולם החברתי אקטיביסטי, תהליכים שאנחנו מעבירים לפני שינויים, דברים שנעשים הרבה זמן, אז אם ככה הספקתם בשנה יש לכם רף ציפיות בהתאם.

שובל אשכנזי: זהו באמת זה ממש מרגש לשבת פה ותודה רבה לכל מי שפעלה והביאה אותנו הנה, זה הכול.

נעמה לזימי: תודה לכן גם על הקול שהבאתן.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד קודם כל שזה היה דיון מהנה, אני לא רגילה להגיד את זה, אני רגילה להגיד דיון חשוב, דיון מעשיר, היה גם דיון מהנה זה תענוג עבורי לראות את המערכת מתכתבת ככה עם החברה האזרחית ועם הקולות, לא מפתיע אותי שזה קורה דווקא במילואים, כי בעצם כל המערך המילואים הוא מערך של החברה האזרחית עם הצבא ולכן זה באמת צריך להיות גם ככה שגם במקומות של לשפר, או לקדם ולמנף זה עדיין נשאר בתוך התפיסה הזו של הערבות ההדדית הזו בין החברה לבין הצבא ואפילו דיון כזה שנעשה בגלל יום הוקרה מיוחד שמביא את הבשורה זה דבר באמת שלא מובן בעיניי אז אני ממש אומרת פה תודה לכל המעורבות והמעורבים בדבר זה חשוב ואני אגיד שכמה שחשבתי 'אה דיון על המילואים זה כל העולם שבאתי ממנו ואני בטח אדע הכול', למדתי גם והחכמתי מאוד והנקודות פה חשובות ונכונות ואני מקווה שגם בשנה הבאה יהיה יום כזה חשוב, כי חשוב לציין בכנסת וגם בו אנחנו נגיע לכאן ונלמד ונראה על עוד דברים שנעשו.

נעמה לזימי: אני חושבת שזה באמת, אני לא אומרת סתם, לא מובן מאליו, שעמותה שקמה בשנה מצליחה לייצר תהליכים שהם כבר נכתבים עכשיו בנהלים בצבא, זה באמת בעיניי דבר נהדר וחשוב ומפה אני גם רוצה להגיד תודה קודם כל לכל מערך משרתות ומשרתי המילואים, נשים וגברים, אנשים שעוזבים הכול ויוצאים למשימה שלהם, לא משנה מהי ואני זוכרת אצלי בגדוד, כל אחד היה בעולם אחר לחלוטין של עיסוק, מסוגיות בינלאומיות ועד לעסקים פרטיים והסיפור של לעזוב הכול ולהגיע במוטיבציה למילואים הוא משהו שבעיניי ראוי לשבח וככה צריך להסתכל על כל משרתי ומשרתות המילואים שעושות את המשימה הזו אז מפה גם להגיד תודה ולמען ההצלחות שבדרך תודה רבה לכולכם ואני גם זמינה פה לשרותכם, אם לא אמרתי אז אני רוצה לומר.

שובל אשכנזי: אפשר לומר משהו?

נעמה לזימי: בוודאי.

שובל אשכנזי: אז אני מבינה שיש פה דיונים עכשיו בנושא המילואים, בוועדות הכנסת, כמה חודשים רצוף - - -

נעמה לזימי: לא, אז היום.

שובל אשכנזי: לא, לא, יש המשך של וועדות, לדאוג לנציגות נשית, אם באמצעות פורום המילואימיות, או אם באמצעות אחרת, אני חושבת שדווקא הפורום הוא טוב, כי יש פה בעצם איזשהו קבלת מידע מהשטח לדאוג באופן יזום ומבוקר שתהיה נציגות בכל הוועדות.

נעמה לזימי: בהחלט.

שובל אשכנזי: בסדר?

נעמה לזימי: לגמרי, תודה על ההערה ותודה לכן, תודה, תודה אבישג גם על הבשורה, תודה מיכל.