ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 165, 2022-06-13 09:30

שרן השכל: בוקר טוב לכל הנוכחים באולם.

שרן השכל: התכנסנו לכאן היום, דיון ראשון של ועדת החינוך, התרבות והספורט ב-13.6.2022, הנושא הוא הצעת חוק איות שמות רחובות, דרכים ומקומות ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשפ"א-2021 (פ/2139/24) של חבר הכנסת איתן גינזבורג.

שרן השכל: המטרה היום היא להכין את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

שרן השכל: מה שאנחנו נעשה, קודם כל אני אתן לחבר הכנסת גינזבורג להציג את הצעת החוק שלו, להסביר את ההיגיון מאחורי הצעת החוק ואת מה היא מבקשת להביא בפנינו, לאחר מכן ניתן את זכות הדיבור ליועצת המשפטית.

שרן השכל: יש לי פה רשימה של בקשות דיבור, אני מבקשת שמי שרוצה להציג דברים נא להעביר לי פתק קטן עם השם שלו כדי שאוכל לרשום אותו ברשימת הדוברים.

שרן השכל: בוקר טוב, חבר הכנסת איתן גינזבורג ותודה רבה על הצעת החוק החשובה הזו שסוף כל סוף תביא סוף לבלבולים בין השלטים במדינת ישראל ולאיות השונה, על מנת שכל אזרחי ישראל יידעו בדיוק איך צריך לאיית את אותם שמות.

שרן השכל: בבקשה, זכות הדיבור שלך כדי להציג את החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה על הנכונות, תודה רבה על ההירתמות ביחס לחוק הזה.

איתן גינזבורג: החוק הזה עבר מזמן בשנה שעברה, ב-2021, וצריך להגיד גם ביושר, הוועדה לא התעכבה, היא הייתה מאוד מאוד מהירה בקביעה, העסק התעכב בוועדת הכנסת, לא קשור לוועדת החינוך.

איתן גינזבורג: מהרגע שזה עבר לוועדת חינוך זה מקבל פה עדיפות ואני מודה לך על כך.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת נובעת מתוך אותו מקום שכולנו ערים לפעמים לאבסורדים שרואים בשלטי ישראל.

איתן גינזבורג: כשנוסעים ברחבי ישראל וכשהולכים ברחובות הערים אפשר לראות שמות של רחובות או מקומות ואתרים על גבי שלטים שהוא לא עקבי.

איתן גינזבורג: לאותו אתר או לאותו רחוב יש המון פעמים מספר דרכים לאופן שבו הוא רשום על גבי השלט.

איתן גינזבורג: במקרים רבים גם איות שמות במקומות ואתרים בשפות זרות משתנה משלט לשלט ואנחנו רואים את זה.

איתן גינזבורג: למשל כשמגיעים לקיסריה אפשר להבחין בשלטים שפעם אחת כותבים קיסריה עם Q ו-Y, ופעם אחת כותבים קיסריה עם K ופעם אחת כותבים קיסריה עם C ואנחנו לא באמת יודעים איך כותבים אותם והתעתיק לא ברור.

איתן גינזבורג: אנחנו רואים את זה גם במקומות אחרים, רואים הרצליה עם י' אחת והרצליה עם שני י'.

איתן גינזבורג: ואפשר להמשיך, אבן גבירול, איבן גבירול, או אבן גבירול, או ארלוזורוב עם V או ארלוזורוב עם F, ארלוזורוף.

איתן גינזבורג: אנחנו רוצים לעשות סדר בדבר הזה.

איתן גינזבורג: אנחנו חושבים ש-א', זה מקשה, ב', זה מבלבל.

איתן גינזבורג: סיפרה לי מנהלת הוועדה איך היא כתבה בטעות פעם אחת שם לא נכון וזה הוביל אותה למקום אחר.

איתן גינזבורג: אנחנו חושבים שצריך להיות מאגר אחד לאומי של שמות.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת לא באה לומר מה יהיה השם, ההצעה הזאת אומרת שאם מישהו, אם ועדה, אם משרד התחבורה, אם ועדה ממשלתית, אם רשות מקומית, רוצה לקבוע שם של רחוב, של אתר, של מקום, הוא ייכנס לאתר אינטרנט פשוט לאומי שיאמר איך כותבים את השם בעברית, באנגלית, בלועזית, ובערבית.

איתן גינזבורג: הצעת החוק שלי התייחסה רק לאקדמיה ללשון עברית, דיברו איתי חברי כנסת שונים והעירו את תשומת ליבי, ואני חושב שנכונה הערתם, שנכון גם להוסיף את המוסד העליון ללשון הערבית, שתהיה זאת שתהיה אמונה לקביעת הדקדוק בלשון הערבית.

איתן גינזבורג: אבל אני באמת מציע שבסוף כל רשות שרוצה לקבוע שם תוכל להיכנס לאותו אתר ייעודי שהעבודה עליו היא עבודה רבה, אבל מהרגע שהוא יהיה קיים כבר כמעט לא תהיה עליו עבודה, הוא יהיה ניצב שם מה שנקרא לעולם וייקבעו בו הכללים.

איתן גינזבורג: ואם יהיה מדי פעם צורך להוסיף שם אז אני בטוח שהעבודה על זה תהיה הרבה פחות מכבידה וכל מי שיקבע שם יידע איך כותבים אותו ולא יהיה בלבול ולא יהיה שוני בין ערים ובין מקומות, או שוני בין שלטים שכותבים שמות.

איתן גינזבורג: אז אני מציע להסדיר את נושא איות השמות בשפות הזרות, בעברית, בערבית, אני מדבר על שילוט קיים, אני יודע שזה הרבה עבודה להחליף, אבל אנחנו מדברים על משהו ארוך טווח ומתמשך ו-maintenance.

שרן השכל: אני חושבת שזה יותר חד פעמי.

איתן גינזבורג: העבודה היא חד פעמית ולכן אני מציע בהצעת החוק שהאקדמיה ללשון העברית תהיה המוסד העליון שיקבע את הנכונות של איות השמות, של מקומות ציבוריים, האיות הזה יפורסם באתר האינטרנט של המוסד ויתעדכן פעם-פעמיים בשנה ככל שיהיו עדכונים.

איתן גינזבורג: אני מציע שגם הרשויות המקומיות שירצו לקבוע שמות של רחובות, של אתרים, אני הייתי יושב ראש ועדת שמות מקומית בתקופתי בעירייה הרבה מאוד שנים, גם יוכלו להיכנס לתוך האתר הייעודי הזה ולראות איך כותבים ואם זה שם חדש יפנו לאקדמיה כדי לקבל מהם אישור לאיות שם של מקום ציבורי חדש ולהסדיר את האיות של השמות בשפות הזרות.

איתן גינזבורג: אני חושב שהגיע הזמן אחרי 74 שנות שנוכל לראות פה כיתוב אחיד, נכון, מדויק ולא כל אחד יכתוב את זה כמו שהוא חושב.

איתן גינזבורג: אני כבר שמעתי על מקומות שהלכו לגוגל טרנסלייט וככה כתבו שמות של רחובות, זה מזעזע בעיניי.

איתן גינזבורג: אנחנו מבקשים את אישור הוועדה ואת תמיכתה בהצעת החוק הזאת על מנת שנוכל לקדם אותה במהירות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, גברתי.

שרן השכל: תודה רבה לך, חבר הכנסת איתן גינזבורג, ותודה רבה על הצעת החוק החשובה הזו.

שרן השכל: אני אתן לתמי, היועצת המשפטית של הוועדה, להסביר את הצעת החוק ולומר מספר דברים.

תמי סלע: בהמשך לדברים וכדי שהוועדה תוכל לייצר את המנגנון הכי מדויק ונכון כדי להביא לאחידות הזו בכתיבה ובאיות ובתעתיק של השמות קצת רציתי להרחיב את היריעה לגבי הדברים הקיימים היום וכדי שנוכל באמת בדיון גם ללבן איפה הכשלים ואיך נכון לפתור אותם ובדרך של מאגר ואיפה הוא צריך להיות.

תמי סלע: כן רציתי לעשות כמה הבחנות, שעל חלקן גם חבר הכנסת גינזבורג דיבר, בין הנושא של קביעת השם עצמו, מה יהיה כתוב, שהיום יש ברמה הארצית את ועדת השמות הממשלתית שאחראית על תחומים מסוימים, יישובים, נגיד קיסריה, כמו שנתת את הדוגמה, אתרים, מחלפים, צמתים ועוד, ויש את הרמה המוניציפלית ששם יש ועדת שמות לכל רשות מקומית ויש גם ועדת שמות מתחת משרד הפנים, שחברים בה מספר גופים, שהיא מאשרת את הבקשות של הרשויות המקומיות.

תמי סלע: היא אמורה ליצור גם אולי איזה סוג של אחידות, אבל כנראה שבאמת ברמה המוניציפלית, ובטח נשמע פה את הגורמים, זה פחות קורה.

תמי סלע: ויש את השאלה של אופן הכתיבה של האיות של המילה עצמה בשפה המקורית וגם של התעתיק, שפה יש כבר היום כללי תעתיק של המוסדות, גם המוסד העליון ללשון עברית, שיש לו חוק משלו, וגם המוסד העליון ללשון ערבית, שעל פי החוקים שלהם אחראים לנושא הכתיב, הדקדוק והתעתיק ויש להם כללים.

תמי סלע: ויש אפילו הוראה ספציפית שאומרת שמשרדי הממשלה, הרשויות המקומיות, המוסדות הציבוריים, מחויבים לאותם כללים.

תמי סלע: עכשיו אנחנו עוברים לשאלת היישום והטיפול בטעויות בשטח, שזה כבר עובר לגופים שאחראים לשילוט, למפות, זה לא רק שלטים, זה גם מפות, יש לנו מרכז מיפוי ויש גם אתרים באינטרנט שמשתמשים בשמות של אתרים, רחובות, יישובים.

תמי סלע: יש גם את משרד התחבורה כגורם שאחראי, לא על כל רמת השילוט ברמה המקומית אלא ברמה הארצית, שגם לו יש סמכות לעניין הכתיבה בהיבטים של השיקול המקצועי של בטיחות הנהיגה.

תמי סלע: לפעמים יש להם גם מאגר משלהם עם נוסח מקוצר, לעתים במטרה באמת להקל על הנהגים גם אם זה חורג מכללי התעתיק או מכללי הכתיב הרגילים, ויש להם לפי פקודת התעבורה גם סמכות לעניין הזה ותקנות שבאות ליישם את זה.

תמי סלע: מה שאני רוצה להגיד, שיש כמה גורמים אחראים, חלקם ברמת הקביעה וחלקם ברמת היישום.

תמי סלע: ממה שהבנו, דווקא ברמה הארצית יש גורם שגם לוקח בחשבון, בהמשך להצעה פה, שזה המוסד ללשון עברית, שנכון שלעניין התעתיק והכתיב הוא הגורם היותר מתאים לקביעה, יש עוד היבטים שבהרכב של ועדת השמות הממשלתית באים לביטוי כמו גיאוגרפיה, היסטוריה, תרבות, היבטים נוספים מעבר לשפה עצמה שלפעמים משפיעים על התעתיק ועל הקביעה של השם, שהם דברים חשובים וזה באמת עובד ככה הרבה מאוד שנים.

תמי סלע: עוד דבר שרציתי להפנות את תשומת הלב, למנגנון תיקון טעויות.

תמי סלע: זו עוד שאלה, מעבר לקביעה עצמה, מה קורה כשיש טעות, למי פונים, תוך כמה זמן צריך לתקן, זה משהו שלא מעוגן היום.

תמי סלע: גם המנגנונים שדיברתי עליהם, של ועדת השמות, ועדת השמות ברמה המוניציפלית, זאת שאמורה לאשר לרשויות המקומיות, זה לא מעוגן היום בחקיקה.

תמי סלע: יכול להיות שחלק מההסדרה של זה, אם זה יהיה מעוגן והמנגנון שבו רשות מקומית צריכה לקבל אישור מהוועדה שתחת משרד הפנים ייצר יותר אחידות ברמה המוניציפלית.

תמי סלע: גם אין עיגון לזה שצריך להיות מאגר מידע.

תמי סלע: יש מאגרים, יש מאגר, ואולי הוא לא נמצא היום בצורה ממוחשבת ונגישה, מאגר אחד של משרד התחבורה שהוא כן כפוף לכללי התעתיק והכתיב של המוסד ללשון עברית, ויש מאגר של השמות שתחת הוועדה של משרד הפנים שהוא ב-gov.il.

תמי סלע: הוא כן ממוחשב.

תמי סלע: שוב, שם אני לא בטוחה שהם פונים לכללי התעתיק והכתיב של המוסד ללשון עברית, אלא יותר בודקים היבטים מוניציפליים, שלא יהיה שם של רחוב שחוזר על אותו רחוב או על כיכר או על צומת.

איתן גינזבורג: אני מעולם לא הכרתי את הוועדה הזאת והייתי למעלה מעשר שנים יושב ראש ועדה מקומית.

תמי סלע: אני יודעת שב-2016 ההרכב שלה והעבודה שלה - - -

איתן גינזבורג: ברגע שקבענו שם של רחוב בשכונה הוועדה קבעה, מועצת העיר אישרה, פשוט קבענו שלט.

איתן גינזבורג: מעולם לא פנינו למשרד הפנים.

איתן גינזבורג: פנינו ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה כדי שתקבע וייתנו מספר לרחוב הזה ויהפכו ממספר רחוב לשם רחוב.

איתן גינזבורג: זה כל המהלך שעשינו.

תמי סלע: אז פעם באמת זה היה תחתם והיום יש ועדה שהיא תחת משרד הפנים וחברים בה מפ"י והלשכה לסטטיסטיקה ומינהל התכנון והם יוכלו יותר להסביר איך הפרוצדורה עובדת.

שרן השכל: בסדר, אנחנו נשמע את כולם.

תמי סלע: זה רק מבחינת כל מיני היבטים של הסוגיה שהיא קצת מורכבת, אבל באמת הבנו שיש בעיה באחידות וצריך לראות איך לטפל בה בצורה הכי מדויקת.

שרן השכל: אנחנו אכן מעוניינים לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד בצורה מסודרת שתהיה נגישה לכולם, בצורה שתהיה קלה, כי אם היא לא קלה ואם היא לא נגישה היא פשוט לא קורית ואנחנו רואים מה קורה היום.

תמי סלע: שתי מילים שהן יותר בצד הטכני.

תמי סלע: ההגדרה של מקום ציבורי, נצטרך לדייק אותה כי כרגע היא מפנה רק למקומות ציבוריים שהם לפי פקודת העיריות, שזה רחוב, דרך.

תמי סלע: זאת אומרת דווקא היישובים והאתרים, חלק מהדברים שמופיעים גם בדברי ההסבר ושציינת, לא נכללים.

תמי סלע: מצד שני היא רחבה מדי כי היא מפנה לצרכי ציבור, שזה הגדרה שהיא לצורך הפקעת מקרקעין והיא כוללת אולי יותר דברים ממה שרצינו.

תמי סלע: אז צריך יהיה לדייק את ההגדרה של מקום ציבורי, על איזה מקומות ושמות שלהם אנחנו רוצים ליצור את המנגנון של האחידות.

תמי סלע: והדבר השני שהזכרת זה להוסיף גם תיקון בחוק של המוסד העליון ללשון ערבית ובפקודת המועצות המקומיות, שהיא מקבילה, יש בה סעיפים מקבילים לפקודת העיריות.

תמי סלע: זה כשנגיע לשלב הניסוח.

תמי סלע: וגם פקודת התעבורה, כי אם אנחנו רוצים לחייב את הגורמים המבצעים למנגנון של המאגר והאחידות, אז גם משרד התחבורה הוא גורם מבצע, ואגב אולי עוד גורמים, כי למשל יש לי את רכבת ישראל שהיא אחראית על שמות של תחנות רכבות.

תמי סלע: יש בעוד כל מיני נישות גורמים נוספים שיש להם אחריות לשמות של שילוט בתחומים שלהם.

שרן השכל: ברגע שנתחיל לקרוא אז אנחנו נגדיר את הכול.

שרן השכל: מה שנעשה, אנחנו נעשה דובר, חבר כנסת, דובר, חבר כנסת, על מנת שנספיק לשמוע את כולם.

שרן השכל: אני אתן לכל אחד שלוש דקות, מלבד אולי האקדמיה ללשון שהיא גורם עיקרי, אז אני אתן לכם חמש דקות להציג את הדברים ואיך אתם רואים את זה.

שרן השכל: אז נתחיל איתך, פרופ' משה בר אשר, נשיא האקדמיה ללשון.

משה בר-אשר: אני רוצה ליישר את חילו של חבר הכנסת גינזבורג שיזם את הצעת החוק הזאת, ואני רוצה לדבר אליך בכבוד, לא כאי הכבוד שדיברה אליך חברת הכנסת שאני אינני רוצה להזכיר את שמה.

שרן השכל: על איזה מקרה אתה מדבר?

איתן גינזבורג: לא חשוב.

שרן השכל: אוקיי, בסדר.

משה בר-אשר: אני לא רוצה לעלות לגולן.

משה בר-אשר: הבנת?

שרן השכל: לא, האמת היא שלא, אבל בסדר.

איתן גינזבורג: אנחנו הבנו.

איתן גינזבורג: הוא רמז לך.

משה בר-אשר: הצעת החוק, יש בה דברים טובים, אבל יש בה תפסת מרובה לא תפסת.

משה בר-אשר: הצעת החוק הזאת לא ישימה.

משה בר-אשר: דבר ראשון, יש לנו ניסיון עם כל מוסדות המדינה שצפצפו על החלטות האקדמיה.

משה בר-אשר: פניתי לשרי חינוך אחדים, אני לא רוצה להזכיר את שמותיהם כי הם שוכני עפר, אבל כל אחד נתן תשובה מגוונת, למשל אחד השרים אמר לי שיש בעיות יותר חריפות, למשל היחסים של המשרד עם הסתדרות המורים.

משה בר-אשר: אי אפשר להחיל על האקדמיה ללשון את כל מאגר השמות הזה, מדובר בעצם ברבבות שמות.

משה בר-אשר: אני חושב שכדאי שחבר הכנסת ישכלל את ההצעה שלו ויצמצם אותה.

משה בר-אשר: אני חושב שבמסגרת המדינה אנחנו יכולים לקבל את הדבר הזה.

משה בר-אשר: העיריות, כל עירייה מלכה.

משה בר-אשר: אני רומז כאן לכל ממזר מלך.

משה בר-אשר: זה לא ישים.

משה בר-אשר: אני לא רוצה לפרט את כל החסרונות, אין גוזרים גזרה על הציבור שלא יכול לעמוד בה.

משה בר-אשר: אתם יודעים, דנו למה אין שני ימי כיפור בזה אחר זה, כלומר שבת ויום כיפור, הציבור לא יכול לעמוד בדבר הזה.

משה בר-אשר: על כן אני אעביר את רשות הדיבור למזכירה, שהיא בקיאה יותר ממני, ואני אמרתי שיש לנו כבוד לחבר הכנסת גינזבורג שיזם את ההצעה הזאת, הגיעה שעת התיקון, אבל צריך לצמצם את המעשה כי ההצעה לא ישימה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

שרן השכל: אני אתן לחבר הכנסת כסיף את ההזדמנות גם כן ולאחר מכן אני אשמח לפנות לרונית גדיש שתסביר לנו מה הם באמת האתגרים ולמה אתם חושבים שהמנגנון הזה לא יעבוד.

שרן השכל: המטרה היא סוג של הקמה של משהו מאוד מאוד פשוט ונגיש לכולם, אנחנו חייבים להתקדם למקום שבו אנחנו נמצאים, אומת ההייטק, אנחנו יודעים שאתם כן עברתם תהליך, סוג של דיגיטציה ואתם כן מעלים חומרים לאינטרנט.

שרן השכל: המטרה היא לא לתחזק איזה משהו גדול, אלא אפילו עמוד אינטרנט באתר האקדמיה ללשון כשלמעשה אתם כותבים שם את האיות של אותם שמות.

שרן השכל: במידה שיש איזה שהוא שם חדש אז אותה ועדה פונה אליכם ושואלת אתכם פשוט כיצד לאיית את השם הזה במידה שהוא לא מופיע באתר.

שרן השכל: אולי השלב הראשוני הוא אכן הליך של עבודה ובנייה של אותו עמוד אינטרנט באתר שלכם, שיגדיר את כל השמות ויאיית אותם, אבל לאחר שנבנה המאגר הזה אני מניחה שלעתים מאוד מאוד רחוקות ממש יהיה סוג של פנייה: לא מצאנו את השם הזה באתר, כיצד אנחנו צריכים לאיית אותו.

שרן השכל: אמנם נשמעים ככה הדברים לא פשוטים וכנראה מאוד מאתגרים, אבל אנחנו נשמח להבין לעומק איפה טמון האתגר בהליך כזה.

שרן השכל: אני אומר יותר, משום שיש פה נציגים מכל הוועדות, גם הממשלתיות וגם המוניציפליות וגם משרד התחבורה ואגב, גם רכבת ישראל לא קובעת רק את הדרכים, היא קובעת גם את הגשרים, את שמות הגשרים.

שרן השכל: אף אחד בהצעת החוק הזו, וחבר הכנסת איתן גינזבורג, לא ביקש לגעת במי מחליט על השמות או מי יכריע מה יהיה שם הגשר או שם הרחוב או שם העיר.

שרן השכל: ברור ומובן מאליו, גם בהצעת החוק הזו, שאנחנו לא מרחיבים אותה, שמי שיחליט על השמות עצמם הם אותם גורמים ואותם גופים שאחראים עליהם היום, שזה יהיה ברור על מנת שזה לא יחזור על עצמו.

שרן השכל: הדבר היחיד שהצעת החוק הזו נוגעת בו הוא למעשה כיצד אתם תאייתו את אותו השם.

שרן השכל: את זה אנחנו רוצים לתת לגורם מוסמך, גורם שאנחנו סומכים עליו, אחד ואחיד, על מנת שכשאנחנו מגיעים לאילת וקוראים שלט של רחוב מסוים, הוא יהיה בדיוק אותו דבר כמו אותו שלט באותו רחוב בקרית שמונה.

שרן השכל: או הרכבת שמתכננים לבנות היום, גם לקרית שמונה או בעפולה או בכל מקום אחר, על מנת שגם כשילדים מסתכלים הם יידעו איך צריך לאיית.

שרן השכל: אנחנו יודעים שיש היום בעיה חמורה בקרב הדור הצעיר.

שרן השכל: אלו הדברים.

שרן השכל: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך שלוש דקות.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: אני חושב שזו הצעת חוק מאוד חשובה ואני מודה לחבר הכנסת גינזבורג.

עופר כסיף: בעיית האיות, אם נתמקד רק בה, והיא רק חלק מבעיה יותר כוללת, היא בעיה שהולכת ונעשית יותר ויותר רווחת, ואם זה אפילו רק חלק מהתיקון אז יבורך.

עופר כסיף: אני רוצה להעיר, למרות שמן הסתם זה עוד יעלה בהמשך, ההערה שיש לי נוגעת לאותו סעיף 10א שאמור להיות מוסף שכתוב בו שהמוסד יקבע את אופן האיות של שמות מקומות ציבוריים בעברית, בערבית ובלועזית, כאשר המוסד, הכוונה היא המוסד העליון ללשון העברית.

עופר כסיף: אני חושב שצריך לערב בעניין גם את המוסד העליון ללשון הערבית.

עופר כסיף: בחוק, מ-2007 כמדומני, חוק המוסד העליון ללשון הערבית.

עופר כסיף: בסעיף 3(5) נאמר שאחד מהתפקידים של המוסד העליון ללשון ערבית הוא, ואני מצטט: 'קיום קשרים וחילופי מידע עם האקדמיה ללשון העברית ועם מוסדות לחקר הלשון הערבית והעברית בארץ ובעולם'.

עופר כסיף: אני חושב שבהמשך לסעיף הזה בחוק חשוב מאוד שיהיה תיאום בין שני המוסדות, הערבי והעברי, גם כשמדובר על האיות.

איתן גינזבורג: אז אני אמרתי, גם בדברי ההסבר, עכשיו אמרתי והדגשתי שאנחנו חושבים שהאיות של השמות בשפה הערבית יהיה על ידי המוסד העליון ללשון הערבית, אלמג'מה, והם אלה שיקבעו.

עופר כסיף: אז בהקשר הזה, אני מדבר פה על כך שיהיה שיתוף פעולה בין המוסדות.

עופר כסיף: למה אני מתכוון?

עופר כסיף: למשל במה שקיבלנו מהייעוץ המשפטי לוועדה יש התייחסות להחלטת הממשלה מ-2012 שבה נאמר ששמות יישובים יהודיים ייכתבו בתעתיקים לערבית וללטינית על פי הכתיבה שלהם בעברית, ושמות יישובים ערביים ייכתבו בתעתיקים לעברית ולטינית על פי הכתיבה שלהם בערבית.

עופר כסיף: אבל יש מקומות כמו יישובים מעורבים למשל, או אזורים כמו נניח עירון מול ואדי ערה.

עופר כסיף: אני לא נכנס עכשיו לשאלה איך צריך לקרוא לזה, אלא אני מדבר רק על העניין של התעתיק, אך ורק על זה.

עופר כסיף: לכן מה שאני מציע, למרות שיש עוד חזון למועד, זה שיהיה כאן דגש על שיתוף הפעולה בין המוסדות, כלומר שלא יהיה מוסד הלשון העברית מצד אחד, מוסד הלשון הערבית מצד שני.

עופר כסיף: וגם בדרך אגב אני אומר, לא במקרה ציטטתי מהחוק, כי למעשה החוק גם מוביל לזה, החוק מ-2007, כשהקימו את המוסד העליון ללשון הערבית נאמר שם במפורש שאחד מהתפקידים של המוסד זה שיתוף פעולה עם המוסד העליון ללשון העברית.

עופר כסיף: אני פשוט מציע שיהיה כתוב בחוק עצמו אודות שיתוף פעולה כזה כאשר מדובר על יישובים מעורבים, על אזורים שיש בהם שמות שונים, בשפות שונות, ושבעצם שני המוסדות ביחד יוכלו להחליט על האיות.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני אומר ככה, אנחנו ככל שניתן רוצים להתערב כמה שפחות בהכרעה כיצד יקראו לזה, אנחנו סומכים על אותן ועדות מוניציפליות, בין אם זה בערים מעורבות, או על משרד התחבורה שדנים אם לקרוא לאזור בשם כזה או אחר והם למעשה אלו שיגישו את הבקשה ויכריעו בעניין הזה.

שרן השכל: אנחנו רוצים להשאיר את זה בידיים שלהם.

עופר כסיף: נכון, לכן אני מדבר על שיתוף פעולה בין המוסדות, לא על התערבות שלנו.

עופר כסיף: רק שיתוף פעולה בין המוסדות.

תמי סלע: אני רק אגיד שלעניין האיות והתעתיק כבר היום יש סעיפים בחוקים של המוסדות האלה שאומרים שזו אחריות שלהם ושהמשרדים, מוסדות המדינה והרשויות המקומיות, מחויבים גם לכללי התעתיק שלהם ולכללי האיות.

תמי סלע: העניין הוא הרבה פעמים ביישום של זה, כמו שעלה פה גם, וזאת שאלה איך מוודאים שפועלים לפי הכללים שלהם ולפי ההחלטות שלהם שגם מפורסמות ברשויות ויכול להיות שמאגר זאת אחת הדרכים לייצר את האחידות הזאת.

תמי סלע: אבל אחריות והסמכות קיימות גם היום בחקיקה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: רונית גדיש, ראש המזכירות המדעית באקדמיה ללשון עברית.

רונית גדיש: שלום לכולם ותודה רבה.

רונית גדיש: אנחנו מאוד שמחים לקדם את נושא האחידות בכתיב בשלוש השפות, או שלושת הכתיבים, עברית, ערבית ואותיות לטיניות.

רונית גדיש: אנחנו מאוד מנוסים בזה.

רונית גדיש: ב-2005 היה מהלך שיצא מוועדת הכלכלה של הכנסת, שם דיברו על השילוט הבין עירוני, זאת אומרת לא על הרחובות, אלא על השמות.

רונית גדיש: אני לא זוכרת את סדר הגודל, אבל מדובר בכמה מאות שמות, הפעולה נעשתה אז לקביעת כללים חדשים ומעודכנים שיהיו על דעת כל הגופים שקשורים לזה, זאת אומרת האקדמיה ללשון העברית, האקדמיה ללשון הערבית בהקמה, אז היא עוד לא הייתה, אבל הנציגים שלה כבר היו שותפים, מרכז מיפוי ישראל ומשרד התחבורה, או מי שקשור לשילוט בדרכים.

רונית גדיש: בראש המהלך הזה עמדה ועדת השמות הממשלתית בראשותו של פרופ' משה ברוור עליו השלום, שהיה יושב ראש הוועדה.

רונית גדיש: ואז באמת נקבעו כל התעתיקים, שלושה תעתיקים, אחד לא רלוונטי.

רונית גדיש: התעתיק מעברית לאותיות לטיניות, התעתיק מערבית לעברית ושני התעתיקים הנוספים, מעברית לערבית ומערבית לאותיות לטיניות נקבעו בתת ועדה של ועדת השמות הממשלתית בשיתוף, כאמור, כל הגופים שהזכרתי, כולל האקדמיה, כולל חברי האקדמיה לערבית בהקמה ומפ"י וכו'.

רונית גדיש: נוצרו חמישה תעתיקים, או ארבעה לצורך העניין שלנו, והם מפורסמים באתר האקדמיה למן אישורם וגם יצאו בחוברת וכל אחד יכול להשתמש בהם.

רונית גדיש: עכשיו נשאלת השאלה מה קרה מאז ועד היום ולמה, אני לא מדברת עכשיו על הרחובות, למה עדיין אין רשימה מוסכמת של שמות היישובים, המחלפים והאתרים בארץ.

רונית גדיש: הרשימה הזאת מתקדמת היום במשרד התחבורה עם ההסתייגויות שהשלטים בארץ עמוסים, כי יש שלוש שפות ויש בעיה של אורך ויש בעיה של קריאוּת ואז מתחילים לכרסם בכללי התעתיק.

רונית גדיש: מה שאנחנו עושים כרגע עם משרד התחבורה, נציג שלנו, שאמנם עושה את זה באופן פרטי, אבל הוא מומחה שלנו לענייני תעתיק, יושב עם משרד התחבורה, הוא מבין גם בתעתיק לערבית היטב, גם בתעתיק מערבית לעברית ומנסים לייצר רשימה.

רונית גדיש: זה לוקח חודשים, שנים ועדיין אין הסכמה, ולדבר הזה עוד נוסף שלוועדת השמות הממשלתית יש רשימה משלה ואנחנו לא ממש מצליחים להגיע לאחידות דעים.

רונית גדיש: וזה מאוד מוזר, הרי יש כללים והכללים מוסכמים.

רונית גדיש: בכללים האלה יש בעיה, ברגע שמתעתקים משפה אחת לשפה אחרת נוצרים פערים.

רונית גדיש: אני אתן רק דוגמה קטנה, ה-ח' בעברית או ה'כי"ת' בעברית, אנחנו קבענו שהתעתיק שלה הוא H וקו מתחתיה, כדי להבחין בין ה' לבין ח', הדבר הזה יוצר בעיות, למשל משרד התחבורה חושב שהקו מתחת ל-H יגרום לתאונות דרכים כי זה יעכב את הנהגים בקריאה שלהם.

רונית גדיש: מקום אחר, למשל הרכבת הקלה בתל אביב, בשילוט האלקטרוני שלהם, טוענים שבגופנים שיש להם בשילוט האלקטרוני אין להם אפשרות להוסיף את הקו הזה וכל מיני סימנים נוספים.

עופר כסיף: זה לא הקו היחיד שאין שם.

רונית גדיש: זו רכבת שעוד לא קיימת.

רונית גדיש: עכשיו אני אומרת, זה רק טעימה קטנה מהמסובכוּת של העניין.

רונית גדיש: מה שאנחנו חושבים, שצריך לעשות את המהלך הזה, אבל אנחנו חושבים שצריך לעשות אותו בצורה של, כמו שאמר חבר הכנסת כסיף, שיתוף פעולה.

רונית גדיש: החוק לדעתי ייצור קשיים גדולים.

רונית גדיש: אני חושבת שעם הגיבוי של הכנסת הדרך של חיוב מצד אחד – הבעיה היא לא האקדמיה שהיא לא מייצרת את החומר, שהיא לא נותנת את התשובות לציבור, אלא הבעיה היא היישום, לא שתהיה רשימה, אלא של היישום.

רונית גדיש: אנחנו טוענים שהיישום הוא לא רק בעיה של רצון, אלא הוא גם בעיה טכנית.

רונית גדיש: מישהו צריך לשבת ברשות המקומית, אדם שמבין בתעתיקים, ולדאוג שהדברים ייושמו ולעשות גם הגהות זה לא העתק-הדבק ו - - -

שרן השכל: רונית, אבל בדיוק לשם כך אנחנו רוצים לקבוע שאותה ועדה תחויב לפנות לאותו עמוד אינטרנט, אצלכם, על מנת ללמוד את זה.

שרן השכל: לא עכשיו על פי שיקול דעתו ללכת לגוגל ולא לעשות פה ולא לעשות שם, אלא לפנות אליכם, הגוף המקצועי, ולמשוך את ה –

רונית גדיש: נגיד שיש לנו את כוח האדם, התקציבים, זה מפעל עצום, כי, כמו שאמר פרופ' בר אשר, מדובר ברבבות שמות, צריך כל שם כזה לתחקר.

רונית גדיש: השם, שם כמו הירקון - - -

שרן השכל: אבל אני מניחה שיש לכם כבר מאגר.

רונית גדיש: של רחובות לא.

רונית גדיש: שם כמו הירקון הוא פשוט, אבל יש שמות של כל מיני אנשים, שהיה להם הרגל מסוים איך הם כתבו את השם שלהם באותיות לטיניות, את התחקירים האלה צריך לעשות, להבין היטב במי מדובר, במה מדובר.

שרן השכל: אבל כבר היום, נגיד היום הוועדה המוניציפלית ברעננה פונה אליכם לגבי שם של אדם מחו"ל, תורם גדול שלהם.

שרן השכל: אז הם פונים אליכם, אתם עדיין צריכים לעשות סוג של עבודה בעניין הזה, לא?

רונית גדיש: לא.

רונית גדיש: קודם כל יש לנו ניסיון אחד בתחום המוניציפלי, ניסיון רציני, אני אספר עליו.

איתן גינזבורג: בתל אביב.

רונית גדיש: בעיריית תל אביב הם מעסיקים אדם שבמקרה הוא גם עובד שלנו שהוא אמון על הדבר הזה וקודם היה אדם אחר.

רונית גדיש: במשך כבר חמש, שש, שבע, שמונה שנים מטפלים בדבר הזה בצורה שיטתית, לאט לאט, עוברים רחוב רחוב.

רונית גדיש: הם עושים את התחקיר שלהם, הוא עושה את התחקיר שלו.

רונית גדיש: זו לא עבודה שלוחצים על כפתור, יש שם ויש לו שלושה כתיבים.

רונית גדיש: לא, זה הרבה יותר מסובך.

רונית גדיש: הוזכר פה ארלוזורוב.

רונית גדיש: לארלוזורוב הייתה דרך שבה הוא כתב את שמו באותיות לטיניות, הרי זה לא שם עברי במקור, אז צריך להחליט האם להביא את השם שלו כתעתיק מעברית, מארלוזורוב בעברית לארלוזורוב באותיות לטיניות, או לתת את השם שלו כפי שהוא כתב בלטינית.

רונית גדיש: אלה החלטות שצריך לקבל בכל מקרה לגופו.

שרן השכל: אבל אלה החלטות שלמעשה גם אם היה תקציב, ובוא נגיד שרשות חזקה, כמו נגיד תל אביב או ירושלים, יכולים לשכור את שירותיו של אדם כזה ולשים אותו על שכר חודשי רק כדי לעשות את זה, אבל רשויות יותר קטנות או יותר חלשות, אין להם שום יכולת לעשות את זה, ואז נוצר המצב שבו ארלוזורוב כתוב בתל אביב בצורה מסוימת ובירושלים הוא יהיה כתוב בצורה אחרת ובדימונה הוא יהיה כתוב בצורה שונה.

שרן השכל: לכן אנחנו מעוניינים שאותו אדם שאמור לחקור את זה יהיה אדם אחד אצלכם, שיישב ולמעשה ייתן את המענה.

שרן השכל: ברור לנו שבתחילת הדרך זו עבודה לבנות את המאגר הזה, ברור לנו, וברור לנו שגם חלק מהעבודה נעשתה, כלומר רוב השמות, אני מניחה שהם שמות יחסית פשוטים יותר, שכבר שנים משתמשים בהם פעם אחר פעם, כמו רחוב הירקון.

איתן גינזבורג: גם ברוב הערים יש כפילות של שמות.

שרן השכל: אנחנו מעוניינים לפתור את הסוגיה הזו אחת ולתמיד ולא ליצור מנגנון נוסף שיסבך את זה עוד יותר ולהגיד אוקיי, אז תל אביב שכרו אדם ואנחנו נפעל עכשיו כולנו לפי תל אביב.

שרן השכל: הרי לא כולם יפעלו לפי תל אביב ולרשות כמו בנגב או בעוטף, לא יודעת –

רונית גדיש: או ביישוב ערבי.

שרן השכל: או ביישוב ערבי, באום אל פחם, הרי הם לא ישכרו אדם שיבוא עכשיו ויאיית את השמות.

רונית גדיש: למה לא?

שרן השכל: זה תקציבי עתק.

רונית גדיש: זה לא תקציבי עתק.

שרן השכל: זה כן, אם בכל רשות מקומית יישב אדם כזה.

רונית גדיש: הוא לא יושב, זו עבודת פרילנס, זו עבודה מזדמנת, מדובר - - -

איתן גינזבורג: זה עדיין כסף.

שרן השכל: אז בואו נשמע את השלטון המקומי מה הם אומרים על דבר כזה.

רונית גדיש: רק אני רוצה לסיים את דבריי.

רונית גדיש: אני אוסיף עוד משהו, אנחנו הולכים ברחובות, בתחילת הרחוב כתוב כך ובסוף הרחוב כתוב כך.

רונית גדיש: זה לא בעיה שאין מישהו שנתן את השם הנכון.

רונית גדיש: זאת אומרת הבעיות הן בעיות יישומיות, מעשיות, שאפילו אותה רשות, אותו שם, לא מסוגלת לכתוב בשני מקומות אותו דבר.

רונית גדיש: זאת אומרת מה שחסר זה אדם בתוך הרשות שהוא עושה את ההגהה, שהוא נמצא שם.

שרן השכל: אבל יש לנו 260 רשויות, 260 רשויות לא יעסיקו 260 בלשנים.

רונית גדיש: זו לא העסקה של משרה מלאה.

איתן גינזבורג: מה זה משנה?

איתן גינזבורג: אני רוצה לעשות הפרדה, ברשותך, גברתי יושבת הראש.

שרן השכל: אני מעדיפה לחסוך את התקציב הזה מהרשויות המוניציפליות שגם ככה יש עליהן הון עתק ולתת לכם שני תקנים.

איתן גינזבורג: אני עושה הפרדה בין היישום, היישום, גברתי, הוא יישום והוא יהיה קשה, אבל בטרם נחל ביישום אנחנו רוצים ליצור את המאגר.

איתן גינזבורג: מהרגע שיהיה מאגר ותהיה נורמה של רשויות מקומיות שהן יודעות לפנות למאגר, אפילו לא אליכם, למאגר האינטרנטי שנמצא באינטרנט ומשם לקחת את השמות, עכשיו חובת היישום עליהם.

איתן גינזבורג: אני מציע שנתמקד בחובה לקיים את המאגר הזה ולא באופן שבו ייַשמו את המאגר הזה.

שרן השכל: כן, אני מסכימה.

איתן גינזבורג: הצעת החוק נוגעת למאגר ולא לאופן שבו יישמו אותו.

תמי סלע: אולי נשמע גם ממשרד הפנים, כי אני מבינה שיש איזה שהוא מאגר ב-gov.il שהוא דווקא תחת ועדת השמות של משרד הפנים.

שרן השכל: אבל לא כולם משתמשים בזה.

תמי סלע: נכון, אז למה לא?

משה בר-אשר: אתה יודע איזו השקעה להקים את המאגר הזה?

שרן השכל: אנחנו נשמח לדעת.

איתן גינזבורג: כמובן שנשמח לדעת, ראיתי את מדינת ישראל משקיעה, למשל באתר מאוד מאוד חדשני, קוראים לו הר הכסף.

איתן גינזבורג: אתה מכניס את תעודת הזהות שלך ומספר פרטים ואתה מיד מקבל את כל החשבונות שקיימים לך בבנקים שאתה ידעת שיש לך או שאין לך.

איתן גינזבורג: כך גם נושא הביטוח, תקבל את כל רשימת הקרנות שלך וההשתלמויות שלך והפנסיות שלך מכל החברות הפרטיות בישראל.

איתן גינזבורג: אם מדינת ישראל עשתה מעשה כזה, אתה כזה מוצלח וטוב, אני מניח שגם לאחר תקופה מסוימת יכול להיות מאגר אחרי עבודה טובה ומאומצת ומקצועית שלכם שיכיל את השמות בישראל.

איתן גינזבורג: אמנם מהלך ארוך, סיזיפי, מקצועי ורב, שברור לי שגם צריך לגבות אותו בתקציבים ובכוח אדם, אבל לא נראה לי שזה מין פרויקט שהעם היושב בציון לא יוכל לעמוד בו.

שרן השכל: חבר הכנסת סימון דוידסון, אתה רצית להוסיף משהו?

סימון דוידסון: לא, אני אשמע אותם קודם.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: עורך הדין אודי פלדמן, אתה רצית להוסיף כמה מילים?

אהוד פלדמן: כן.

אהוד פלדמן: אנחנו העברנו לוועדה את הטענות שלנו באריכות, אני לא אחזור על כולן, אני רק אומר, דבר ראשון, לגבינו האכסניה של תיקון החוק הזה בעינינו היא לא מתאימה.

שרן השכל: למה?

אהוד פלדמן: משום שמבחינה משפטית החוק הוא לא חוק פרקטי יישומי.

שרן השכל: היישום, תשאיר, אנחנו עובדים על יישום של מנגנון.

אהוד פלדמן: לא, אני אומר מבחינת החוק.

אהוד פלדמן: החוק שמקים את האקדמיה, שבמסגרתו רוצים להעביר את התיקון, הוא חוק כללי, הוא חוק שהוא לא קובע משימות ספציפיות לאקדמיה.

אהוד פלדמן: זה כמו להכניס לחוק יסוד הכנסת כלל שהכנסת בכל ימי רביעי תחוקק חוקים בענייני איכות הסביבה.

אהוד פלדמן: זה לא האכסניה שלתוכה - - -

שרן השכל: זה לא בדיוק, משום שמוטלות עליכם משימות מסוימות.

אהוד פלדמן: לא, המשימות הן מאוד מאוד כלליות והאקדמיה - - -

שרן השכל: כמו מה למשל?

אהוד פלדמן: קידום הלשון העברית, כיוון ההתפתחות של הלשון העברית על יסוד חקר הלשון לתקופותיה וענפיה.

שרן השכל: בסדר, אבל זו החלטה של נבחרי ציבור, האם נכון להטיל את המשימה עליכם או על גוף אחר.

אהוד פלדמן: לא, אני חושב שמבחינה חקיקתית החוק, חוק המוסד העליון ללשון העברית, איננו מתאים למשימה שהיא משימה מאוד יישומית ומאוד ספציפית.

שרן השכל: אתה לא חושב שזה יקדם את השפה העברית?

אהוד פלדמן: אני לא חושב שזה יקדם את השפה העברית.

שרן השכל: אתה חושב שמצב בו כל מדינת ישראל, כל השילוט יאוית על ידי המוסד שאמון על כך, לא יקדם?

אהוד פלדמן: כן, אבל שוב, האיות, כמו שאמרנו, הוא לא דווקא בעברית ואני חושב שהבעיה קיימת.

אהוד פלדמן: אנחנו גם חושבים, דרך אגב, אני אומר עוד כמה דברים, אבל אני חושב שלא, זה לא מקדם את השפה העברית.

אהוד פלדמן: זה מקדם את האחידות ואת ההיגיון שבשלטי החוצות של מדינת ישראל ושמות ערביים בוודאי לא מקדמים את השפה העברית, ושמות בלטינית בוודאי לא מקדמים את השפה העברית, הם כן - - -

מוסטפא כבהא: השמות בערבית יקדמו בטח את השפה העברית, ואתה יודע את זה היטב.

מוסטפא כבהא: זה לא התחום שלך, אתה צריך לדבר משפטית.

שרן השכל: סליחה, מי אדוני?

אהוד פלדמן: אני לא מתכוון לפגוע.

שרן השכל: אדוני, קודם כל לא מתפרצים בוועדה.

מוסטפא כבהא: כולם התפרצו עד עכשיו, רק אני לא להתפרץ?

שרן השכל: לא, מי אדוני?

שרן השכל: לחברי כנסת תמיד מותר להתפרץ.

מוסטפא כבהא: אני נשיא האקדמיה ללשון ערבית.

שרן השכל: נהדר.

שרן השכל: רגע, אתה לא רשום אצלי משום מה.

מוסטפא כבהא: אני רשום אצלך, שלחנו פתק וזה מסודר.

מוסטפא כבהא: אני מציע שתבדקי.

איתן גינזבורג: בסדר, אז הנה, הוא נמצא כאן.

שרן השכל: אני אתן לך את זכות הדיבור, אל תדאג.

אהוד פלדמן: בלי לפגוע חלילה בשפה הערבית.

אהוד פלדמן: אני אומר עוד פעם, הבעיה היא בעיה, אבל היא לא בעיה של השפה העברית דווקא, אלא היא בעיה של הנראות הציבורית והאחידות בשילוט במדינת ישראל.

אהוד פלדמן: אנחנו, דרך אגב, כתבנו לוועדה שהתעתיק בשפה העברית הוא לא בסמכות האקדמיה ללשון עברית, אלא הוא בסמכות המוסד הלאומי ללשון הערבית ולכן אנחנו חלילה לא רוצים להיתפס כמישהו שפוגע בסמכויות של מוסד אחר.

אהוד פלדמן: ואני רק מסב את תשומת ליבם של חברי הכנסת, שאם אנחנו מחפשים לפשט את המנגנון אז אנחנו עכשיו מערבים פה ביצירת המאגר רשות אחת, רשות שנייה, וכמו שכתבנו עכשיו וכמו שאמרה רונית, אז עכשיו צריך ללכת ולעשות את התחקיר שממילא מבוצע ברשות המקומית.

אהוד פלדמן: עכשיו צריך לעשות אותו שוב לפי הצעת חוק באקדמיה ללשון עברית, אחרי שהוא מבוצע כבר בגורם ש - - -

שרן השכל: אבל אתה מדבר איתי פה על הבעיה עצמה, כלומר אתה מציג בפניי את הבעיה שיש לי היום כאשר כל רשות מקומית או כל משרד ממשלתי מבחינת עצמו עושה את המחקר ואז אני מחליט שמרר יהיה כתוב מרר או מגאר.

אהוד פלדמן: אבל ישנם היום, חברת הכנסת, יושבת ראש הוועדה - - -

סימון דוידסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה, בבקשה.

סימון דוידסון: לפני יותר משנה הגיע אליי חבר טוב מארה"ב ונסע לכנרת וכשהוא נסע לכנרת הוא התקשר אליי ואמר לי: סימון, כתוב פה Sea of Galilee ובשלט הבא אחריו היה כתוב Sea of Kinnereth, משהו כזה.

סימון דוידסון: מי אחראי על זה?

רונית גדיש: משרד התחבורה.

סימון דוידסון: אז יש פה בעיה.

רונית גדיש: הוא יודע על זה ושיש רשימה של משרד התחבורה והם לא מצליחים במשך 15 שנה, שאמרו להם שאפשר להחליף שילוט כל חמש שנים, הם לא מצליחים לסדר את הדבר הזה.

רונית גדיש: זו בעיית יישום, האקדמיה לא קשורה לעניין הזה.

סימון דוידסון: אז זה כל העניין שחבר הכנסת גינזבורג בהצעת חוק רוצה, שזה יהיה משהו מעוגן, שלא יהיו הטעויות האלה, שמישהו יהיה אחראי על זה.

שרן השכל: חברים, אני אסביר לכם.

שרן השכל: הצעת החוק הזו באה לפשט.

שרן השכל: הדור הצעיר הוא דור שאם זה לא מגיע תוך כמה שניות זה קשה מדי, לא יעזור, ולשם אנחנו מתקדמים, הכול בקצות האצבעות, כל המידע שאתה צריך נמצא תוך כמה שניות, ואם למידע הזה אנחנו צריכים לחקור ולהיכנס לתוך נהלים ולתוך חקיקה ומי מכריע ומי מחליט, המטרה שלנו כאן היא לפשט את זה.

שרן השכל: ברגע שהם יודעים שהם צריכים לשים שלט וצריך להגיע לכנרת ובמאגר אחד כתוב כיצד הם צריכים לכתוב, בין אם זה כנרת או Sea of Galilee, שזה יהיה באחריותכם, אז הם יהיו מחויבים לעשות את זה.

שרן השכל: הם לא יצטרכו לשאול את עצמם שאלות, הם לא יצטרכו לפנות לבלשן כזה או לבלשן כזה, הם לא יצטרכו לפנות לרשות מוניציפלית כדי לטעון ולהתחיל מחקר חדש, אלא הכול כבר יהיה מונח בקצות האצבעות שלהם.

אהוד פלדמן: אבל העניין הוא, מה שאנחנו אמרנו פה ואנחנו מנסים לומר שוב, יש היום פתרונות שמסדירים את הדברים האלה.

שרן השכל: כמו מה?

אהוד פלדמן: כללי התעתיק.

שרן השכל: אבל עכשיו הרשות הזאת, או הכפר מרר, לא ייכנס ויתחיל לבחון כיצד הכריעו ומה החליטו והם כתבו ככה, זה פשוט לא קורה.

איתן גינזבורג: אנחנו רוצים להבין למה ההתנגדות לקיומו של מאגר שמות אחד אחיד במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: זו נראית לי השאלה הכי בסיסית בעניין הזה.

איתן גינזבורג: מעבר לעבודה הקשה והמאומצת, בוא נגיד שאין לכם בעיית כוח אדם ותקציבים, מה?

שרן השכל: בוא נגיד שאנחנו הצפנו בעיה היום, אנחנו מעוניינים לפתור אותה באמצעות מאגר.

שרן השכל: אני מנסה להבין מה ההתנגדות או מה הקשיים שלכם בבניית המאגר הזה.

אהוד פלדמן: אז פירטנו את ההתנגדות.

אהוד פלדמן: דבר ראשון, למשל אנחנו לא רואים טעם ביצירת מאגר של שמות רבים.

שרן השכל: אבל זה לא עובד מה שקיים כיום.

אהוד פלדמן: העניין של לא עובד זה למשל משום ש - - -

שרן השכל: שנייה, רגע, לא, אתה חוזר על אותו דבר.

שרן השכל: לא מעניין אותנו למה זה לא עובד, לא מעניין אותנו מה קיים היום משום שמה שקיים היום לא עובד כמו שצריך.

רונית גדיש: השאלה למה הוא לא עובד.

שרן השכל: רגע, אבל זה לא מעניין.

שרן השכל: רגע, רגע, לא, לא, תקשיבו.

שרן השכל: חבר הכנסת איתן גינזבורג עשה פה עבודה רצינית.

שרן השכל: אני יודעת שחלק יגידו, אה, נו, הצעת חוק על איות, מה זה חשוב?

שרן השכל: ההיפך, לכן זה צריך להיות הכי חשוב.

שרן השכל: חבר הכנסת איתן גינזבורג, שהוא אדם באמת שמעמיק בדברים, מהיכרות אישית איתו, הוא ישב וחקר את הנושא, הוא בדק אותו לעומק.

שרן השכל: אין הרבה אנשים שיעשו עבודה כזו על חקיקה שהיא לא שיא הפופולריות, אבל חשוב לו שאנשים ישתמשו בשפה עברית נאותה והוא עשה את התחקיר והוא בדק את הדברים לעומק והוא ראה שהשיטה הנוכחית היא שיטה שלא עובדת.

שרן השכל: זה הוכרע על ידי הדרג הפוליטי, נבחרי הציבור.

שרן השכל: זה הוכרע בוועדת שרים לענייני חקיקה, שאנחנו זקוקים למנגנון אחד ואחיד.

שרן השכל: אחרי המחקר שחבר הכנסת גינזבורג עשה הוא הביא לנו פתרון, איך אנחנו יכולים לעשות את זה בצורה טובה, בצורה יעילה, בצורה שלאורך שנים קדימה תשרת את אזרחי מדינת ישראל.

שרן השכל: זה המנגנון שהוצע על ידי נבחרי הציבור.

שרן השכל: זה עבר את ועדת השרים לענייני חקיקה.

שרן השכל: כל השרים שיושבים, החל משרת החינוך, עבור בשרת התחבורה וכלה בשר התרבות והספורט, שרת הפנים, כולם הצביעו ותמכו בהצעת החוק הזו, שהיא הגיונית וזה המנגנון שאנחנו זקוקים לו על מנת להתקדם הלאה.

שרן השכל: באה האקדמיה ללשון ואומרת: חבר'ה, אותי לא מעניין שאתם אומרים, מה שהיה עד היום צריך לשפר, צריך לעשות, זה כבר קבוע, זה לא קבוע.

שרן השכל: הוכרע שמה שיש היום לא עובד.

שרן השכל: המנגנון שאותו יזם חבר הכנסת גינזבורג, אני מנסה להבין מדוע אתם מתנגדים לו.

שרן השכל: ואל תלכו למה שהיה בעבר, המשימה שמוטלת עליכם על ידי הממשלה ועל ידי הכנסת, משום שאנחנו רואים בזה פתרון, היא להקים מאגר שמות, עכשיו בואו תסבירו לי מה הם הכלים שאתם צריכים על מנת לבצע את המשימה הזו, או למה בשום פנים ואופן אתם לא מסוגלים לעמוד במשימה כזו.

אהוד פלדמן: אנחנו ראשית טוענים, אנחנו אומרים עוד פעם, אתם באים עם בעיה יישומית ומציעים פתרון של הקמת מאגר שגם כאשר הוא יהיה הוא לא יפתור את הבעיה.

אהוד פלדמן: אם רוצים אז צריך לקחת את ההצעה עד הסוף - - -

שרן השכל: למה, למה?

שרן השכל: אבל אתה אומר לי כבר שהמנגנון לא יעבוד, למה הוא לא יעבוד?

אהוד פלדמן: אז אני מנסה להסביר.

אהוד פלדמן: אני אומר, למשל, אמרה פה גב' גדיש, העניין של ההגהה לא מוסדר בהצעת החוק.

אהוד פלדמן: אם רוצים באמת שהמנגנון יעבוד לא מספיק שיהיה כתוב בהצעת החוק שייווצר מאגר, אלא להטיל על הגורם המשַלֵּט, מי שזה לא יהיה, ויש פה הרבה גורמים משלטים, כמו ששמענו, גם את הכוח לבצע הגהה.

אהוד פלדמן: שיהיה בן אדם, לא באקדמיה, כי האקדמיה לא יוצרת שלטים, שיהיה בן אדם בגורם המשַלֵּט שלא רק שהוא פונה אל המאגר, אלא גם אחרי זה הוא עושה הגהה לפי הכללים, לפי אותם כללים שנוצרו במאגר.

אהוד פלדמן: אחרי זה אנחנו הסברנו, הסבירה הגב' גדיש, שישנה עד היום בעיה שמשרד התחבורה, שמודע לכללים הקיימים ומנסה ורוצה לקיים את הכללים, לא מוכן לקיים אותם מסיבות מקצועיות שלו.

שרן השכל: אוקיי, ואת זה אנחנו פותרים על ידי הצעת חוק שתחייב אותם.

אהוד פלדמן: לא, אבל גם היום - - -

איתן גינזבורג: אבל, אדוני היועץ המשפטי, אני רוצה לפשט את זה הרבה יותר.

אהוד פלדמן: אני אסיים את המשפט.

אהוד פלדמן: גם היום יש חוק שמחייב אותם, מחייב אותם לעשות מה שקובעים כללי התעתיק.

אהוד פלדמן: הם לא מוכנים לעשות את זה מסיבותיהם שלהם.

אהוד פלדמן: אנחנו לא מזלזלים חלילה, יש להם סיבות, הם טוענים שכללי התעתיק כמו שהם הם מסוכנים לנהגים, לכן הם לא מוכנים לעמוד בכללי התעתיק.

אהוד פלדמן: זה לא משנה אם אנחנו נכתוב את זה באתר אינטרנט או זה יהיה קבוע בכללי התעתיק, הם עדיין לא יהיו מוכנים לשים קו מתחת ל-H משום שלטענתם, וזה צריכה לפתור היררכיה מקצועית שלהם, הם טוענים שזה מסוכן.

איתן גינזבורג: אדוני, אמרת עכשיו את המשפט הכי נכון, זה צריך לקבוע בהיררכיה המקצועית שלהם.

איתן גינזבורג: הצעת החוק הזאת לא באה לתקן את העולם, היא באה ליצור מאגר שמות אחד לאומי, בואו נתמקד ביצירת מאגר השמות.

איתן גינזבורג: אנחנו בדרכינו האחרות נתמודד על אופן יישום העניין, אבל ההתעקשות שלכם היא בקיומו של המאגר ובכך שהוא יהיה תחת האחריות שלכם.

איתן גינזבורג: על זה אנחנו מדברים.

איתן גינזבורג: תעזוב אותי עכשיו מהיישום, אני לא מדבר על היישום, הבנתי שיש בעיה ביישום, נתמודד עם זה, אנחנו עכשיו רוצים ליצור את התשתית והתשתית היא שיש תעתיק.

איתן גינזבורג: העסק הזה לא עובד, אנחנו רוצים ליצור מאגר שמות שכל אחד יוכל להיכנס ולהבין איך כותבים.

איתן גינזבורג: אם אחרי זה הגברת שמזמינה את השלט במשרד התחבורה הזמינה שלט שכתוב אחרת נתמודד איתה בדרכים אחרות, לא במסגרת הוועדה הזאת, לא במסגרת החוק הזה.

איתן גינזבורג: החוק הזה בא לומר שאנחנו רוצים ליצור מאגר שמות אחד לאומי, בעברית, בערבית ובלטינית, זהו.

איתן גינזבורג: זהו, הא ותו לא.

איתן גינזבורג: אל תסבירו לי למה היישום בעייתי.

אהוד פלדמן: לא, אבל אני שואל באמת, למה המקום הוא המוסד העליון ללשון העברית?

איתן גינזבורג: מי אתה רוצה שיקבע את זה?

שרן השכל: משרד התחבורה?

שרן השכל: שנטיל על שר התחבורה להקים מאגר שמות?

איתן גינזבורג: מי אתה רוצה שיקבע איך כותבים שמות?

אהוד פלדמן: מי שקובע את השמות - - -

איתן גינזבורג: אבל, אדוני, אני מסביר לך.

איתן גינזבורג: אפשר לשבת מה שנקרא ולהיות כאן בכנסת אני ואתה ולדבר תיאוריות, אני מגיע מהשטח.

איתן גינזבורג: הייתי יושב ראש ועדה מקומית, הייתי יושב ראש רשות מקומית, הייתי יושב ראש ועדת שמות מקומית, אני קבעתי שמות של עשרות רחובות.

איתן גינזבורג: אני יודע איך קובעים שמות בערים, אני יודע איך קובעים שמות של מקומות ציבוריים, אני יודע איך זה קורה, איך זה קורה ביישוב שבו אני כיהנתי, ואני לא יודע איך זה קורה בעוד 256 יישובים אחרים.

איתן גינזבורג: אני רוצה לקבוע לכל מי שקובע שם ציבורי שיידע שאחרי שהוא בחר שם של מקום, שיידע שיש לו מאגר, והוא יידע כי זה עניין של תרבות, הוא יידע לפנות למאגר ולהגיד: אני קבעתי שהרחוב הזה יהיה רחוב נעמי שמר, עכשיו אני אפנה למאגר ואני לא אצטרך לבדוק איך כותבים נעמי שמר כי יש מאגר מאוד מאוד פשוט שכתוב בו איך כותבים נעמי שמר, עם ו"ו, בלי ו"ו.

איתן גינזבורג: אינני יודע.

סימון דוידסון: אבל גם באנגלית וערבית.

איתן גינזבורג: כן, כן, כן, זה מאגר שיש לו את הכול.

איתן גינזבורג: זו דוגמה.

אהוד פלדמן: אז אני מבין איך כותבים אותו בעברית, בסדר.

אהוד פלדמן: האקדמיה, כמו שאמר פה פרופ' כבהא, הם צריכים להיות אחראים על החלק הזה של המאגר, אנחנו האקדמיה ללשון עברית, בוודאי זה לא באחריותה.

אהוד פלדמן: התעתיק גם כן.

אהוד פלדמן: אז חלק מהמאגר הזה, אם זה תעתיק מערבית לאותיות לטיניות, גם כן לא באחריותה של האקדמיה ללשון עברית.

אהוד פלדמן: אם זה תעתיק מעברית ל - - -

איתן גינזבורג: אתה רוצה להסביר לי למה אי אפשר?

אהוד פלדמן: אני מסביר עוד פעם, אני אומר שאתה מטיל פה מטלה - - -

איתן גינזבורג: אדוני היועץ המשפטי, תסביר לי איך עושים את זה, אל תסביר לי למה זה בלתי אפשרי.

איתן גינזבורג: תסביר לי איך מיישמים את הצעת החוק הזאת כי היא אפשרית.

איתן גינזבורג: אם אתה רוצה להסביר לי רק את חולייה ואת הבעיות שבה, זה סבבה, אבל אני מבקש ממך כיועץ משפטי להסביר לי מבחינה משפטית איך האקדמיה מיישמת את הדבר הזה.

איתן גינזבורג: אם יש בעיה משפטית תאמר לי אותה, אם לא, בוא נתקדם.

אהוד פלדמן: אני חושב שהאקדמיה זה לא הגוף הנכון.

איתן גינזבורג: אתם לא רוצים במשימה הזאת, זה הכול, זו האמת.

סימון דוידסון: אתם מדברים על כוח אדם?

סימון דוידסון: הבעיה היא כוח אדם?

שרן השכל: אנחנו לא מסכימים עם העניין הזה.

שרן השכל: אנחנו כנבחרי ציבור לא מסכימים - - -

איתן גינזבורג: ההצעה הזאת יכולה להשתפר, בשביל זה אנחנו דנים פה בוועדה.

שרן השכל: אנחנו חושבים שהגורם המקצועי ראוי שהוא יהיה האקדמיה ללשון ולא משרד התחבורה, שלא הם יבצעו את התחקירים, אלא מי שחי את העולם הזה למעשה יבצע את אותם תחקירים ויכריע בעניין הזה.

שרן השכל: זה מה שאנחנו רואים לנכון.

שרן השכל: הבנו את השיקולים, נראה לי שאנחנו לא מסכימים פה.

שרן השכל: בסדר, קיבלנו את הדברים.

רונית גדיש: אני יכולה עוד להוסיף?

רונית גדיש: אנחנו לא מתנגדים לשום דבר עקרוני חוץ מלעניין הזה שמדובר בחוק, זאת אומרת חוק זה חוק.

רונית גדיש: זאת אומרת אני מתייחסת לחוק כדבר שאני צריכה ליישם אותו, זה שחוקים במדינת ישראל לא מתיישמים, זאת אומרת אנחנו מקבלים החלטות, משרדי הממשלה, אני חושבת שנכון יותר - - -

שרן השכל: אתם רוצים לקחת את היוזמה בצורה עצמאית כדי לבנות את המאגר הזה?

רונית גדיש: כן, אני חושבת שנכון יותר לעבוד בכיוון הזה, לא כהצעת חוק.

שרן השכל: לא, לא בכיוון, השאלה שלי היא, אם אנחנו מטילים עליכם עכשיו את המשימה לבנות את זה, שלא כהצעת חוק, האם אתם תבצעו את זה?

רונית גדיש: אם מדינת ישראל והמחוקקים רוצים לקדם את הדבר הזה, אני חושבת שיש מה לעשות, אני חושבת שהאקדמיה יכולה לתרום הרבה - - -

שרן השכל: לא, לא, לא, אבל זה לא מה ששאלתי.

סימון דוידסון: שלא יהיה על פי חוק.

רונית גדיש: אני לא מקשקשת, אני לא מקשקשת, אני מציעה - - -

תמי סלע: זה כבר היום הרי - - -

רונית גדיש: תני לי רגע להגיד.

רונית גדיש: אני באמת מנוסה, אני עובדת 30 שנה באקדמיה, אנחנו עשינו דברים, אנחנו לא יושבים בחיבוק ידיים, אנחנו עובדים, אני עובדת לפעמים יממות על מנת לקדם את הדברים, אני לא מקשקשת.

רונית גדיש: אנחנו עובדים, אנחנו רוצים לעבוד, אנחנו רוצים לקדם את העברית, אנחנו רוצים לקדם את האחידות בשילוט, אנחנו מוכנים לעשות את העבודה, אנחנו חושבים שהדרך של חוק פה היא תהפוך אותנו לעבריינים לפי הגדרה.

איתן גינזבורג: למה?

רונית גדיש: אני אסביר.

רונית גדיש: אל תכעס.

איתן גינזבורג: לא, לקרוא לעצמכם עבריינים?

רונית גדיש: כן, מפני שאנחנו נצטרך להגיע לכל הרשויות, לקבל מהם את רשימת השמות, אנחנו לא בטוחים שאנחנו נצליח.

רונית גדיש: יש רשויות ערביות, הם כאילו לא קיימים, כאילו אין בכלל עולם כזה.

רונית גדיש: אנחנו יודעים - - -

איתן גינזבורג: גב' גדיש, אני נכנסתי עכשיו למאגר השמות שסיפרו לי - - -

תמי סלע: עוד לא שמענו את משרד הפנים.

איתן גינזבורג: סליחה, אני הפרעתי לגב' גדיש.

שרן השכל: אנחנו כרגע שעה שלמה ישבנו מולכם ושמענו את הדברים.

רונית גדיש: נתתי פתח, מה שאני חושבת שנכון יותר, ויש לנו איך שהוא רעיון אפילו איך להתחיל בדבר הזה.

רונית גדיש: תטילו על האקדמיה, לא בצורה של חוק, בצורה של משימה, בשיתוף פעולה איתכם, בשיתוף פעולה עם איתן, סליחה, עם חבר הכנסת גינזבורג.

איתן גינזבורג: איתן זה בסדר.

רונית גדיש: בשיתוף פעולה עם האקדמיה ללשון הערבית.

רונית גדיש: אפשר לקדם את הדבר הזה, נעשה את זה, צריך לייצר לזה גם תקציבים, כי זה כן דורש איזה מין יחידה שמטפלת בזה, אנחנו יודעים כמה עבודה זה דורש, אבל אנחנו יכולים לעשות את זה.

רונית גדיש: אנחנו חושבים שלהכניס חוק למוסד העליון למדע הלשון העברית שנקבע ב-53' ושכותב שם שרק אם האקדמיה מחליטה החלטות ומפרסמת אותם ברשומות הן מחייבות, אבל לא כותב שום דבר על אלו החלטות צריכה האקדמיה צריכה לקבל, להכניס את זה לחוק זה לא נכון.

רונית גדיש: לקדם את זה, בשמחה רבה, אני אישית, כל זמן שאני עובדת באקדמיה, יש לי עוד שנתיים, וגם אני מוכנה להתנדב אחר כך בעניין הזה, אני מוכנה לקדם את המשימה הזאת בשמחה, במסגרת לא של חוק, במסגרת של משימה לאומית.

שרן השכל: תודה רבה, רונית.

שרן השכל: אני אומר ככה, מכל מה ששמעתי מכולכם בשעה האחרונה, שיש לכם התנגדות מאוד גדולה לבנות את המאגר הזה, השאלה שלי הייתה, אם אנחנו לא קובעים את זה בחוק האם אתם תעמדו במשימה של לבנות מאגר של שמות באתר שלכם?

רונית גדיש: אנחנו יכולים להתחיל בזה בקצב, יש לנו איזה שהוא בסיס שאני כבר רמזתי עליו, של איזה עירייה די גדולה.

שרן השכל: לא דרך עירייה.

רונית גדיש: שנייה, לא דרך.

רונית גדיש: אנחנו צריכים בסיס.

רונית גדיש: כשדיברנו עם חבר הכנסת גינזבורג - - -

איתן גינזבורג: יש להם כבר עבודה שנעשתה.

רונית גדיש: הוא דיבר על לאט לאט יצירת המאגר.

רונית גדיש: זה צריך לעבור, ללכת למעלה אדומים, לבקש מהם את רשימה כל הרחובות - - -

איתן גינזבורג: זה לא עובד ככה, גברתי.

רונית גדיש: ללכת לירושלים - - -

איתן גינזבורג: גברתי, אני רוצה לומר משהו.

איתן גינזבורג: החוק הזה הוא מאוד פשוט, הוא מטיל עליכם חובה אחת, או בעצם מטיל עליכם משימה נוספת, או מוסיף, אנחנו בחוק הלשון העברית, בחוק האקדמיה ללשון עברית, או המוסד ללשון עברית, שמורכב מ-13 סעיפים, הוא מוסיף בעצם סעיף נוסף שאומר שחלה עליכם אחריות על אופן קביעת איות השמות ופרסומו במאגר פעמיים בשנה, כפי שההחלטות שלכם אמורות להיות מפורסמות פעמיים בשנה.

איתן גינזבורג: אז יש לכם חובה לקבוע החלטות ולפרסם אותן, והנה אנחנו מטילים עליכם עוד משימה, איות ומאגר של שמות מקומות ציבוריים.

איתן גינזבורג: רמזת פה, ובשכל רב, שנעשתה עבודה מאוד גדולה בעיר גדולה בישראל שבה יש שמות רבים שממילא, מכיוון ששם יש הכי הרבה רחובות, לרוב הערים בארץ השמות שקבועים שם קבועים במקומות אחרים, ולכן הנה, פתרנו הרבה בעיות.

איתן גינזבורג: ויש מצב שיש יישובים שבהם יש שמות שלא קבועים בעיר הגדולה שרמזת עליה ושם יצטרכו לעשות עבודה פרטנית יותר, וגם ביישובים ערביים.

רונית גדיש: מי יעשה את העבודה?

רונית גדיש: זה יהיה באחריות של האקדמיה ללשון עברית?

איתן גינזבורג: שנייה, שנייה.

קריאה: מי יעביר את זה?

איתן גינזבורג: אדוני, מי שיעביר את זה, יש בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה את כל שמות הרחובות בישראל.

איתן גינזבורג: הנה, נתתי לך פתרון, בסדר?

איתן גינזבורג: יש שמות.

איתן גינזבורג: לא צריך לפנות לעיריית מעלה אדומים וליישוב אפרת ולאום אל פחם, כי יש רשימה היום שתוכל לקבל אותה בתוך הממשלה.

איתן גינזבורג: שם נגמרת החובה של האקדמיה, היא קובעת את התעתיק, היא יוצרת מאגר, נגמרה המשימה.

איתן גינזבורג: החוק ממשיך ומדבר לא עליכם, הוא מטיל חובה על העיריות, שאם הם רוצים לקבוע שמות הם צריכים לפנות למאגר שלכם.

איתן גינזבורג: את לא עבריינית, גברתי, את המשימה שלך את מבצעת.

רונית גדיש: אני עבריינית אם אני לא הגעתי לכל השמות.

איתן גינזבורג: אבל את תגיעי אליהם.

שרן השכל: אבל אנחנו לא מחייבים אותך תוך כך וכך חודשים את מעלה את כל מאגר השמות הארצי.

שרן השכל: אף אחד לא מחייב אותך לדבר כזה.

איתן גינזבורג: וגם אין פה איזה עונש פלילי.

איתן גינזבורג: יש חובה.

שרן השכל: כן, לא תהיו בכלא על זה שלא סיימתם את המאגר - - -

איתן גינזבורג: את יודעת שעל פי חוק, כל מוסדות המדינה, כל הרשויות במדינה, הגב' גדיש, צריכות לתת תשובה לכל פנייה של אזרח תוך 45 יום.

איתן גינזבורג: מה קורה אם רשות ממלכתית לא משיבה אחרי 45 יום?

איתן גינזבורג: היא עוברת על החוק, אז מה?

איתן גינזבורג: מכניסים אותם לכלא כי עברו 45 יום והם לא נתנו מענה?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: יש אמירות שהן נורמטיביות והן קבועות בחוק כשאין לצדן עונשים.

איתן גינזבורג: אל תיקחו את זה למקומות האלה.

איתן גינזבורג: יש משימה שאנחנו רוצים להטיל על האקדמיה, כי אנחנו רואים בה חשיבות, בואו נתמקד בה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור, נמצאים פה את ד"ר אמינה חסן ופרופ' מוסטפא כבהא, מהאקדמיה ללשון ערבית.

שרן השכל: בבקשה, אנחנו נשמח לשמוע.

מוסטפא כבהא: בוקר טוב, ואני מתנצל אם התפרצתי, קיבלתי הערה, אבל לא מטבעי.

מוסטפא כבהא: אני מברך את חבר הכנסת גינזבורג על החוק ואני שמחתי שהוא יכלול בהצעת החוק את האחריות של האקדמיה ללשון ערבית על הנושא הזה.

מוסטפא כבהא: כך הבנתי, נכון?

מוסטפא כבהא: בהחלט.

מוסטפא כבהא: ובנוסף לדבריו של חבר הכנסת כסיף, שהוסיף על שיתוף פעולה, אנחנו מעוניינים מאוד לשתף פעולה עם האקדמיה ללשון עברית, נשמח מאוד.

מוסטפא כבהא: מה שאנחנו רוצים כשורה אחרונה, אנחנו רוצים שהאקדמיה ללשון ערבית תקבל את מה שמגיע לה מלשון החוק.

מוסטפא כבהא: בחוק הקמת האקדמיה ללשון ערבית 2007, סעיף 25(ב) נכתב בבירור שהיא עוסקת בעניין הזה, בענייני דקדוק ותעתיק של שמות וההחלטות שלה אחרי פרסומן מחייבות את המשרדים הממשלתיים.

תמי סלע: זה כבר היום.

מוסטפא כבהא: אז את זה אנחנו מבקשים לקבל במלוא הסמכות, לשתף פעולה עם האקדמיה ללשון עברית, לשתף פעולה עם משרדים ממשלתיים.

מוסטפא כבהא: אנחנו כבר עושים את זה עם המשרדים הממשלתיים, פנו אלינו ממשרד התחבורה, מהמשרד לאיכות הסביבה, מהמערכת הבנקאית, אנחנו עושים את זה בשמחה.

מוסטפא כבהא: יותר, בעניין היישום, אני הובלתי צוות של חוקרים שנתיים, יש לנו מאגר של 2,000 טעויות בשלטים במרחב הציבורי, אני אתן לד"ר אמינה, המנהלת האקדמית של האקדמיה, להציג כמה מהטעויות האלה, טעויות שנובעות מתרגום לא נכון, לפעמים התרגום לא בכיוון ולפעמים גם סכנת חיים, מקומות שכתוב בעברית 'לא לשחות' ובערבית כתוב 'אפשר לשחות'.

מוסטפא כבהא: אז את הדברים האלה אמינה תציג.

סימון דוידסון: צריך לשנות את זה ל'צריך ללמוד לשחות'.

עופר כסיף: זה מזכיר לי שפעם ראיתי, זה ברצינות, זה אמיתי, אני אומר את זה כדרך אגב, שהיה כתוב 'זהירות בוֹרוֹת' ובאנגלית היה כתוב 'beware ignorance.

עופר כסיף: באמת, לא צוחק.

מוסטפא כבהא: תיכף תראה דברים כאלה, עופר.

רונית גדיש: אבל אלה לא שמות, אלא אלה תרגומים של שלטים, ומי יטפל בזה?

איתן גינזבורג: זה לא אחריות שלכם, זה לא אתם.

איתן גינזבורג: עד כאן.

שרן השכל: מה שבטוח זה שזה לא אתם.

שרן השכל: בבקשה.

אמינה חסן: שלום לכולם.

אמינה חסן: בגלל זה אנחנו רוצים לעמוד על הבקשה שלנו שהאקדמיה ללשון ערבית תהיה אחראית על כל עניין התרגום והאיות בשפה הערבית.

תמי סלע: היא אחראית כבר היום לפי החוק.

איתן גינזבורג: לא תרגום.

מוסטפא כבהא: לא, תיקון טעויות בשלטים.

מוסטפא כבהא: זה התפקיד שלנו וזה ברוח החוק, ואנחנו רוצים ליטול את מלוא הסמכות, זה מה שאנחנו רוצים.

איתן גינזבורג: אבל אנחנו מדברים על איות, רק על איות.

מוסטפא כבהא: איות, בטח.

אמינה חסן: כן, איות.

אמינה חסן: יש לנו שלטים ודוגמאות של איות שגוי בשלטים בשפה הערבית.

מוסטפא כבהא: תרגום בגלל איות שגוי.

אמינה חסן: משרד הרישוי, אפשר לקרוא את זה בערבית, 'דתאירת', זה צריך להיות דאיארת א-סאיר.

אמינה חסן: יש פה את האיות שנעשה הפוך, משמאל לימין, כאשר השפה הערבית כתובה כמו עברית מימין לשמאל.

איתן גינזבורג: אלה דוגמאות שהן מזעזעות, אבל הן לא קשורות לחוק.

רונית גדיש: אבל משרד הרישוי כן קשור לחוק.

איתן גינזבורג: לא, אבל זה לא.

מוסטפא כבהא: איתן, אלה דברים שנוגעים לאיות לא נכון, זה בא מכאן.

איתן גינזבורג: זה אני מבין, אבל הצעת החוק נוגעת רק לשמות של מקומות ציבוריים בלבד.

איתן גינזבורג: שמות.

שרן השכל: שילוט של רחובות, של גשרים.

מוסטפא כבהא: הנה, זו דוגמה.

מוסטפא כבהא: זה שם של יישוב יהודי שבערבית כתוב פשוט לא נכון, 'להמות' במקום 'להבות'.

רונית גדיש: וזה כי אין הגהה.

רונית גדיש: זאת אומרת הבעיה היא הרבה יותר חמורה, היא בעיה ביישום.

רונית גדיש: אנחנו טוענים שוב ושוב שללא אדם בכל רשות שלטת שלא יהיה שם מגיה מקצועי, לא יעזור שום דבר כי אנשים טועים, הם לא מסוגלים להעביר טקסט ממקום למקום בלי לעשות שגיאות.

רונית גדיש: אנחנו מפצירים בכם להביא את זה בחשבון.

רונית גדיש: זאת הבעיה.

רונית גדיש: יישום יישום יישום.

מוסטפא כבהא: את רוצה לתת לנו להמשיך?

מוסטפא כבהא: בבקשה, דיברת שעה שלמה, אף פעם לא נכנסנו, ואני לא שמעתי הערה מיושבת הראש שאומרת לך למה את מתפרצת.

שרן השכל: בבקשה, תמשיכו.

אמינה חסן: יש לנו גם תרגומים שהם שגויים בכלל, זה לא רק עניין של איות.

אמינה חסן: פארק הסלעים, אם זה מתורגם לערבית 'מעסרת א-זיתון', שזה לא אותו מקום בכלל.

מוסטפא כבהא: בית בד לשמן.

אמינה חסן: השלטים של קק"ל, זה גם נכלל?

תמי סלע: לא, זה לא שמות של מקומות.

שרן השכל: זה לא שמות של רחובות או של פארקים.

איתן גינזבורג: רק שמות.

איתן גינזבורג: אבל ראוי שאם אתם רואים טעויות כאלה שתפנו לאותם גורמים שיתקנו את זה.

מוסטפא כבהא: הנה למשל.

מוסטפא כבהא: מישהו מבין את זה, רבותיי?

איתן גינזבורג: אבל זה לא שם, אדוני.

מוסטפא כבהא: אבל אתה מבין מה זה?

איתן גינזבורג: לא, אני לא מבין ערבית.

מוסטפא כבהא: פה במקום להגיד 'שירותי נשים' כותבים 'האישה היא שירותים'.

שרן השכל: זה באמת דברים מגוחכים.

אמינה חסן: יש משהו יותר גרוע, 'שירותי גברים' תורגם 'שירותי נשים' בערבית.

אמינה חסן: אני מסכים איתך, אבל אלה דברים שצריך לטפל בהם ואנחנו מוכנים לטפל בהם.

איתן גינזבורג: כן, אבל כל מה שאתם מכירים, אני חושב שראוי שבמסגרת תפקידכם תפנו לאותם גורמים כשאתם נתקלים באותן טעויות, כמובן שאתם לא יכולים לעקוב אחרי כל טעויות, ושיתקנו את זה.

אמינה חסן: בין אם אנחנו מדברים על שלטים שהם שמות מקומות או אפילו הוראות כלליות זה - - -

איתן גינזבורג: לא, אנחנו עושים הבחנה בין שמות לבין הוראות.

אמינה חסן: בסדר, אני אומרת שבין אם אנחנו מדברים על זה או זה, בסופו של דבר יש לנו מסקנה אחת, שהתרגום לשפה הערבית נעשה בצורה אוטומטית בגוגל טרנסלייט, שזה בלי שום הגהה ובלי שום בקרה, ומשם אנחנו רוצים לבקש שהאקדמיה ללשון ערבית תהיה אחראית על ההגהה וכל עניין התרגום לשפה הערבית.

מוסטפא כבהא: אני מסכם רק, כדי שיהיה ברור, אני חוזר ואומר, שאני שמחתי לשמוע שחבר הכנסת גינזבורג יכלול בהצעת החוק את העניין של אחריות השפה הערבית בעניין האיות השמות בערבית במרחב הציבורי.

מוסטפא כבהא: אנחנו מברכים על החוק, אנחנו מוכנים גם לעשות ויש לנו גם דרכים ליישום בשיתוף פעולה מלא עם האקדמיה ללשון עברית.

שרן השכל: נהדר, תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור להילה זהבי אדר, כלכלנית במרכז השלטון המקומי.

הילה זהבי: שלום לכולם.

הילה זהבי: קודם כל אני רוצה להתחבר למה שנאמר על ידי חבר הכנסת איתן ויושבת ראש הוועדה, שזה נכון שיקום מאגר אחד, חכם, חוסך משאבים, חוסך זמן, שבעצם ייתן כתובת לרשות המקומית, אם זה מאגר של הלשון העברית, אם מאגר ללשון הערבית, שתהיה כתובת אחת, שהרשויות המקומיות לא יצטרכו לשבור את הראש, ואני מסכימה עם מה שקרה.

הילה זהבי: נשגב מבינתי להבין איך הגיעו פה להצעה של לשים כוח אדם בכל רשות מקומית, זה פשוט לא נכון, לא הגיוני.

הילה זהבי: אני מתנצלת, אבל זה לא הגיוני.

הילה זהבי: באמת, המטרה זה לחסוך משאבים וזמן, אנחנו בעולם מתקדם, לא בעולם מיושן.

הילה זהבי: לעניין העמדה שלנו וגם העמדה שהגשנו לוועדת השרים לענייני חקיקה, אנחנו אמרנו שאנחנו מסכימים ותומכים שצריך לתקן את הטעויות הקיימות היום, למנוע את זה.

הילה זהבי: חשוב לי לדבר על הפריסה של השנים.

הילה זהבי: קודם כל אנחנו לא יודעים מה היקף התופעה, אנחנו לא יודעים כמה טעויות יש היום, אבל אנחנו סמוכים ובטוחים שנכון לעשות פריסה לעשר שנים כדי שהרשויות המקומיות, במיוחד החלשות שדובר עליהן קודם, שהן יוכלו להטמיע את זה כבר בתכניות העבודה הרגילות והקיימות שלהן, זאת אומרת שהן יצטרכו לעשות שיפוצים כחלק משיפור פני העיר שהן עושות ויוכלו להטמיע את זה כבר בתכנית קיימת ולא להמציא תכנית חדשה או שתהיה עליהן מטלה חדשה ונוספת.

הילה זהבי: צריך לזכור שזו מטלה שנוספת על המון המון מטלות שיש לרשויות המקומיות כבר היום, שמיותר לציין את עלויות ההנגשה המטורפות שעולות להם מיליארדי שקלים ומשרד הפנים עוזר רק בעשרות מיליונים.

הילה זהבי: יש התייקרויות בכל מיני נושאים, גם בהסעות, בחינוך, והמדינה לא משפה על זה.

הילה זהבי: יש פערים בין התקצוב הנורמטיבי לתקצוב בפועל.

הילה זהבי: כל אלה קורים כשלרשויות יש יכולת מאוד מצומצמת בצד ההכנסה שלהם, לגבות הכנסות.

הילה זהבי: וזו הסיבה שנורא נורא חשוב לנו שזה יתפרס על עשר שנים כדי שהרשויות יוכלו לספוג באמת את התוספת ואת העלות.

שרן השכל: את התחלופה בשילוט?

הילה זהבי: כן, וגם לעניין ההחלה של החוק, שנכתב בסעיף 3 שתוך חמש שנים הן תצטרכנה להתאים את התיקונים, תוך חמש שנים החל מכינון החוק.

הילה זהבי: אז מה שאנחנו אומרים זה שצריך לקבוע כי על הרשות לבצע את ההתאמה מיום פרסום האקדמיה ולא מפרסום תחילת החוק כי האקדמיה יכולה לשנות פעמיים בשנה את הפרסום ואז הרשות צריכה שוב את הזמן להיערך.

הילה זהבי: אז גם בזה צריך לעשות התאמה.

שרן השכל: לא, היא משנה פעם אחת, כלומר פעם אחת היא קובעת - - -

איתן גינזבורג: היא מעדכנת פעמיים בשנה.

הילה זהבי: מעדכנת, זאת אומרת יכול להיות שאחרי תשע שנים היא תעדכן ואז לרשות לא יהיה זמן לעשות את התיקון.

איתן גינזבורג: אל תיקחו נקודות קצה כאילו –

הילה זהבי: אנחנו מנסים להאיר בעיה נוספת.

שרן השכל: איתן, מה שאנחנו יכולים, וזו אולי הצעה לפתרון, זה שמרגע הפרסום של האקדמיה ללשון עברית יש חמש שנים להחליף את השלט, מרגע שבנו את המאגר ופרסמו.

איתן גינזבורג: אני יודע שהממשלה מתנגדת לתקופה הקצובה הזאת, אפשר לדבר עם הממשלה בהקשר הזה.

תמי סלע: גם מבחינת התקופה צריך להבחין בין תחולה על האקדמיה או על הגורם שינהל את המאגר, תוך כמה זמן הוא צריך להכין את המאגר, לבין הגורמים המבצעים.

איתן גינזבורג: לבין החלפת השלט.

תמי סלע: מבחינת השלט, יש לי שלט חדש, יש לי שלט שגם ככה צריך להחליף אותו בגלל בלאי או כל סיבה ואז אני יכולה להחיל את זה במועד ההחלפה, ויש לי חובה כללית להחליף ולתקן את השלטים שהיא כבר התקופה היותר ארוכה, כי זה באמת תהליך ארוך.

איתן גינזבורג: והוא מורכב ויש לו עלויות כספיות.

איתן גינזבורג: אני אומר בואו נתחיל עם המאגר.

שרן השכל: בסדר גמור, תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למירב כהן, משרד התרבות והספורט.

מירב כהן: אני מירב כהן מהלשכה המשפטית במשרד התרבות והספורט.

מירב כהן: אני אהיה קצרה, לנושא סמכויות המוסד העליון ללשון ערבית המציע התייחס כבר בתחילת הדברים, מבחינת הצירוף שלהם לנוסח הצעת החוק.

מירב כהן: אני חושבת שלאור השיח שהיה כאן בוועדה בשעה האחרונה נראה שכדאי אולי לצמצם את הרשימה, להפוך אותה למשהו קצת יותר מגודר מבחינת ההיקפים כדי שהיא תהיה ישימה יותר.

תמי סלע: לצמצם כיצד?

שרן השכל: איזה נוסח אתם מציעים?

שרן השכל: כלומר מה זה, כל שלט שהוצב על ידי גורם ממשלתי?

תמי סלע: כי יש את ההבחנה בין הדברים למשל שהם היום תחת ועדת השמות הממשלתית, שדווקא כרגע לא מופיעים בהגדרה של מקום ציבורי, אבל יש שם בעיות, יישובים, אתרים, מחלפים, צמתים, גשרים וכו', ויש את הדברים שהם תחת אחריות הרשות המקומית, שזה נכלל בהגדרה של מקום ציבורי בהצעה.

תמי סלע: זה אולי מייצר יותר עבודה, כי זה מול הרבה רשויות מקומיות, אבל דווקא שם נשמע שבעיית האחידות גדולה יותר.

תמי סלע: וגם המנגנון, שלכל רשות מקומית יש את ועדת השמות שלה והיום הם לא מחויבים לבדוק, למרות שיש רשימת שמות של רחובות ויש ועדה של משרד הפנים שעוד לא שמענו, הם לא מחויבים, לא לכתיב ולא לתעתיק, למעט אותה הוראה בחוקים של המוסד ללשון עברית וערבית, שהם מחויבים כמו כל הגופים הציבוריים להחלטות שלהם.

שרן השכל: אז אולי הפתרון המשפטי מבחינת ההגדרה של מה נכלל בתוך המאגר בחוק יכול להיות, וזה, איתן, אולי לפתחך, כל שם שלמעשה נקבע על ידי ועדת השמות המוניציפלית, על ידי ועדת השמות במשרד התחבורה, על ידי ועדת השמות במשרד ראש הממשלה ועל ידי ועדת השמות של רכבת ישראל.

תמי סלע: אפשר להגדיר את שמות המקומות.

תמי סלע: היא אומרת לצמצם, ואני תוהה למה לצמצם.

שרן השכל: ואז אם אנחנו קובעים שכל הוועדות צריכות להשתמש באתר אז זה כולל את השמות, לא כולל איזה שהוא שילוט – אני לא יודעת, זו הצעה.

רונית גדיש: היכל התרבות, זה כלול?

רונית גדיש: נגיד שיש שלט של מוסד ציבורי, יש ספרייה, יש היכל תרבות.

שרן השכל: מי קובע את שם היכל התרבות?

רונית גדיש: אני לא יודעת.

שרן השכל: העירייה המקומית.

שרן השכל: ברגע שאתה בונה תיאטרון, העירייה היא זו שבונה את התיאטרון, היא רוצה לעשות תיאטרון על שם דוד בן גוריון, אני מניחה שוועדת השמות מתכנסת ומכריעה על השם.

שרן השכל: אז זה נחשב בתוך ועדת השמות המוניציפלית.

שרן השכל: אם אני לא טועה.

שרן השכל: ואז אנחנו למעשה מקבעים אותם.

איתן גינזבורג: פקודת העיריות קובעת באופן מפורש על האופן שבו קובעים שמות של מקומות ציבוריים וגם של רחובות באופן ספציפי.

איתן גינזבורג: החובה של הרשות המקומית היא מאוד מאוד ברורה, כל מה שאנחנו מטילים עכשיו על הרשות המקומית, שביום שהיא קובעת שם של רחוב הם ייפנו לאתר.

שרן השכל: כן, השאלה, כשאנחנו מגדירים מקומות ציבוריים, אז מקומות ציבוריים, נגיד האם השלט 'אסור לשחות' הוא גם נכלל או לא נכלל?

תמי סלע: היום ההגדרה של מקום ציבורי, בסעיף הרלוונטי, וזה מופיע גם בהצעת החוק, זה דרך, רחוב, סמטה, כיכר, שכונה, גן ציבורי או חלק מהם.

תמי סלע: זה היום באחריות של ועדת השמות הממשלתית.

שרן השכל: מה עם גשר של רכבת?

איתן גינזבורג: גשר של רכבת זה משרד התחבורה, זה גם מופיע פה.

תמי סלע: יש בפקודת התעבורה גם התייחסות לסמכות שלהם לגבי סוגים של מקומות לקבוע את הכתיב.

תמי סלע: אין לי עכשיו תיקון פה לפקודת התעבורה, ולכן אמרתי בהתחלה שיכול להיות שאם רוצים באמת שזה יחול גם על אתרים, יישובים וכו' - - -

איתן גינזבורג: אבל סעיף 3 מדבר בצורה עקיפה שהרשויות המקומיות, החברה הלאומית לתשתיות תחבורה או רשויות מוסמכות אחרות יצטרכו להחליף שלטים בהתאם לקבוע במאגר.

איתן גינזבורג: זה סעיף סל.

רונית גדיש: אבל הם יצטרכו לספק את השמות.

שרן השכל: כן, ברור, מובן מאליו.

רונית גדיש: מי מחייב אותם לספק את השמות, החוק?

שרן השכל: לא, הם קובעים שמות.

שרן השכל: יש להם פארק חדש, הם רוצים - - -

רונית גדיש: לא, איך אנחנו מקבלים – אתם רוצים להטיל עלינו משימה כשאנחנו תלויים בגופים אחרים.

שרן השכל: המשימה היא לא עליכם, המשימה היא עליהם.

שרן השכל: במידה שאותו שם, נגיד פארק הירקון, לא יודעת, עכשיו קק"ל רוצים לקבוע שהפארק הזה ייקרא פארק הירקון, במידה שזה נמצא במאגר, הם נכנסים למאגר ורואים אותו, במידה שזה לא נמצא במאגר הם ייפנו אליכם בפנייה רשמית וישאלו אתכם כיצד לאיית את השם.

איתן גינזבורג: אתם תגידו איך לאיית ואז תוסיפו את השם לתוך מאגר השמות על מנת שמישהו אחר שרוצה לקרוא פארק הירקון במקום אחר יידע איך לכתוב פארק הירקון.

איתן גינזבורג: זה לא כזה מורכב.

שרן השכל: כן, אבל החובה היא לא עליכם, היא עליהם.

רונית גדיש: אז איך ייבנה המאגר?

שרן השכל: אתם בונים אותו.

רונית גדיש: לא, אבל ממה?

רונית גדיש: תחשבו על הפרוצדורה

איתן גינזבורג: אני אגיד לך.

איתן גינזבורג: קודם כל אני לא נכנס לך לעבודה, אבל אני אגיד לך רעיון - - -

שרן השכל: אם אתם רוצים שנרד לרזולוציות - - -

איתן גינזבורג: אני אגיד לך רעיון שעולה במוחי.

איתן גינזבורג: אנחנו לא מקימים את המדינה היום מאפס, לא מתחילים לקבוע היום את השמות מהתחלה, ברוך ה' יש בישראל הרבה מאוד שמות.

איתן גינזבורג: השמות האלה הם לא שמות עלומים, אלה שמות שמעוגנים ברשומות השונות, בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, במשרד הפנים, בוועדה הממשלתית לשמות.

איתן גינזבורג: יש הרבה מאוד גורמים שקובעים שמות, בסוף הכול מעוגן במאגר אחד, למשל בלמ"ס, זה נמצא שם, ברשות האוכלוסין וההגירה, זה נמצא שם.

איתן גינזבורג: משם אפשר לשאוב את השמות.

איתן גינזבורג: זו דוגמה אחת.

איתן גינזבורג: דואר ישראל, למשל, יש לו את כל שמות הרחובות בישראל, זה מאגר אחר, אם את רוצה לקחת אותו.

רונית גדיש: אתם נותנים לנו חופש לבחור מאיזה מאגר לקחת, עם כל השגיאות שיש שם, ולהחליט מה נכון, מה לא נכון?

רונית גדיש: או שאולי כדאי ש - - -

איתן גינזבורג: שגיאות?

איתן גינזבורג: אנחנו רוצים שאתם תתקנו את השגיאות.

רונית גדיש: יש לי שאלה, אולי כדאי שכל הרשויות שיש להם רשימת שמות, שישלחו לאקדמיה למשל.

שרן השכל: לא, משום שאז ישלחו לך 260 רשימות ואין צורך בכך כאשר את יכולה להוריד מהמרכז לסטטיסטיקה, את מורידה משם קובץ אחד, במקום 260 קבצים, מאגר אחד של כל שמות הרחובות במדינת ישראל.

שרן השכל: אם את רוצה שאנחנו ניכנס לפרוצדורה בתוך חקיקה, או בתוך תקנות של איך תעשו את זה, אנחנו יכולים לשבת מספר שעות, אני ואיתן עכשיו, ולקבוע לכם מאיפה להוריד את הרשימה ומה לעשות ומה סד הזמנים.

שרן השכל: אנחנו בעיקרון סומכים עליכם, כאשר ניתן לכם תקציב מסוים ואולי כוח אדם מסוים, שאתם יודעים בצורה הטובה ביותר לבצע את זה.

שרן השכל: אם את אומרת לי שגם את זה אתם לא יודעים ואתם צריכים הנחיות והוראות מאיתנו, אני אשמח לשבת ביחד עם איתן ונוסיף תקנות לעניין החקיקה הזו ונגדיר לכם בדיוק איך לבצע את זה.

שרן השכל: אבל חשבנו שיש לכם את היכולת ואת הניסיון לבצע את זה.

רונית גדיש: אני רק לא רוצה שהחוק יהיה תלוי בגורמים, שאנחנו צריכים שגורמים אחרים ישתפו איתנו פעולה, שהחוק לא מדבר עליהם.

שרן השכל: אז בואי תסבירי לי איזה גורמים.

שרן השכל: אם תגידי לי איזה גורמים, גם אני לא יודעת, את רוצה שאני אשב לרשום את זה אני ארשום את זה.

איתן גינזבורג: אני חושב שאנחנו הבנו את הכיוון, אם צריך נקבע את זה בחוק, מאיפה ימשכו האקדמיה.

שרן השכל: אין בעיה, אז נרשום את זה גם.

איתן גינזבורג: הגם שיש איזה מין תחושה שאם הייתם יושבים על זה לבד אתם הייתם יודעים.

איתן גינזבורג: כשלא רוצים אז לא רוצים.

שרן השכל: אם רוב ההכנה לקראת הדיון הייתה למצוא מנגנון של איך לבצע את זה, במקום למה לא לבצע את זה, אז נראה לי שהייתם יושבים ככה שעה ומוצאים את הפתרון לזה.

שרן השכל: אתם לא מעוניינים למצוא את הפתרון, תגידו לנו, אנחנו נעשה את זה בתקנות, אין בעיה.

שרן השכל: אנחנו עשינו את זה כבר בעבר בחקיקות נוספות.

תמי סלע: אני רק אגיד שכבר בחוק הקיים, הרי זה תיקון לחוק קיים, יש כמובן הוראת ביצוע שמאפשרת לקבוע תקנות וגם, כמו שנאמר פה, הכוונה היא לא להתערב בסמכות של הגופים שהיום מוסמכים לקבוע את השם, אלא רק בכללי התעתיק והכתיב.

תמי סלע: אז ברור שצריך להיות שיתוף פעולה עם הגורמים שקובעים מהו השם ורק במאגר הזה לכלול את התעתיק והכתיב של השמות.

תמי סלע: אבל עוד פעם, אני לא אומרת שזה פשוט, אני רק מנסה לייצר הבהרות בתוך משרדי הממשלה.

איתן גינזבורג: אגב, אני לא יודע עד מתי אנחנו קבועים - - -

שרן השכל: יש לנו עוד עשר דקות.

יואל אליצור: אם ככה אני מבקש רשות דיבור.

שרן השכל: מי אדוני?

יואל אליצור: שמי פרופ' יואל אליצור, ועדת השמות הממשלתית.

שרן השכל: אנחנו נגיע גם אליך, אל תדאג.

איתן גינזבורג: אני מציע, גברתי, אני לא יודע מה הכוונות שלך היום ביחס להצבעה או לא, א' להקריא, שתהיה הקראה כבר קרואה, הייתי גם מציע להצביע, ואפשר לתקן בשנייה ושלישית, אנחנו לא בורחים לשום מקום.

איתן גינזבורג: אולי הכנסת תפוזר, אבל עד אז אנחנו עדיין כאן.

איתן גינזבורג: מה שנקרא, בוא נתחיל להתקדם.

שרן השכל: אני מסכימה.

מירב כהן: רק אם אפשר להשלים את הדברים שלי.

מירב כהן: אני אהיה תמציתית מאוד.

מירב כהן: העליתם כאן קודם, העלתה גם האקדמיה וגם חבר הכנסת המציע ואת, יושבת הראש, העניין התקציבי.

מירב כהן: מבחינתנו האקדמיה מגישה תכנית עבודה לשר התרבות והספורט, למשרד שלנו אין את המשאבים.

איתן גינזבורג: בסדר, זה לא עניין של הוועדה הזאת הסעיף התקציבי, גברתי.

מירב כהן: אבל חשוב שזה יעלה על שולחן הוועדה.

איתן גינזבורג: בסדר, אז הנה, עלה, נאמר, נשמע, אמרת את חובתך, זה לא קשור עכשיו לתקציבים.

איתן גינזבורג: כשנדבר על תקציב המדינה נדבר על התקציב שהאקדמיה תקבל.

איתן גינזבורג: בואו נדאג קודם שהחוק הזה יעבור ואז נראה איזה תקציב מביאים להם.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ל - - -

שירה יהלומי: אפשר?

שירה יהלומי: ממשרד התחבורה.

שרן השכל: כן, לא שלחת לי פתק, אבל כמובן שאני אתן גם לכם את זכות הדיבור, אחרי משרד הפנים.

שרן השכל: כפיר יעקב נמצא איתנו?

כפיר יעקב: כן, בוקר טוב.

כפיר יעקב: עמדת המשרד תומכת בהצעת החוק של חבר הכנסת גינזבורג, ככל שהצעת החוק באמת תקודם אנחנו רק חושבים שיש לקבוע לרשות המקומית לפנות לקבל אישור מהגורם המקצועי, אם זה האקדמיה ללשון עברית או האקדמיה ללשון ערבית ואז להעביר את האישור הזה במסגרת האישורים שהרשויות מעבירה למשרד הפנים, לוועדה המייעצת לקביעת שמות של רחובות, היא תעביר את זה אלינו ולא המשרד יידרש להתדיין מול האקדמיות השונות.

שרן השכל: המנגנון הוא שמשרד התחבורה מגיע ל - - -

תמי סלע: לא, זה משרד הפנים.

כפיר יעקב: אני אסביר.

כפיר יעקב: העירייה מבקשת לשנות שם של רחוב או לקבוע שם של רחוב, היא פונה למשרד הפנים ומשרד הפנים לא בודק את האיות של השמות, הוא בודק רק את ההליך הפרוצדורלי, תקינות התהליך, לדוגמה פרסומים שהעירייה צריכה לעשות, אישורים של בני משפחה כשמדברים על שמות של אישים מסוימים, שניתנת ההרשאה הזאת.

שרן השכל: בסדר גמור, תודה רבה.

תמי סלע: אפשר לשאול אותו שאלה מבחינת המנגנון?

איתן גינזבורג: תמי, נעשה את זה בשנייה-שלישית.

איתן גינזבורג: יש לנו עוד דרך ארוכה לעבור.

תמי סלע: הוא מדבר פה על זה שבמקום שגורם אחד, שהוא משרד הפנים, שיכול לייצר יותר אחידות יהיה הוא הגורם שבקשר מול האקדמיה - - -

איתן גינזבורג: אני לא חושב שהוא צודק.

איתן גינזבורג: היום העירייה לא מעבירה שום דבר למשרד הפנים ולא מפקחים בכלל.

תמי סלע: למה?

תמי סלע: הנה, הוא מתאר שיש פה צורך.

איתן גינזבורג: אבל מה אכפת לי מה הוא אומר, אני יודע מה קורה בפועל.

איתן גינזבורג: אני אישרתי עשרות שמות בעירייה, עשרות רחובות, והדבר הזה לא עובד.

תמי סלע: בסדר, אבל זה השתנה מאז 2016.

כפיר יעקב: חבר הכנסת, זה כן עובד.

תמי סלע: אנחנו מתעלמים מאיך שהדברים עובדים בשטח ואז התיקון פחות ישים.

תמי סלע: חשוב לשמוע.

איתן גינזבורג: תמי, היית בשטח?

תמי סלע: אבל יש פה מישהו - - -

איתן גינזבורג: אני הייתי בשטח.

תמי סלע: אבל דברים השתנו.

איתן גינזבורג: נכון, הייתי עד לפני שלוש שנים, אישרתי עשרות רחובות, מעולם משרד הפנים לא נתן לי אישור, לא ביקש שום דבר, לא העברתי לו דבר, שום דבר.

איתן גינזבורג: קיבלתי החלטה, העברתי במועצה, השלט נתלה.

איתן גינזבורג: העברתי ללמ"ס ולדואר, כדי שיידעו שיש רחובות כאלה.

איתן גינזבורג: אז אני מקבל את ההערה של אדוני, נראה במנגנון האם יעבירו לכם את האישור מראש, או האם מספיק שיעשו צילום מהאתר.

איתן גינזבורג: לא צריך גם ליצור בירוקרטיה ורגולציה נוספת ולהכביד על הסיפור הזה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: יואל אליצור, ועדת השמות הממשלתית, שלום.

יואל אליצור: וברכה.

יואל אליצור: אני מייצג את ועדת השמות הממשלתית.

יואל אליצור: נגיד ככה, הדיונים על מה שקורה במועצות המקומיות וברחובות לא בתחום שלנו.

יואל אליצור: התחום הציבורי הארצי כן בתחום שלנו, כלומר שמות היישובים, שמות המחלפים, צמתים, אתרים, זה התחום שלנו.

יואל אליצור: חוק היסוד של ועדת השמות הממשלתית בראשית ימי המדינה קובע שוועדת היא האחראית - - -

תמי סלע: החלטת ממשלה, אין היום חוק בעניין הזה.

יואל אליצור: החלטת ממשלה, בסדר, תודה.

יואל אליצור: ההחלטה קובעת שוועדת השמות אחראית על מתן השמות.

יואל אליצור: זה נושא ממש ממש לא פשוט, אני אתן דוגמה.

יואל אליצור: מנהרה מדרום לנצרת, אנחנו הופתענו לשמוע שהיא נקראת מנהרת הרשקוביץ, על שם חבר מע"צ שהתאבד.

יואל אליצור: אז אנחנו התכנסנו, קראנו למנהרה מנהרת הברית, היה דיון, על שם הברית בין העם היהודי לעם הדרוזי, ככה הוחלט לקרוא לה.

יואל אליצור: כיום, אני לא הייתי שם, אבל אני מבין שיש שם שלט עם מנהרת הברית, אבל יש קיר גדול של אבן שבו כתוב 'מעלה הרשקוביץ' ואת זה אי אפשר יהיה לשנות, כי יש כלל שמי שעושה הוא המחליט.

יואל אליצור: זו דוגמה להמון דברים, יש המון לחצים, המון רצונות לשמות הנצחה שהוועדה בדרך כלל לא רוצה בהם, היא רוצה ששמות המקומות לא יהיו בית קברות לפלוני או אלמוני, אפילו שאנחנו מאוד מעריכים אותו, כי אי אפשר לעשות את זה.

יואל אליצור: בוועדה יש מומחים ממדרגה ראשונה בהרבה תחומים, יו"ר הוועדה, פרופ' משה שרון, מומחה עולמי בערבית במקרה דווקא, ויש לנו רשימון שעבדו עליו שנים רבות והוא מכיל רשימות משנה והוא מתעדכן כל הזמן.

יואל אליצור: אנחנו באופן עקרוני הולכים אחרי ההחלטות של האקדמיה ללשון העברית גם בקשר לתעתיק לערבית, תיכף נדבר על זה, אבל לפעמים יכול להיות ויכוח.

יואל אליצור: דיברו פה הרבה על טעויות, באמת יש טעויות ויש בעיה בתעתיק, יש בעיה באחידות.

יואל אליצור: הבעיה באחידות היא בעיה קטנה יותר מטעויות.

יואל אליצור: אני אתן דוגמה אחת לדבר שבו כן היה לנו ויכוח עם האקדמיה, אבל גם היה סיפור של טעות.

יואל אליצור: ישנו קיבוץ מסדה בעמק הירדן הצפוני.

יואל אליצור: יום אחד אני עובר ואני רואה שכתוב בערבית מסעדה, ב-ע'.

יואל אליצור: לגבי הכתיב של התעתיק האנגלי של השם הזה, אנחנו בדעה שצריך לכתוב מסדה ב-S אחת והם בדעה שצריך לכתוב בשני S.

יואל אליצור: זה פרט, אבל בעיקרון אנחנו הולכים אחרי הדברים שלהם.

יואל אליצור: יש כאן שתי שאלות עקרוניות שלא עלו כאן.

יואל אליצור: שאלה עקרונית ראשונה היא האם התעתיק הוא אטימולוגי או שהוא משקף את המציאות בשטח.

שרן השכל: רגע, יואל, אני אומר כך, אנחנו קודם כל לא מתערבים לוועדת השמות הממשלתית באיזה שם הם בוחרים לעניין, אתה יודע, בית קברות או דברים כאלה.

שרן השכל: זה לא הכרעה וזה לא קשור להצעת החוק, זו החלטה של כל ועדה וועדה בפני עצמה, אנחנו לא מתערבים.

יואל אליצור: אני מתנצל, סטיתי מהנושא.

שרן השכל: אנחנו לא מתערבים בזה ולכן זה לא קשור.

שרן השכל: הדבר השני הוא לעניין איות השמות.

שרן השכל: אני מבינה שיכול להיות שיש ויכוח בין המשרד הממשלתי והבלשנים שיושבים בוועדת השמות הממשלתית לבין האקדמיה, ופה אמר חבר הכנסת איתן גינזבורג, ואני מסכימה איתו בעניין הזה, שאנחנו סומכים יותר על האקדמיה, שיושבים שם אנשים מומחים, מאשר בלשן אחד שיושב בוועדה כזו או בוועדה אחרת וכל אחד על פי דעת עצמו.

שרן השכל: אז אותו בלשן שיושב בוועדה הממשלתית או בתוך משרד התחבורה יפנה לגורם המקצועי שיוגדר בתוך האקדמיה ללשון עברית, ישאל אותו או יגיד: אני חולק על דעתכם, אני חושב שצריך ככה וככה, ותשב האקדמיה ללשון עברית, תשקול את השיקולים שלה, תעשה מחקר ותחליט האם לשנות את זה או לא לשנות את זה.

שרן השכל: אבל כגורם מוסמך אנחנו סומכים על האקדמיה מהבחינה הזו של להגיע לתוצאה הטובה ביותר והנכונה ביותר.

יואל אליצור: תני לי לגמור.

שרן השכל: במשפט.

יואל אליצור: הבנתי אותך.

יואל אליצור: אם עכשיו למשל האקדמיה ללשון עברית קיבלה החלטה עקרונית שתעתיקים בין ערבית לעברית הם נעשים על פי מה ששומעים באוזן של העברית של היום ולא לפי האטימולוגיה.

יואל אליצור: זה למשל מתבטא בכך ש - - -

שרן השכל: אז לא, בערבית יש לנו את האקדמיה ללשון ערבית שהיא תכריע בעניין הזה.

יואל אליצור: שנייה, תני לי לגמור שתי דקות רצופות.

יואל אליצור: הם קיבלו החלטה למשל שאת השם 'עטרות' כותבים בערבית ב-ת' ולא ב-ט', מפני שהיהודים לא מבטאים 'עטרות' אלא 'עתרות'.

מוסטפא כבהא: לא יכול להיות דבר כזה, זו הנחה מופרכת.

מוסטפא כבהא: אתה בא להתערב בעניינים – אתה אמרת שאתה מכבד את האקדמיה ללשון עברית, אז בוא תכבד את האקדמיה ללשון ערבית.

יואל אליצור: אתה לא נותן לי לדבר, אני בדיוק על זה בא לדבר.

יואל אליצור: דרך אגב, אני גם חבר באקדמיה ללשון העברית, אני לשונאי, אבל דעתי שלי הייתה כדעתך, שצריך לכתוב עטרות ב-ט', אבל דעתם הייתה לכתוב עטרות ב-ת'.

רונית גדיש: זה לא דעת האקדמיה, התעתיק מעברית לערבית - - -

איתן גינזבורג: חברים, זה ממש לא השיח, זה לא הדיון.

איתן גינזבורג: עם כל הכבוד לכל הבלשנים פה, זה לא הדיון, צריך להתקדם להצבעה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: יואל, אני מבקשת.

יואל אליצור: חברת הכנסת, חברי האקדמיה דיברו שעה.

איתן גינזבורג: אבל, אדוני, זה לא הדיון.

יואל אליצור: צריך להגיד את הדברים - - -

שרן השכל: סליחה, יואל, אני חייבת לעצור פה כי אנחנו כבר חרגנו מהזמן.

יואל אליצור: זה לא בסדר, אני באתי להגיד כמה דברים וקוטעים אותי בכל משפט.

שרן השכל: אני מבינה, אבל אנחנו כוועדה בכנסת וכמציע החוק לא רוצים להתערב בשיקול המקצועי של אותם אנשי מקצוע.

שרן השכל: אנחנו קבענו גורם שאנחנו סומכים עליו מספיק, בעניין עברית ואנגלית יוכרע על ידי האקדמיה ללשון העברית, בעניין הערבית יוכרע על ידי האקדמיה ללשון הערבית וזה יפורסם במאגר שיפרסמו האקדמיה ללשון עברית.

שרן השכל: אז זו ההכרעה שלנו מבחינה מקצועית.

שרן השכל: אנחנו מבינים שיש היום קושי ובדיוק את הקושי הזה אנחנו מתכננים לפתור.

יואל אליצור: יש לי בקשה, לדבר שתי דקות רצופות.

שרן השכל: לא, משפט סיכום אחד, אם אתה רוצה.

שרן השכל: עניתי לך גם על הדברים שהעלית, אני מבינה את ה - - -

יואל אליצור: לא, לא הספקתי להעלות, נקטעתי בכל משפט.

שרן השכל: אז לצערי זה כבר חמש דקות.

יואל אליצור: הכנתי דברים, רשמתי לעצמי לומר דברים ולא נתנו לי שתי דקות.

שרן השכל: אבל הדברים שאמרת גם אני אמרתי לך, זה לא דברים שאנחנו עוסקים בהצעת החוק הזו.

יואל אליצור: את לא ענית על מה שאני רוצה בכלל לומר.

שרן השכל: אבל אמרת.

שרן השכל: יואל, אני מתנצלת, תם זמננו.

שרן השכל: במידה שיהיה דיון נוסף אני אוכל לתת לך עוד שלוש-ארבע דקות.

יואל אליצור: זה לא היה הוגן, יש לי דברים חשובים לומר אותם ולא נתתם לי לומר אותם.

שרן השכל: אם יש לך עוד דבר חשוב אחד, אתה מוזמן לומר אותו עכשיו.

יואל אליצור: מכיוון שכבר נקבעו חוקים לתעתיק בין ערבית לעברית באקדמיה ללשון עברית והאקדמיה ללשון ערבית עשויה לקבוע תעתיקים אחרים זה ישפיע על הפיכת כל הרשימון שאני הכנתי אותו, אני הייתי בין המכינים שלו במשך שנים, על בסיס עקרונות של האקדמיה שלא אהבתי, ועכשיו הם יתהפכו, אז זה ייצור בלגן גדול.

שרן השכל: נכון, זה עלול בצעד הראשוני לייצר שינויים, השינויים האלה ייכתבו בתוך המאגר, הרשויות המקומיות או הרשויות הממשלתיות יצטרכו לשנות את השילוט הזה, אנחנו מבינים את הקושי הזה, אבל זהו.

איתן גינזבורג: עושים יישור קו.

איתן גינזבורג: תשבו ביניכם לקראת הקריאה השנייה והשלישית ותגיעו להסכמות.

יואל אליצור: ב', סליחה - - -

שרן השכל: לא, סליחה, אני חותכת את זה פה, סליחה, יואל.

יואל אליצור: זה לא הגון.

שרן השכל: יואל, אני מתנצלת, תם זמן הדיבור שלך.

יואל אליצור: לא נתת לי שתי דקות.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני מסתכלת על השעון וניתן לך הרבה יותר משתי דקות.

יואל אליצור: לא נכון, קטעו אותי בכל משפט.

שרן השכל: לא, לא, לא.

שרן השכל: אתה לא יכול לדבר שלא בזכות דיבור, תם זמנך, אדוני.

יואל אליצור: את לא בסדר, תודה רבה.

שרן השכל: תודה, אני יודעת, אומרים לי את זה הרבה.

שרן השכל: משרד התחבורה והבטיחות בדרכים שטרם דיבר, מי הנציג שרוצה לומר את הדברים?

שירה יהלומי: עו"ד שירה יהלומי.

שירה יהלומי: קודם כל אני רוצה לחדד ושיהיה ברור, רוב השיח היה כאן על התחום המוניציפלי, שהוא לא בתחום הסמכות של משרד התחבורה.

שירה יהלומי: משרד התחבורה עוסק בתחום הבין עירוני.

שרן השכל: כן, אבל פה מדובר גם על גשרים, על דרכים, על השילוט כמובן.

תמי סלע: על יישובים.

שירה יהלומי: נכון, אז זה מה שאני רוצה לומר, רוב השיח פה היה על התחום המוניציפלי, שהוא כנראה התחום הבעייתי יותר, כי משרד התחבורה פועל - - -

איתן גינזבורג: לא, ממש לא, רוב הדוגמאות היו דווקא לא מהתחום המוניציפלי.

שירה יהלומי: משרד התחבורה מכיר בבעיה שהיא אכן קיימת והצעת החוק, הרציונל שעומד מאחוריה הוא כמובן מבורך וחשוב, ומשרד התחבורה פועל הרבה שנים גם לקביעת השמות עצמם, כנציג בוועדת השמות הממשלתית, וגם לכללי התעתיק יש מסמך שנקרא 'שמות יעדים בשילוט הדרכה', שכולל גם כללים והנחיות לאיך כותבים שילוט וגם רשומון מאוד ארוך של כל שמות היישובים, האתרים, כל מה שבסמכות משרד התחבורה.

שירה יהלומי: זו טבלה עם תעתיק ללועזית ותעתיק לערבית אחרי שנים של עבודה יחד עם האקדמיה ללשון ערבית ויחד עם יועצים שהם חברים באקדמיה ללשון עברית גם.

שירה יהלומי: כלומר יש כבר מסמך קיים בשטח, הנוסח האחרון יצא באפריל.

איתן גינזבורג: מצוין, אתם עוזרים להם.

איתן גינזבורג: תעבירו לאקדמיה.

שרן השכל: תעבירו לאקדמיה ללשון עברית.

שירה יהלומי: הם מכירים את המסמך.

תמי סלע: זה מתבצע בשיתוף פעולה.

איתן גינזבורג: אז עכשיו הם יעבירו לכם אותו והוא יוטמע בתוך המאגר.

שירה יהלומי: ולכן האקדמיה, אם זה יוטל על האקדמיה, היא תצטרך להוסיף רק את השמות בתחום המוניציפלי, כי בתחום הבין עירוני כבר קיים.

איתן גינזבורג: גברתי, יהיה מאגר אחד, לא אתם תיצרו מאגר לעצמכם.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, אתם תרצו, מכיוון שהאקדמיה - - -

שירה יהלומי: זו הכוונה.

איתן גינזבורג: אז זו הכוונה.

איתן גינזבורג: עשיתם הרבה מאוד מהעבודה, חסכנו לאקדמיה הרבה מאוד עבודה.

שירה יהלומי: כן, זה דבר ראשון, אפשר להוסיף עליו.

שירה יהלומי: לגבי היישום בשטח, אני מסכימה על ידי מה שנאמר על ידי הילה, אני חושבת, חמש שנים זה זמן שהוא מאוד קצר, גם יישומית, גם תקציבית.

שירה יהלומי: נתיבי ישראל, פה הם מכונים החברה הלאומית לתשתיות תחבורה, הם כבר מזמן נקראים נתיבי ישראל, הם בתחום הבין עירוני אמורים להחליף את השלטים.

שירה יהלומי: אני לא רוצה להגיד מספר, אבל באמת מספרים מאוד מאוד גדולים של שלטים שצריך להחליף, זה משהו שלא יכול להתבצע בחמש שנים, זה לפחות עשר שנים וכמובן נצטרך להתחיל אחרי המאגר שיסתיים ולא מיום פרסום התיקון.

איתן גינזבורג: המאגר כבר קיים או לא קיים אצלכם?

שירה יהלומי: קיים, הוא באוויר, באתר, אפשר לפתוח ולהסתכל.

איתן גינזבורג: חשבתי שהוא לא קיים.

שירה יהלומי: אבל צריך להוסיף את כל ה - - -

איתן גינזבורג: אני מקווה שהתחלתם לעבוד על השינויים.

שירה יהלומי: נתיבי ישראל עובדים כל הזמן.

איתן גינזבורג: מצוין.

שירה יהלומי: בוודאי, אבל זו עבודה מאוד מאוד ארוכה.

שירה יהלומי: ושוב אני חוזרת ואומרת, אני מבינה שרוב העבודה היא דווקא בתחום העירוני כי אין בכלל מאגר ורק אחרי שיהיה מאגר נצטרך להתחיל להחליף.

איתן גינזבורג: משרד התחבורה לא חייב להמתין עד למאגר, הוא יוכל להתחיל להחליף אותם.

איתן גינזבורג: יש לכם אישור.

שירה יהלומי: זה נעשה בשטח, אבל חשוב להדגיש שהכללים - - -

איתן גינזבורג: אתם בסדר גמור.

שירה יהלומי: לא, זו לא המטרה.

איתן גינזבורג: אבל זו הדגשה חשובה.

שירה יהלומי: 'שמות יעדים בשילוט הדרכה', הם כוללים ומתבססים על ההחלטות של האקדמיה, אבל יש שם שני סוגי תעתיקים, גם התעתיק של האקדמיה כפי שהוא וגם תעתיק שאמור להיות בשילוט הדרכה לפי הכללים שקבע המשרד לתחבורה, מכיוון שיש לעתים הבדל - - -

איתן גינזבורג: כי המקף מתחת ל-H הוא סכנה בטיחותית.

איתן גינזבורג: הבנו.

שירה יהלומי: לא, בגלל ששמות ארוכים מדי יכולים להסיח את דעתו של הנהג.

איתן גינזבורג: די, באמת, נו.

איתן גינזבורג: תפסיקו עם השטויות האלה.

שירה יהלומי: זו אמירה בטיחותית של המשרד.

תמי סלע: צריך רק להגיד שלפי פקודת התעבורה, יש להם את הסמכות לקבוע סטנדרטים - - -

איתן גינזבורג: אני לא אומר שלא, יש הרבה סמכויות והכול בסדר והכול בטיחותי והכול זה, בגלל זה אנחנו נוסעים על 90 בכביש 1 כשכולם נוסעים שם, דוהרים על 110, אבל בטיחותי רק 90.

איתן גינזבורג: יאללה, בסדר, הבנו, אחלה, ועכשיו מה שהכי לא בטיחותי זה האורך של השם של היישוב.

שירה יהלומי: כי כשצריך לקבוע - - -

תמי סלע: אני לא מביעה עמדה לגופו, אני רק אומרת שהסמכות לפי החוק קיימת להם.

איתן גינזבורג: אבל בהרצליה יש דאבל Y וזה לא בעייתי.

שרן השכל: אתם רוצים להוסיף עוד משהו?

אלה פונאמרב: כן, מילה אחת.

אלה פונאמרב: אני יו"ר ועדת שילוט שמתקיימת ופועלת במשרד התחבורה.

אלה פונאמרב: אני רוצה לחדד שפורסם באתר משרד התחבורה מסמך שמות יעדים להדרכת שילוט ולגבי היישום, תיקון השילוט, חברת נתיבי ישראל מודעת אולי לא לכל הטעויות, אבל במידה שיש טעויות הם מנסים לשפר את השילוט בשטח.

אלה פונאמרב: צריך לקחת בחשבון שיש הרבה שלטים שהותקנו הרבה לפני אולי עשר ו-15 שנים, גם את זה צריך לקחת בחשבון.

אלה פונאמרב: בעצם אני חותרת לזה שחמש שנים שהוגדר בחוק זה קצר מדי וכדי שהחברות יתארגנו בצורה מיטבית צריך לתת הארכה לפחות עד עשר שנים ושהחול יחול אחרי שיוקם המאגר.

אלה פונאמרב: אנחנו נשמח גם להעביר את המסמך לאקדמיה ללשון עברית, הוא גם פורסם באתר, אפשר להתבסס עליו, אפשר לעשות תיאומים ושיתוף פעולה, אנחנו נשמח תמיד.

שרן השכל: אוקיי, תודה רבה על הדברים.

תמי סלע: יש לי כמה דברים לצורך הניסוח אם אתם רוצים.

שרן השכל: בואו נתחיל להתכנס.

שרן השכל: קודם כל נתחיל בהקראה ונדון סעיף סעיף.

תמי סלע: אני אקרא ואז יש לי כמה נקודות.

שרן השכל: אנחנו כבר נגיד שבסעיף 1 כמובן בחוק המוסד העליון ללשון עברית, אחרי סעיף 10, יבוא, אז קודם כל בהגדרות, אנחנו צריכים גם את ההגדרה של המוסד ללשון עברית וגם את המוסד ללשון ערבית.

תמי סלע: לא צריך את ההגדרה, כי זה בתוך החוק.

תמי סלע: הסעיף שמבקשים להוסיף הוא איות ומאגר שמות של מקומות ציבוריים.

שרן השכל: זה לא המוסד, האקדמיה ללשון עברית תקבע את אופן האיות של שמות מקומות ציבוריים בעברית ובלועזית.

תמי סלע: זה בתוך חוק המוסד ללשון עברית, ובחוק המוסד ללשון עברית הוא מכונה המוסד, לכן אין בעיה.

רונית גדיש: חוק המוסד העליון למדע הלשון העברית.

תמי סלע: חוק המוסד העליון ללשון עברית.

שרן השכל: אז את אומרת שבערבית זה מסמיך את האקדמיה ללשון ערבית?

תמי סלע: אולי נקרא ואז נשאל את השאלות ונדייק את התשובות.

תמי סלע: לסעיף הזה כמה הערות.

שרן השכל: קודם כל בתוך זה אני מציעה שנתקן שהמוסד, נרשום האקדמיה ללשון עברית ובערבית אנחנו נרשום המוסד לאקדמיה ערבית.

איתן גינזבורג: אם יורשה לי משפטית עכשיו, בסוף, אחרי 'בחוק זה – מאגר השמות', לעניין אופן האיות בתעתיק בערבית המוסד – בסוף המאגר הוא של המוסד לאקדמיה ללשון עברית.

תמי סלע: בדיוק.

איתן גינזבורג: ולכן המוסד יקבל, יתייעץ, לא יודע, איך שתנסחו את זה, עם המוסד ללשון הערבית.

תמי סלע: אז אם רוצים שהמאגר יהיה באחריות המוסד ללשון עברית אז פה צריך להיות חובת תיאום, שבאמת האיות והתעתיק של שמות בערבית יהיו לפי החלטתו, אבל לא בתוך - - -

שרן השכל: אז יש לנו סעיף 10א, אנחנו נוסיף סעיף ב' ובסעיף ב' נרשום: לעניין - - -

איתן גינזבורג: לעניין אופן איות התעתיק בערבית.

תמי סלע: תחת העיקרון, אבל העיקרון הוא שלעניין - - -

שרן השכל: המוסד האקדמי ללשון עברית יפנה לאקדמיה ללשון בערבית על מנת לקבל או לשתף פעולה.

תמי סלע: שזה ייעשה בתיאום.

מוסטפא כבהא: לא, אני מציע שיהיה מאגר מטעם האקדמיה ללשון עברית, היא יכולה להיות בתוך המאגר הזה, אבל אנחנו - - -

שרן השכל: כן, זו הכוונה.

איתן גינזבורג: לא יהיו שני מאגרים.

שרן השכל: הכוונה היא שהאקדמיה לערבית תעביר את הנוסח לאקדמיה לעברית והיא תפרסם את זה במאגר שלה.

תמי סלע: שלעניין האיות והתעתיק בערבית, זה יהיה בהתאם להחלטות המוסד העליון ללשון ערבית.

שרן השכל: ובתיאום עם האקדמיה ללשון עברית.

תמי סלע: צריך, אני חושבת, בנוסף לאיות להוסיף גם תעתיק, אלה שני דברים נפרדים.

תמי סלע: כרגע כתוב איות, צריך להוסיף תעתיק.

מוסטפא כבהא: אנחנו רוצים לשפר, לקבל את מלוא הסמכות שלנו.

תמי סלע: מכיוון שהנושא של תעתיק מופיע כבר היום בחוקים שלהם כחלק מהאחריות של המוסדות האלה, כתוב איות, דקדוק, תעתיק, מינוח, אז אין בעיה להוסיף פה תעתיק, כולם מדברים על זה שתעתיק זה אחד הדברים שצריך להתייחס אליהם בשלטים.

תמי סלע: דבר נוסף ההגדרה של מקום ציבורי.

תמי סלע: כרגע היא מפנה להגדרה, כמו שאמרתי קודם, בפקודת העיריות שהיא חלה על הדברים שהם תחת האחריות של הרשויות המקומיות.

תמי סלע: אם רוצים להחיל את זה גם על הדברים הארציים אז צריך להוסיף, אפשר להציע, יישובים, אתרים, יש אפילו פירוט, זה לפי הסמכויות שכתובות בהחלטת הממשלה לגבי ועדת השמות הממשלתית, איזה דברים הם באחריותם.

תמי סלע: ולעומת זאת את ההגדרה של צרכי הציבור, שהיא לקוחה מסעיף של הפקעת מקרקעין והיא רחבה הייתי מורידה בהקשר הזה.

שרן השכל: אז בעצם מקומות ציבוריים, מקום ציבורי כהגדרתו בסעיף זה לפקודת העיריות, וכן ועדת השמות הממשלתית, ועדת השמות - - -

תמי סלע: לא, לא נפנה להחלטת ממשלה, אלא נכתוב את המקומות עצמם, יישובים, אתרים, אתרי תעסוקה ותיירות, יש שם רשימה.

איתן גינזבורג: תמי, אני ממש אומר לך שזו לא בעיה מבחינתנו, אבל כדי לא לעכב את זה אפשר גם לעדכן את זה בקריאה השנייה והשלישית.

תמי סלע: אבל עדיף - - -

איתן גינזבורג: עדיף, אני מבין, אבל אנחנו בסד זמנים.

תמי סלע: אם יש לנו תשובות אז ננסח ב - - -

איתן גינזבורג: בסדר, אבל את יודעת, אנחנו לא - - -

תמי סלע: מה שיישאר - - -

איתן גינזבורג: בסדר, בואו נמשיך.

איתן גינזבורג: תיקון פקודת העיריות.

תמי סלע: פקודת התעבורה.

תמי סלע: טוב, נגיע לתיקון פקודת העיריות ואחר כך נשאל את השאלה הזאת לגבי פקודת התעבורה.

שרן השכל: אז רגע, מה אמרנו?

איתן גינזבורג: כל עניין המקום הציבורי, יש עניין הגדרתי.

איתן גינזבורג: אני הצעתי שני דברים, קודם כל אני לא מתנגד למה שאת אומרת, צריך לשבת ולדון בזה.

איתן גינזבורג: אני גם חושב שאפשר לשייף את זה בקריאה השנייה והשלישית.

תמי סלע: לשייף כן, אבל שאת העיקרון הזה של - - -

שרן השכל: שנייה, הרי יש חוק שמסמיך - - -

איתן גינזבורג: לא, זה החלטת ממשלה.

תמי סלע: ועדת השמות הממשלתית זאת החלטת ממשלה, אבל יש שם התייחסות לאיזה סוגים, מה תחום אחריותה, איזה מקומות ציבוריים.

איתן גינזבורג: יש שם הגדרה, נעתיק אותה.

שרן השכל: אבל במקום את כל תחום אחריותה פשוט את ההחלטות, כלומר ועדת השמות הממשלתית.

תמי סלע: נסח את זה בהתאם כך שזה יהיה גם על המקומות שהיום הם תחת אחריות ועדת השמות הממשלתית.

שרן השכל: אנחנו רוצים את ועדת השמות הממשלתית, אנחנו רוצים את ועדת השמות של משרד התחבורה.

תמי סלע: זה מקביל.

איתן גינזבורג: זה אותו אחד.

תמי סלע: פשוט הם הגורם המבצע והם הגורם המחליט על השמות, ופנים זה הרשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: נציג משרד התחבורה נמצא בתוך הוועדה הממשלתית.

איתן גינזבורג: הוועדה הממשלתית זה לא מעוגן בחוק, זה העניין, זה לא מוסד חוקי.

תמי סלע: נכון, ניתן לנסח את זה וכאמור ללטש בהמשך.

תמי סלע: אני עוברת לתיקון פקודת העיריות ואני כבר אגיד שתיקון מקביל צריך גם בפקודת המועצות המקומיות, יש סעיף מקביל.

איתן גינזבורג: מועצות מקומיות, הכוונה מועצות אזוריות.

תמי סלע: אזוריות אין סעיף.

תמי סלע: את זה למשל נבדוק בשנייה ושלישית, איך זה חל שם.

אהוד פלדמן: המילה לועזית לא מתאימה, אותיות לטיניות או לטינית.

תמי סלע: כמו שזה כתוב בסעיף המקורי, זה צריך להיות בהקבלה.

תמי סלע: אותיות לטיניות גם ב-10א וגם בהפניה בפקודות.

קריאה: לועזית זה כל שפה, זה רוסית, זה סינית.

איתן גינזבורג: זה לא אמור להיות אנגלית?

קריאה: זה לא אנגלית.

מוסטפא כבהא: כאן גם אני חושב שצריך להכניס את האקדמיה ללשון ערבית.

תמי סלע: כן, זה מה שאמרתי בדיוק.

תמי סלע: הרישה, נקראו שמות כאמור על שם אישיות או לציון אירוע, מושג או מקום, לא חושבת שצריך את ההקדמה, כי בעצם כל שם שהרשות קוראת רוצים להפנות למאגר, גם אם הוא לא על שם אישיות, או אירוע או מושג.

איתן גינזבורג: בסדר.

תמי סלע: כאמור, התאמה לזה גם בפקודת המועצות המקומיות, בסעיף הרלוונטי, 24ב.

שירה יהלומי: אם יורשה לי להתייחס לעניין הזה, פקודת המועצות המקומיות חלה על מועצות מקומיות מסוג מועצות אזוריות ומועצות מקומיות שהן רשותיות ולכן ההחלה בפקודה מכסה את כל סוגי המועצות המקומיות.

איתן גינזבורג: מצוין.

תמי סלע: דבר נוסף, היום בפקודת התעבורה, כמו שאמרתי, יש סעיף שנותן את הסמכות לשר התחבורה באישור ועדת הכלכלה לקבוע כללים לגבי הכתיב של שמות מקומות על שלטים, ויש באמת תקנות שמתייחסות לעניין הזה.

תמי סלע: אם רוצים לעגן את המחויבות לבדוק במאגר גם של משרד התחבורה, כשהוא קובע שלטים, אני חושבת שנדרש תיקון גם לסעיף בפקודת התעבורה בהקשר הזה או להכניס איזה שהוא תיקון.

שרן השכל: אני מניחה שאפשר שהוא ייקבע על פי מה שהאקדמיה ללשון עברית קבעה, למעט מקרים חריגים שיעלו לשר התחבורה שהוא יוכל להכריע בעניין הבטיחות.

שירה יהלומי: מה זה מקרים חריגים?

איתן גינזבורג: כשיש מחלוקת.

שרן השכל: ברגע שאתם לא רוצים את התכתיב כפי שנקבע על ידי האקדמיה - - -

איתן גינזבורג: אם יש מחלוקת, אם אתם חושבים שראשון לציון עם דאבל Y זה סכנה ציבורית, שתחליט על זה שרת התחבורה, האם דאבל Y זה סכנה בטיחותית או לא.

מרכוס סיינוק: נקבע סט כללים מפורט למקרים האלה.

מרכוס סיינוק: כמו שיש כללים של התעתיק גם של - - -

שרן השכל: אז אנחנו נשמח שתעבירו לנו את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית כדי לבדוק אותם, את העניין של החריגים, ואנחנו נחליט האם גורם מקצועי במשרד, כמו השרה או המנכ"ל, או מישהו יכריע.

שרן השכל: כרגע אנחנו נקבע שזה המנכ"ל או השרה או מי שהשרה מינתה לעניין הזה.

שרן השכל: תעבירו לנו את העניין של ההגדרות ואני ואיתן נכריע האם אנחנו נישאר עם אותן הגדרות או עם השרה.

שירה יהלומי: אני לא בטוחה שהבנתי, סליחה.

שרן השכל: כרגע, נכון לעכשיו מה שאנחנו נכתוב זה שלעניין משרד התחבורה ברגע שיש שם - - -

איתן גינזבורג: זה לפי המאגר.

שרן השכל: השם יהיה בהתאם למאגר, למעט מקרים חריגים שמשרד התחבורה מדגיש שהם סכנת בטיחות, הם יועלו לערר, נקרא לזה, אצל המנכ"ל או אצל השרה או מי מטעמה שמונה לעניין והם יוכלו להכריע בעניין האם זה יהיה לפי האקדמיה ללשון או לפי - - -

שירה יהלומי: אני לא חושבת שזה מנגנון שיכול לעבוד.

איתן גינזבורג: אז אנחנו נדייק את זה לקראת השנייה והשלישית.

שרן השכל: תעבירו לנו הצעה לנוסח לקראת שנייה ושלישית ואנחנו נדון בה ביחד.

שרן השכל: אין בעיה, נשב שלושתנו במשרד ונכריע.

תמי סלע: רק בהקשר הזה, היום זה סעיף שהוא מסמיך להתקנת תקנות, סעיף 70 לפקודת התעבורה, הוא לא קובע את ההסדר עצמו, אלא הוא מסמיך להתקנת תקנות, כך שאת הליטוש אפשר לעשות במסגרת התקנות.

תמי סלע: מה שאפשר זה בסעיף המסמיך לכתוב שזה בהתאם למאגר השמות ואולי באיזה שהוא ליטוש שיאפשר גם שיקול דעת נוסף בקביעת התקנות, ולא להיכנס להסדר עצמו.

תמי סלע: שוב, זה חשוב בשלב הזה להכניס את זה לפחות ברמה הזו בקריאה הראשונה ואז בהמשך לעשות ליטוש לקראת שנייה ושלישית.

שרן השכל: כרגע לעשות את זה לבחינת ערר של השרה או מי מטעמה ולקראת שנייה ושלישית - - -

תמי סלע: אני אומרת שוב, זה לסעיף מסמיך לקביעת תקנות, פחות מתאים להיכנס להסדר של ערר לשרה או מי מטעמה, אלא רק להפנות לזה שיש מאגר שמות.

תמי סלע: כשקובעים את התקנות - - -

שרן השכל: לא, אבל אנחנו לא רוצים שאוטומטית זה יהיה כמו היום.

שרן השכל: נקבע כרגע עם השרה או מי מטעמה ואנחנו נכריע לקראת שנייה ושלישית.

תמי סלע: איך בסעיף שמסמיך לקבוע תקנות אנחנו מוסיפים הסדר של השר?

תמי סלע: השר הוא זה שקובע את התקנות.

שרן השכל: לא, אנחנו לא מפנים כרגע לתקנות.

איתן גינזבורג: אנחנו אומרים שקביעת השם תיקבע על פי המאגר.

שרן השכל: ייקבע על פי האקדמיה.

איתן גינזבורג: זה התנאי הכללי.

תמי סלע: נכון.

תמי סלע: רציתי להוסיף שם, כי אחרת זה סותר.

איתן גינזבורג: נכון, שיהיה על פי האקדמיה, זה הכול.

מרכוס סיינוק: אם אפשר הערה.

מרכוס סיינוק: גם הכיתוב העברי מצריך כללים, כי אפשר לכתוב עם ניקוד ואפשר לכתוב בלי ניקוד, אפשר לכתוב בכתיב חסר או בכתיב מלא.

תמי סלע: יש חוקים.

מרכוס סיינוק: למשל הרשימון של ועדת השמות - - -

איתן גינזבורג: אנחנו לא נכנסים לזה כרגע, אדוני.

איתן גינזבורג: יהיה על זה עוד דיון בוועדה הזאת ו - - -

מרכוס סיינוק: רק אני אומר שיש סט כללים, אז חשוב להתייחס גם לכללים ולא רק לרדת לכל מקרה לגופו של עניין.

מרכוס סיינוק: אם מסכימים על הכללים אז - - -

שרן השכל: ככל שיהיו הערות לנוסח אנחנו ניקח אותן בחשבון לקראת קריאה שנייה ושלישית.

שרן השכל: תגישו לנו אותן, אנחנו נעיין בהן, אנחנו נדון בהן ונכריע.

תמי סלע: עוד דבר, אני מגיעה עכשיו להוראות המעבר.

תמי סלע: אני קוראת את הסעיף ויש שם גם עניינים שצריך להכריע.

תמי סלע: החברה הלאומית לתשתיות תחבורה, צריך לתקן את השם, זה כבר לא נקרא ככה.

תמי סלע: כמה דברים לגבי הוראות המעבר.

תמי סלע: כרגע אין התייחסות לתקופה שעד אליה צריך להקים את המאגר.

תמי סלע: זה עניין אחד שאולי צריך לקבוע, אחר כך הגורמים שאחראים לשילוט, וגם למפות אגב, תוך כמה זמן הם צריכים להתאים את עצמם למאגר מרגע שפורסם שם חדש.

איתן גינזבורג: אולי בהקשר הזה צריך לקיים על זה מה שנקרא מחשבה יותר עמוקה וגם דיון מקדים ונלבן את זה בקריאה שנייה ושלישית.

איתן גינזבורג: צריך להוסיף לפקודת העיריות גם את המועצות.

תמי סלע: אבל אפשר גם לכתוב בדברי ההסבר שתקופת ההחלה של החוק גם לעניין - - -

שרן השכל: חמש שנים מרגע פרסום המאגר, אני מניחה.

תמי סלע: דובר פה על עשר.

תמי סלע: אני אומרת שאולי להשאיר את זה כמשהו שאולי ייבחן לקראת שנייה ושלישית, גם מבחינת כמה זמן צריך כדי לסיים את הקמת המאגר וגם כמה זמן צריך כדי ששלטים קיימים - - -

איתן גינזבורג: תרשמי את זה בדברי ההסבר.

תמי סלע: אז לא לכלול כרגע הוראת מעבר?

שרן השכל: לא לכלול כרגע, רק לרשום בתוך חמש שנים מרגע - - -

תמי סלע: זה אנחנו כותבים בהוראת המעבר הנוכחית.

שרן השכל: אנחנו נקבע שזה בתוך חמש שנים מיום פרסום המאגר, כרגע, אנחנו מבקשים הערות לנוסח ואנחנו מבקשים מהאקדמיה לחשוב כמה זמן ייקח לבנות מאגר כזה על מנת שנוכל להכניס את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

שרן השכל: אל תגידו לי עכשיו חמש-שש שנים כדי לתקוע את זה וכדי לא לעשות את זה, תנו לנו מספר שאתם מעריכים שבאמת ייקח לכם לבנות את זה, תבואו עם זה לקראת קריאה שנייה ושלישית ואנחנו נדון בזה אז.

תמי סלע: הדבר האחרון שאנחנו צריכים בשלב הזה, לשמוע מבחינת האוצר את ההתייחסות.

נורית רוכל: אפשר הערה?

נורית רוכל: אני נורית רוכל מהמרכז למיפוי ישראל.

נורית רוכל: אני אחראית מאגר השמות.

נורית רוכל: יש לנו את שמות הנחלים, חורבות, גם רחובות אני יזמתי ועשיתי מאגר לפי הכללים, אפשר להשתמש.

שרן השכל: מצוין.

שרן השכל: תעבירו את זה בבקשה לאקדמיה.

נורית רוכל: כל השמות שבעצם בוועדת השמות, אנחנו מייצגים את זה במפ"י.

שרן השכל: אז הנה, כבר עשו את רוב העבודה.

נורית רוכל: חלק.

אהוד פלדמן: חשוב לנו לדעת מה יש שם.

אהוד פלדמן: זה שעשו את העבודה, אנחנו צריכים לעבור על כל זה.

שרן השכל: לחלוטין, בגלל זה אנחנו רוצים לתת לכם לעשות את זה.

איתן גינזבורג: היא נותנת לך כלי.

איתן גינזבורג: השאלה מהיכן להשיג את המאגר, הנה קיבלת.

שרן השכל: אז יש לכם ממשרד התחבורה, יש לכם פה ממאגר השמות - - -

אהוד פלדמן: כשאתם רוצים לדעת כמה זה לוקח וכמה זה יעלה, אנחנו צריכים לדעת כמה יש שם.

איתן גינזבורג: היא יושבת ממש לצדך, אתה פשוט צריך להפנות את ראשך ולשאול אותה.

אהוד פלדמן: היא פה והיא יושבת שם והיא יושבת שם, כדאי שנדע מה זה כולל.

שרן השכל: נהדר, אז זו עבודת הכנה ואנחנו מצפים מכם שתבואו עם זה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

איתן גינזבורג: בדיוק, אני סומך עליכם לגמרי.

שרן השכל: עוד משהו?

רונית גדיש: העניין התקציבי, אין לו משמעות?

שרן השכל: נציג משרד האוצר נמצא איתנו?

שרן השכל: לא.

שרן השכל: כנראה לא חשוב להם, הם יצטרכו למצוא לזה תקציב.

תמי סלע: הם שלחו התייחסות?

איתן גינזבורג: הנושא הזה נדון בוועדת שרים.

איתן גינזבורג: אין התנהלות תקציבית מיוחדת מבחינת הכללים הפרלמנטריים.

שרן השכל: כן, אנחנו מניחים שזה תקנים באקדמיה ללשון.

איתן גינזבורג: גם במסגרת תקציב המדינה לשנת 2023 אנחנו נסדר את הדבר הזה.

רונית גדיש: צריך להכשיר בן אדם, זה לא אוטומט.

רונית גדיש: אנחנו נוכל לתת הערכה של זמן אחרי שנבין את העניין התקציבי ואנחנו נצטרך להכשיר אנשים או אדם.

איתן גינזבורג: גברתי, אנחנו לא נדע מה הסוגיה התקציבית.

קריאה: תכינו הצעה מסודרת שאפשר יהיה - - -

איתן גינזבורג: בדיוק, אנחנו לא נוכל להגיד לך מה ההצעה התקציבית כרגע, אבל לקראת השנייה והשלישית כדאי שתבואו – מכיוון שיש לכם אנשים שעושים את זה.

שרן השכל: כן, מדובר על תקן של אדם, אפשר להוסיף את התקן הזה לאקדמיה ללשון, לתקצב את התקן הזה ושהוא יהיה אחראי.

תמי סלע: בסדר, נבקש ממשרד האוצר את עמדתם אם הם רואים בזה עניין תקציבי או לא.

תמי סלע: אני מבינה שכרגע לא, לפי העמדה בוועדת השרים.

שרן השכל: כן, אנחנו לא חושבים שנדרש לזה יותר מתקן של אדם אחד, שלמעשה יהיה אחראי על הדבר הזה.

תמי סלע: בדרך כלל הם מעבירים בכתב.

איתן גינזבורג: זה עניין פרויקטאלי, זה פרויקט.

רונית גדיש: זה לא פעולות של – בכל זאת אפשר לתת לנו את המזכה שאנחנו יודעים מה צריך לעשות.

רונית גדיש: אנחנו יודעים מה העבודה הזאת דורשת וכמה זמן היא דורשת וצריך להכשיר בן אדם, כי המומחה שלנו כרגע הוא לא פנוי לזה.

רונית גדיש: זו משרה מלאה שצריך להכשיר לה אדם.

שרן השכל: נכון, זה תקן של אדם אחד שיישב ויכין את זה.

רונית גדיש: אבל את האדם הזה צריך להכשיר.

שרן השכל: אז אנחנו היינו שמחים אם הייתם מגיעים עם הדברים האלה כבר מוכנים מראש.

שרן השכל: הרי ידעתם שאנחנו דנים בהצעת החוק הזו, ידעתם מראש מה הצעת החוק הזו קובעת.

רונית גדיש: אנחנו צריכים להבין את העניין התקציבי.

איתן גינזבורג: לא, זה הפוך, אתם תגידו כמה צריך בשביל הדבר הזה ואנחנו נפעל מול שר התרבות.

איתן גינזבורג: זה לא קודם כל תביאו תקציב ואז נגיד לכם כמה זמן ייקח לנו.

איתן גינזבורג: זה לא עובד ככה.

רונית גדיש: בסדר, אני אשמח אם אתה תבוא לעזור לי לנהל את המזכירות האקדמית של האקדמיה.

איתן גינזבורג: אני לא עושה את זה, אני נותן לך את העבודה הזו.

חנן ארליך: לגבי שיתוף הפעולה בין האקדמיה ללשון עברית לזו הערבית, אני מציע שזה יהיה בתיאום, לא באחריות.

חנן ארליך: קשה להטיל אחריות על שני גופים במקביל, בסוף המאגר יושב באקדמיה ללשון עברית, אז שזה יהיה לגבי שמות בערבית בתיאום עם האקדמיה ללשון עברית.

שרן השכל: אוקיי, נעשה את זה ככה.

מוסטפא כבהא: למה, למה?

מוסטפא כבהא: זה לפי החוק של ייסוד האקדמיה ללשון הערבית, זו סמכות - - -

איתן גינזבורג: כן, אבל המאגר הוא באחריות האקדמיה ללשון עברית.

מוסטפא כבהא: אוקיי, אוקיי, אבל האיות והתעתיק הוא באחריות של האקדמיה ללשון ערבית.

תמי סלע: אני חושבת שאנחנו נכתוב מבלי לגרוע מהסעיף שאומר שזאת אחריות שלכם זה יהיה בתיאום.

איתן גינזבורג: אומרים אותו דבר.

מוסטפא כבהא: אחריות בתיאום כן.

שרן השכל: מבלי לגרוע מסמכויות האקדמיה ללשון ערבית ייעשה בתיאום יחד איתם.

תמי סלע: יש סעיף שקובע את זה במפורש.

חנן ארליך: לגבי הזמנים, חשוב שזה יופיע בגוף החוק, העניין של הארכת המועדים, שזה יהיה רק מתום הקמת המאגר.

שרן השכל: כן, זה מה שאמרנו.

חנן ארליך: גם בהתאם להחלטת ועדת השרים.

תמי סלע: שחמש השנים הן מתום הקמת המאגר, אבל אין כרגע עוד החלטה לגבי תחילת החוק.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: קודם כל אני רוצה להודות לכל מי שהגיע לפה, אני מבקשת, אנחנו רוצים לקדם את הצעת החוק הזו בזריזות, זאת אומרת שגם קריאה שנייה ושלישית, אני כבר אומרת לכם, תקרה במהירות.

שרן השכל: לכן אני מבקשת לדיון הבא, לקראת קריאה שנייה ושלישית, תבואו מוכנים עם הצעות לנוסח, עם נתונים, עם מספרים.

שרן השכל: ככל שתרצו שאנחנו נשנה את הנוסח או ניתן תקציב או ניתן סמכות תבואו מוכנים למה, כמה, איך, כדי שנוכל לדון ולדאוג לזה מראש.

איתן גינזבורג: כי מה שלא יהיה אנחנו נכריע.

שרן השכל: נכון, בוודאי.

תמי סלע: אז בכפוף לכל השינויים שנאמרו פה.

שרן השכל: בכפוף לכל השינויים עליהם שוחחנו והגענו כאן אני מעלה את הצעת החוק להצבעה כפי שהיא.

שרן השכל: מי בעד?

שרן השכל: נגד?

שרן השכל: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה.

שרן השכל: אושר.

שרן השכל: אנחנו נביא אותה לקריאה ראשונה, וכמו שאמרתי, אחרי שהיא תעבור אנחנו כבר נקבע דיון נוסף לעוד שבועיים-שלושה שבועות.

שרן השכל: אני יודעת שזה זמן קצר, אבל זה הזמן שיש לנו לפני סיום המושב.

שרן השכל: אני אומרת לכם, שבו עכשיו ותתחילו להכין את הדברים, נוסחים, נתונים ומה נדרש לשם כך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.