ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 230, 2022-05-10 10:50

מיכאל ביטון: שלום.

מיכאל ביטון: אנחנו מתחילים דיון בנושא חשוב מאין כמותו: מקצוע הנהג בתחבורה הציבורית וזכויותיו.

מיכאל ביטון: הנושא הזה לא עוסק בשמירה על נהגים אלא בעתיד התחבורה הציבורית.

מיכאל ביטון: אם יש חסם להתפתחות של שירות אוטובוסים והסעות בישראל זה הרצון והנכונות של אנשים צעירים לעבוד כנהגים בתחבורה ציבורית.

מיכאל ביטון: חברות נלחמות על העובדים, חברות לוקחות אחת מן השנייה נהגים, אבל צעירים ישראלים חוששים להיות נהגים בתחבורה הציבורית.

מיכאל ביטון: האירועים שבהם ראינו פגיעה פיזית, מילולית, השפלה ועלבונות לנהגים מרתיעים נהג מלרצות ללכת לעבוד בתחבורה הציבורית.

מיכאל ביטון: לפעמים הם הולכים לעבוד באוטובוס של תיירים או לעבוד במשהו נוח יותר אבל להסיע נוסעים בישראל זה אירוע קשה.

מיכאל ביטון: אנחנו יזמנו חוק שכבר קיבל מספר (פ), שבדברי ההסבר שלו קובע עבירה ייחודית של תקיפת עובד ציבור, כולל שלוש חלופות שהעובר עליהן דינו מאסר של שלוש שנים, ובלבד שהתקיפה קשורה למילוי חובתו או תפקידו של הנתקף.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים להכריז על נהגי אוטובוס כעובדי ציבור לעניין האכיפה המחמירה של כל מי שיפגע בנהג פיזית או מילולית או לא יאפשר לו למלא את תפקידו.

מיכאל ביטון: כמעט אין שבוע בישראל שעובר ללא פגיעה כזאת וללא הקושי הזה של נהגים למלא את תפקידם.

מיכאל ביטון: אני שמח שמנכ"לית משרד התחבורה נמצאת אתנו והיא תהיה הראשונה לפתוח.

מיכאל ביטון: אחרי כן ניתן לדוברים נוספים.

מיכאל ביטון: התעכבתי כי אני עוסק במשבר ענף החקלאות וההטלה והייתי בוועדת החינוך כדי להגיד כמה מילים, כי בעצם ניסו דרך הוועדה הזאת לבצע את רפורמת החקלאות.

מיכאל ביטון: הכנסת יודעת לתאם ואי אפשר לעשות הפרד ומשול בכנסת.

מיכאל ביטון: אנחנו יודעים לפעול גם בוועדת החינוך, למי שרוצה להסיט לשם מהלכים בסוגיית החקלאות.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לשמוע ממך, המנכ"לית, איך אתם רואים את הדברים.

מיכאל ביטון: אין לי בעיה של אגו, שהצעת החוק שלי תהפוך להצעה ממשלתית אם משרד התחבורה יעבור עליה, ילמד אותה ויתקן אותה.

נעמה לזימי: משרד התחבורה אישר לי את הצעת החוק הזאת וגם המשרד לביטחון פנים.

נעמה לזימי: מי שלא אישר את הצעת החוק הזאת, שגם אני הגשתי אותה בתחילת הכנסת, זה דווקא משרד המשפטים.

נעמה לזימי: שם אנחנו צריכים ללחוץ.

נעמה לזימי: רבים הגישו את הצעת החוק הזאת.

נעמה לזימי: צריך להגיד שמשרד התחבורה בעדה.

מיכאל ביטון: אני רוצה שהיא תהפוך להצעת חוק ממשלתית וכל מי שיגיש אותה יצטרף ויקבל את הקרדיט.

מיכאל ביטון: הקרדיט לא מעניין אותנו.

מיכאל ביטון: מעניין אותנו שנהג אוטובוס ציבורי בישראל ירגיש שמתייחסים אליו כעובד ציבור לכל דבר ועניין.

מיכאל ביטון: המנכ"לית, תציגי לנו את תוכנית העבודה שלכם בתחומים הללו, את הפערים, את המהלכים, את ההשקעות ואת העבודה המשותפת שלכם עם ארגוני הנהגים.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכל פרנק: שלום, תודה רבה, היושב-ראש וחברי הוועדה, וכמובן הנוכחים והצופים.

מיכל פרנק: קודם כול, אני מברכת על היום הזה ועל הדיון הספציפי הזה כי הנושא משותף לחלוטין למדיניות שלנו ובאמת נמצא בליבת המדיניות שלנו.

מיכל פרנק: אני באמת מודה לכם על היוזמה.

מיכל פרנק: תיכף אתייחס ספציפית להצעת החוק, שכפי שאמרה חברת הכנסת לזימי, אנחנו תומכים במהותה לחלוטין.

מיכל פרנק: למיטב ידיעתנו גם עמדת התביעה המשטרתית וגם עמדת משרד המשפטים היא שהם כבר היום מפרשים כך בעצם, מגישים במקרים של אלימות נגד נהגים כתבי אישום על בסיס החוק הקיים בעניין פגיעה בעובד ציבור, התקנות המחמירות, שזה כבר מצוין.

מיכל פרנק: אם הכנסת תמצא צורך להיות מפורשת - - -

נעמה לזימי: משרד המשפטים אמר שהוא יוכל לקדם החלטת פרקליט, שזה מקביל לחוק, במקום החוק, והיה לנו דיון על זה לפני שמונה חודשים.

נעמה לזימי: אם זה יכול להיות בהקדם, שזה מקביל לחוק, זה מגשר את כל הסיפור, זה יכול להיות פתרון מצוין.

מיכל פרנק: אילת פלדמן נמצאת פה מטעם משרד המשפטים, אולי היא תרצה להתייחס אחר כך.

מיכל פרנק: מבחינתנו מהותית כולנו מסכימים.

מיכל פרנק: אחר כך אתייחס לתופעה הבזויה והמטרידה של אלימות נגד נהגים, שלצערנו מגיעה משני היבטים.

מיכל פרנק: אוטובוסים ונהגים גם נפגעים מפעולות טרור – יידויי אבנים באזורים רגישים וגם בלב המדינה – וגם נפגעים מאלימות ספורדית בתוך האוטובוס, אגרסיבית ולעיתים אפילו לצערי על רקע גזעני.

מיכל פרנק: זו תופעה שמטרידה אותנו מאוד.

מיכל פרנק: אני אישית פועלת מול מנכ"ל משרד הבט"פ, השרה פועלת מול שר הבט"פ וכולנו ביחד פועלים עם המשטרה כדי לנסות להקל בכל האמצעים, בין היתר על ידי המחיצות שמפרידות בין הנהג ובין סביבתו באוטובוס, שמקורן מן הקורונה אבל הבנו כולנו שהן עוזרות מאוד להגן על הנהג, זה חלק מן התופעה.

מיכל פרנק: אגב, גם צמצום, ובקרוב מאוד ביטול לחלוטין, של השימוש במזומן באוטובוס, נובע בחלקו מן המטרה להפחית חיכוך בין הנהג לציבור כדי שהנהג יתרכז בנהיגה וחלילה לא יצטרך להיכנס לעימותים מיותרים.

מיכל פרנק: מעמד הנהג הוא בליבת העשייה שלנו.

מיכל פרנק: כפי שאתם יודעים ויודעות, התחבורה הציבורית היא מרכז העיסוק והמדיניות של משרד התחבורה בעידן הנוכחי.

מיכל פרנק: לידי יושב רן שדמי, מנהל הרשות לתחבורה ציבורית בפועל, שבמשך שנים רבות כיהן כמשנה למנהל הרשות, וככל שיהיו אחר כך שאלות ספציפיות הוא יתייחס.

מיכל פרנק: הוא וצוותו המצוין מובילים רבים מן המהלכים פה.

מיכל פרנק: כפי שאמרת, חבר הכנסת, על מנת לקדם תחבורה ציבורית יעילה, אמינה וטובה נדרשת התשתית שעליה אנחנו עובדים, והתשתית הזאת היא גם תשתית פיזית של מסופים, נתיבי העדפה, מבני מנוחה לנהגים ועוד, והיא כמובן גם התשתית האנושית, שהיא נהג האוטובוס וכל מה שתומך בעבודתו.

מיכל פרנק: אנחנו מקדמים סדרה רחבה של פתרונות לקידום רווחת הנהג, המקצועיות שלו, לרבות שיפור תנאי העסקתו.

מיכל פרנק: אנחנו גם מדברים על הקפדה על סוגיית שעות עבודה ומנוחה, גם לתועלת סוציאלית של הנהג וגם לבטיחות הנוסעים וכל משתמשי הדרך.

מיכל פרנק: אם אתם זוכרים, דיברנו גם על הטכוגרף הדיגיטלי, שנועד להעביר את הדבר הזה להיות מקצועי, וזה גם קודם ואושר בתוכנית העבודה שלנו.

מיכל פרנק: אנחנו מדברים על הגדלת תקציב לשעות הכשרה, שקיימת כבר השנה, וטיוב ההכשרה המקצועית וההכשרה.

מיכל פרנק: קיצור תהליכי הוצאת רישיון לנהגים זה אחד הדברים שחשובים לנו מאוד.

מיכל פרנק: רק לפני כעשרה ימים פרסמנו מתווה למענקים למפעילי התחבורה הציבורית, להכשרה של כ-2,500 נהגים חדשים, עד 50,000 שקל לנהג, שמטרתו בין היתר לעשות תהליך מואץ של הכשרה, שכולל מענקי מחיה בזמן ההכשרה.

מיכל פרנק: זה יוריד חסם להרבה מאוד אוכלוסיות ויזמין אותן לבוא ולהצטרף למשפחת נהגי האוטובוסים.

מיכל פרנק: אנחנו מתעסקים בטיפול אינטנסיבי מאוד בתשתיות.

מיכל פרנק: יש תוכנית שלמה, שאנחנו כבר בערך בשני-שליש ממנה, של תוספת חדרי מנוחה בקצות הקווים, במקומות שבהם מיפינו וזיהינו שחסרים חדרי מנוחה לנהגים, מקום ראוי שבו הנהג יכול לשבת במבנה ממוזג, עם שירותים ראויים וכל הדברים שאני מניחה שנשמע כאן, ואנחנו שמענו רבות על צרכי הנהגים.

מיכל פרנק: יצרנו 48 מבנים כאלה, ועוד 17 נמצאים בתהליכים מתקדמים.

מיכל פרנק: בכ-20 אנחנו עדיין נתקלים בחסמים הבירוקרטיים הרגילים שיש בהקמת מבנים במדינת ישראל, כל מקום והסיפור שלו.

מיכל פרנק: במקביל לזה אנחנו גם עובדים עם מינהל התכנון ועם משרד המשפטים לנסות לייצר מסלול מקוצר לפחות למבנים יבילים למנוחה, כי אנחנו מחכים למבנים הקבועים.

מיכל פרנק: כפי שאמרתי, ביטלנו את התשלום במזומן החל מחודש אוגוסט.

מיכל פרנק: עד היום היה צמצום משמעותי מאוד.

מיכל פרנק: למעשה עם הרפורמה החדשה, שפוטרת גילאי 75 ומעלה מן הצורך לשלם באוטובוס, זה הוביל לכך שיכולנו לבטל את השימוש במזומן בכל הארץ.

מיכל פרנק: שוב לא תצטרך להיות התעסקות, שעוד מוסיפה מתח ועבודה לנהג.

מיכל פרנק: אנחנו מקדמים תוכנית מסיבית מאוד של נתיבי העדפה לתחבורה ציבורית.

מיכל פרנק: זה כמובן בראש ובראשונה מאפשר תחבורה ציבורית אמינה ורציפה בתדירויות ברורות וקבועות, אבל לא פחות חשוב מכך, זה יאפשר לנהג לנסוע בפחות עצבים, לא לעמוד בפקק עצום, לדעת שהוא מגיע בזמן מתחנה לתחנה, לא להיות במתח שהוא לא עומד ביעדים שלו או לא מגיע לסוף הקו או חלילה מפספס את זמן המנוחה שלו.

מיכל פרנק: הדברים האלה מזינים האחד את השני, וכפועל יוצא מכך כמובן המקצוע הוא יותר אטרקטיבי ונהגים יוכלו לעבוד בו היטב.

מיכל פרנק: יכול להיות שנהיה במחסור קטן יותר של נהגים אם האוטובוסים לא יעמדו בפקק אלא ייסעו ויגיעו ליעדם.

מיכל פרנק: כל הדברים האלה משמעותיים מאוד.

מיכל פרנק: אני גם רוצה להגיד שאנחנו מסתכלים איך אנחנו מקצרים תהליכים גם בדברים הללו, מה שקשור לצורך בעבודות תשתית מסיביות של הוספת נתיבים והרחבת כבישים, וזה לוקח זמן, כמו הרבה תשתיות תחבורה, גם לראות איך אנחנו עושים דברים במישור קצר-המועד, וכבר יש הרבה התקדמות בזה.

מיכל פרנק: כמעט בכל שבועיים אנחנו משתדלים לפתוח נתיב תחבורה ציבורית חדש ובאמת בקרוב מאוד יהיו התפתחויות חשובות מאוד בנושא הזה.

מיכל פרנק: התייחסתי לנושא האלימות.

מיכל פרנק: אני שוב חוזרת ואומרת, זה פשוט תופעה מזעזעת ונוראה.

מיכל פרנק: הנהג הוא משרת ציבור.

מיכל פרנק: הוא קודם כול אדם שעושה עבודת קודש לטובת הציבור.

מיכל פרנק: אסור לאף אחד לחשוב שהוא יכול להוציא את עצביו הנקודתיים או כל מטרה אחרת שלו חס וחלילה בצורה פיזית או אפילו מילולית על הנהג.

מיכל פרנק: אנחנו נלחמים בזה בכל דרך אפשרית.

מיכל פרנק: אנחנו לא יכולים להיות לבד בהיבט הזה.

מיכל פרנק: אכיפה היא אולי הכלי היחיד להרתעה אפקטיבית כשמדובר בכזה מערך מבוזר של אלפי אוטובוסים ומאות אלפי נסיעות יומיות.

מיכל פרנק: באשר לתנאי ההעסקה, תנאי השכר של העובדים, אין זה סוד, חברת הכנסת השרה מרב מיכאלי התבטאה פעמים רבות בעמדה נחרצת מאוד, זו גם עמדתה בלי קשר למשרד התחבורה, כמדיניות היא תומכת חזקה מאוד של עבודה מאורגנת ובוודאי של זכויות עובדים ושוויון זכויות והזדמנויות, אז היום הזה הוא בוודאי בראש מעייניה.

מיכל פרנק: אנחנו פועלות ביחד עם המשרד ועם הרשות בכל הכלים שבאמצעותנו כדי לקדם את נושא תנאי השכר, הוותק ורציפות התנאים של הנהגים.

מיכל פרנק: רן שדמי אחר כך יוכל לדבר אתכם, בשנים האחרונות באמת אחת לכמה שנים נעשו מהלכים משמעותיים, כלומר עלו בעשרות אחוזים תנאי השכר, אבל השוק מתפתח ויש אלטרנטיבות.

מיכל פרנק: העובדות הן שיש לנו מחסור של אלפי נהגים שצריך למלא אותו על מנת להפעיל את אותם אוטובוסים שאנחנו רוצים להוסיף למען הציבור.

אורי מקלב: יש תנאי במכרזים שאתם מוציאים בתחבורה הציבורית על שכר של הנהגים לא כשכר מינימום אלא כשכר מתאים?

מיכל פרנק: אני רוצה לדייק כי בסוף זה חשוב מאוד.

מיכל פרנק: משרד התחבורה והמדינה אינם המעסיקים של נהגי האוטובוס, למען האמת הם לא היו אף פעם, גם לא בתקופת אגד ודן, אבל בוודאי בשנים הרבות לאחור.

מיכל פרנק: יש מפעילים שזוכים במכרזים, אבל הם מפעילים פרטיים.

מיכל פרנק: יש ועדי התארגנויות, כולם מאוגדים, ויש כמובן ועדים של כל הנהגים.

מיכל פרנק: יחסי העבודה הם ביניהם.

מיכל פרנק: אנחנו לחלוטין מבינים ורוצים לתמוך ולסייע מן הצד אולי בהסכם קיבוצי שמדבר על התנאים מעבר לזה.

מיכאל ביטון: יכול להיות שאחד הקריטריונים במכרז הוא התחייבות להיקף השכר שישולם.

מיכאל ביטון: אתה לא דורש את זה אבל זה נותן לו ניקוד גבוה.

מיכאל ביטון: כאשר האחד אומר שהשכר ההתחלתי שלו הוא X ואילו השני אומר שהשכר ההתחלתי שלו הוא Y, זה יהיה אחד הקריטריונים במכרז ספקים.

אורי מקלב: יש מינימום אבל הוא נמוך מאוד.

אורי מקלב: יש גם סבסוד בשכר?

אורי מקלב: זה נושא מרכזי.

רן שדמי: אני ממלא מקום מנהל הרשות לתחבורה ציבורית.

רן שדמי: מה שקורה במכרזים שלנו, המינימום, שהמפעילים לא יכולים להציע פחות ממנו, מבוסס על ההסכם שנעשה ב-2018, שמדבר על 44 שקלים לשעה.

קריאות: 43 שקלים לשעה.

מיכאל ביטון: חברים, לא להפריע.

מיכאל ביטון: יש פה סדר.

מיכאל ביטון: נציגי הנהגים ידברו עוד מעט.

רן שדמי: אני מזכיר ש-43 שקלים לשעה זה במונחי 2018.

רן שדמי: להבנתי היום אנחנו כבר ב-44 שקלים לשעה.

רן שדמי: אפשר לבדוק אותי.

רן שדמי: זה סכום השכר לשעה, שאנחנו בודקים אותו כמינימום, שהוא כ-50% מעל שכר המינימום הקיים היום.

רן שדמי: מעבר לזה, אנחנו כמובן מתייחסים לכל עלויות השכר שהמפעילים מציעים במכרזים, שכוללים את הסבירות של זמני ההפסקה, של זמן הנסיעה, של התמריצים הנוספים שנותנים לנהגים.

רן שדמי: אנחנו מסתכלים על כל המכלול.

רן שדמי: מבחינת המינימום זה כפי שציינתי, שמתבסס על ההסדרה שעשינו ב-2018.

מיכל פרנק: רן הגדיר את זה.

מיכל פרנק: יש עוד אלמנטים, יש עניין של הכרה בוותק, שזה גם סוגיה שצריך לאפשר למעסיקים ולעובדים להגיע להבנות ביניהם.

מיכל פרנק: להבנתנו זה לתועלת הענף, אבל בתנאי שזה יהיה על דעת המעסיקים.

מיכאל ביטון: ראיתי לא מזמן פרסומות של חברות כדי לפתות נהגים להצטרף אליהן.

מיכאל ביטון: מצד אחד אהבתי שיש את הפרסומת, כי זה מאמץ של החברה לשפר את היחס שלה לנהגים, אבל זה ביטא עוד יותר את המחסור, שמתחילים לעשות קמפיינים כדי לפתות נהגים להצטרף, אז המחסור גדול.

מיכל פרנק: המחסור גדול, אגב ברכב כבד בכלל – נמצא כאן איגוד ההיסעים – גם במשאיות וברכב כבד.

מיכל פרנק: יש מחסור משמעותי בכלל במשק אבל בוודאי בתחום הספציפי הזה.

מיכל פרנק: אנחנו בעד.

מיכל פרנק: צריך להבין שכל דבר שמתורגם – קודם כול אנחנו חושבים שהמפעילים והעובדים צריכים להגיע להבנות ביניהם.

מיכל פרנק: אנחנו בהחלט שם כדי לעזור.

מיכל פרנק: צריך להבין שהכול מתורגם במונחי תקציב המדינה.

מיכל פרנק: זה על שולחננו.

מיכל פרנק: זה בדיונים בינינו לבין משרד האוצר מזה כמה וכמה חודשים.

מיכל פרנק: זו מטרה גבוהה שלנו.

מיכל פרנק: צריך להבין שזה מיתרגם למאות מיליוני שקלים בבסיס.

מיכאל ביטון: תודה, המנכ"לית.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת נעמה לזימי היא יוזמת היום המיוחד לזכויות העובד.

נעמה לזימי: העובד והעובדת, אבל פה זה יותר העובד.

מיכאל ביטון: גם העובדת.

מיכאל ביטון: יש כמה נהגות אוטובוסים בישראל, הנה אחת מהן נמצאת אתנו.

נעמה לזימי: כן ירבו.

מיכאל ביטון: בבקשה, נעמה, כמה דברי פתיחה.

נעמה לזימי: עוד לפני שהגעתי לכנסת אני מכירה את המאבק הזה, מאבק סיזיפי וארוך שנים.

נעמה לזימי: הגעתי מארגון כוח לעובדים, שם התנדבתי במשך שבע שנים.

נעמה לזימי: ישבתי בהנהגת הארגון ביחד עם עמאר, שלא נמצא כאן עכשיו, ואני זוכרת את מקרי האלימות שהוא היה מספר לי עליהם כל הזמן.

נעמה לזימי: אני זוכרת את המאבק על משמרות ארוכות שאין בהן זמן אפילו לעשות צרכים, אין מקום להתרענן.

נעמה לזימי: לא ייאמן.

נעמה לזימי: אנחנו מדמיינים עבודה נינוחה עם מסלול קבוע, עם הפסקות, ואנחנו מגלים שגרה שוחקת וקשה, פוגעת בבריאות, כזו שלא מאפשרת את המינימום שבמינימום.

נעמה לזימי: כבר בחודש הראשון שלי בכנסת נפגשתי עם ועד העובדים של כוח לעובדים, וגם אתמול, ואני בקשר עם עוד ועדים שנמצאים פה.

נעמה לזימי: יש לומר, נמצאים פה כל איגודי העובדים בהקשר הזה, כי זה מאבק של כולם.

נעמה לזימי: קודם כול צריך להגיד שהם צודקים, לא ייתכן שיש דברים שלא נעשים.

נעמה לזימי: אני מקווה שיתקדם החוק הזה – כי מה שכואב לי, ובגלל זה היה חשוב לי להתפרץ לדבריה של מיכל, שגם כשמשרד התחבורה מאשר והמשרד לביטחון פנים תומך יש איזו פרוצדורה משפטית שמונעת.

נעמה לזימי: החלום שלי היה שזה יהיה החוק הראשון שאני אעביר, אך לא הצלחנו.

נעמה לזימי: אני חושבת שהחלטת פרקליט יכולה להיות דבר שאפשר לקדם אותו בהסכמה וכך לא לחכות לכל הקריאות ואז זה אפילו טוב יותר.

נעמה לזימי: אני מקווה מאוד שזה יקרה.

נעמה לזימי: מעמד הנהג הוא הזכויות בביטוח הלאומי, שיש פה מאבק מאוד לא פשוט, בעיות רפואיות וסוגיות מאוד לא פשוטות.

נעמה לזימי: אני אומרת לכם: אני לצדכם, אתכם.

נעמה לזימי: תפעילו אותנו במה שצריך ואפשר לעשות.

נעמה לזימי: אגיד גם יותר מזה: יש עם מי לדבר.

נעמה לזימי: כפי שאתם רואים, יש פה יושב-ראש ועדה מחויב, יש פה משרד מחויב, יש עוד אנשים מחויבים בתוך הגופים הללו.

נעמה לזימי: צריך ללחוץ, צריך לפעול, ואנחנו לשירותכם.

נעמה לזימי: סוגיית הוותק אמורה להיות עם בשורה.

נעמה לזימי: אני יודעת גם מהשיחה הראשונה שלי עם שרת התחבורה מרב מיכאלי שזה הדבר הראשון שבטיפולה.

נעמה לזימי: בשיחה הראשונה שלי איתה היא אמרה שוותק חייב לפתור את הסוגיה הזאת.

נעמה לזימי: גם דיווחתי על זה לוועד.

נעמה לזימי: אני מקווה מאוד שנגיע לזה.

נעמה לזימי: מיגוני האוטובוסים זה דבר קריטי.

נעמה לזימי: אם אנחנו עושים את המעבר לאוטובוסים חשמליים אז צריך באופן אוטומטי לייצר אותם כך שהמיגון נמצא בהם, פשוט לעשות את כל התהליך הזה ביחד.

נעמה לזימי: שכר זה סוגיה חשובה.

נעמה לזימי: אני מקווה מאוד שבתקציב הקרוב נוכל להביא את הבשורה הזאת עם השרה.

נעמה לזימי: זו סוגיה שהיא תמיד דרמטית בתקציב של המשרד ופשוט צריך להרחיב ולאפשר את זה.

נעמה לזימי: אני יודעת שיש רצון גדול מאוד כי במשך כל השנה אנחנו בתקשורת, גם עם אהוד, גם עם שלומי, גם אתכם, על הנושא הזה.

נעמה לזימי: הכי חשוב שיש עם מי לדבר וגם שהוא מכיר בצורך ובכול.

נעמה לזימי: השרה שמה לעצמה למטרה שיהיו עוד 4,000 נהגים.

נעמה לזימי: ברור שזה הולך עם שיפור תנאים.

נעמה לזימי: מבחינתי ברגע שהיא שמה את המטרה הזו היא שמה גם את יתר המטרות בתוך זה כדי שזה יקרה.

נעמה לזימי: נהגים ונהגות.

נעמה לזימי: אני מסתכלת אליך ואומרת: באמת כמה שיותר נהגות.

נעמה לזימי: דווקא היעדר נשים במקצוע הזה מלמד אותנו על התנאים המאוד לא פשוטים, על אי יכולת לעצור לרגע.

נעמה לזימי: אגיד משהו בוטה.

נעמה לזימי: מעדויות של נהגים, הם היו צריכים להטיל מימיהם בבקבוק בדרך.

שמואל בן יאיר: אני אוסף בקבוקים לא למיחזור בכלל.

שמואל בן יאיר: אני לא מתבייש, אני אומר שלפעמים אני עושה צרכים בתוך בקבוק.

נעמה לזימי: אני זוכרת את העדויות האלה עוד לפני חמש שנים וזה היה נשמע מטורף.

נעמה לזימי: איך אנחנו רוצים להביא נשים לעבוד בתחום הזה אם הן אפילו לא יכולות לעצור?

נעמה לזימי: אין להן אפילו פריבילגיה לעשות את הדבר הזה.

שולי אביב: הוא יכול לעשות בבקבוק.

שולי אביב: לי אין אפשרות.

שולי אביב: זה הזוי.

נעמה לזימי: זה בדיוק מה שאני אומרת.

נעמה לזימי: איך אפשר לגייס נהגות כאשר התנאים מראש מגבילים את הסיטואציה?

נעמה לזימי: וגם היעדר ביטחון אישי.

מיכאל ביטון: אנשים יקרים, חבר הכנסת מקלב יחליף אותי בניהול הדיון.

מיכאל ביטון: ניתן קודם לראשי הארגונים שלכם להתייחס, שיושבים בסבלנות, ואחרי כן אם יהיה לנו זמן ניתן גם לנהגים שנמצאים פה להתבטא.

מיכאל ביטון: רק תחכו בסבלנות.

מיכאל ביטון: אגיד לכם עוד משהו: המציאו אוטובוסים בעולם שיש בהם גם שירותים.

מיכאל ביטון: יכולים להיות שירותים לנהג, זה לא חייב להיות פתוח לכל אחד.

מיכאל ביטון: גם את זה המציאו בעולם.

נעמה לזימי: דיברת הרבה על הביטחון האישי – גם זו סוגיה שפוגעת בהבאת נשים.

נעמה לזימי: אם היו 10,000 מקרי תקיפה בשנה של נהגים – אגב הנתון הזה לא משתנה כבר שמונה שנים.

נעמה לזימי: בוודאי שהביטחון האישי הוא סוגיה כל כך דרמטית פה שחייבים לטפל בה.

נעמה לזימי: אגב, זה לא שגברים צריכים לחטוף, עם כל הכבוד.

נעמה לזימי: סוגיית הביטחון האישי היא סוגיה של כולנו.

נעמה לזימי: אני רק אומרת שהיא מגבילה בהוספת תקנים של נהגות.

נעמה לזימי: לא נתפס הנתון הזה.

נעמה לזימי: כשאני מספרת לאנשים שמדובר על 10,000 מקרים בשנה, אומרים לי: מה?

נעמה לזימי: איך זה לא עולה לכותרות?

נעמה לזימי: איך לא כולם מתפוצצים על הדבר הזה?

נעמה לזימי: זה מטורף.

נעמה לזימי: הגיע הזמן לקבוע יעד ברור לאפס תקיפות של נהגים באוטובוסים, יעד ברור ונחרץ.

שמואל בן יאיר: זה תלוי בענישה.

נעמה לזימי: נכון.

נעמה לזימי: וראיתם פה שאנחנו אתכם כולנו.

נעמה לזימי: אני מקווה שזה יקרה.

נעמה לזימי: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה רבה נעמה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תרשה לי בתחילת דבריי להביע מחאה וגינוי לדברים שאמר לפני כמה ימים מנכ"ל הרכבת, מיכאל מייקסנר, על הציבור החרדי.

אורי מקלב: הכותרת שלו הייתה: מה מרחיק את הדוסים?

אורי מקלב: שתי בנות על הקו הצהוב – בהתייחס להסעת ציבור גדול שבא להשתתף בהלוויה של הרב קנייבסקי.

אורי מקלב: הוא מספר שכדי שלא יתנפלו על הרכבת אז הוא העמיד על הקו הצהוב שתי בנות וזה הדבר שהרחיק אותם.

אורי מקלב: אני לא יודע למה אנשים טובים וראויים נופלים בדברים כאלה, של מין הרגשת עליונות כלפי הציבור החרדי.

אורי מקלב: אני לא מדבר רק על הדברים האלה.

אורי מקלב: ציינו את ההתנהלות בהלוויה ובדרכים להלוויה, כולם ציינו את האיפוק ואת האחריות.

אורי מקלב: יש אנשים שנופלים – בגלל שזה נהפך לתרבות שהציבור החרדי יכול ליפול למרמס, אפשר להגיד בדיחות ציניות ולא ציניות על הציבור החרדי ואף אחד לא מתקיף.

אורי מקלב: אם מישהו בא ורק אומר את מה שנראה לו בחלום אז מיד יש מתקפה אבל כשאנשים אומרים דברים כאלה זה להיפך.

אורי מקלב: כולם רוצים להתהדר בהצלחות המקצועיות שלהם בהסעת המונים באירועים כאלה, אם זה בל"ג בעומר ואם זה בהלוויה של גדול הדור ועוד דברים כאלה, אבל על חשבון ציבור שלם שרואים אותו כנחות, ואף אחד לא מגנה ואפשר לעבור לסדר היום, להיפך, אפשר להתהדר.

אורי מקלב: הוא התנצל, ואנחנו מקבלים את ההתנצלות, אבל אנחנו מדברים על התרבות ועל הסגנון שצריך להחליף אותו.

אורי מקלב: אין עוד ציבור בישראל שאפשר להגיד עליו בדיחה, להשמיץ ולהכפיש ואף אחד לא יעמוד מנגד.

מיכאל ביטון: לא פגשתי את הדברים האלה בזמן אמת ואני סומך על מה שציטטת, שאכן דברים חמורים כאלה נאמרו.

מיכאל ביטון: האדם הזה צריך להתנצל ציבורית.

מיכאל ביטון: כפי שהם נשמעו ציבורית, להישמע ציבורית, ויפה שעה אחת קודם.

מיכאל ביטון: אני מצטרף לדברים שלך.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: עכשיו לעצם העניין, קודם כול, תודה על הדיון, על היוזמה, חברת הכנסת לזימי.

אורי מקלב: אני חושב שהדברים שמנכ"לית משרד התחבורה ורן שדמי אמרו כאן, ההתייחסות על ידי הגורמים המקצועיים היא שמעריכים את חשיבות עבודת הנהג.

אורי מקלב: זה מקצוע אחראי מאוד, שחיי אדם וחיי ילדים תלויים בו.

אורי מקלב: מדברים כאן על תפקיד חשוב מאוד.

אורי מקלב: אני עוד זכיתי להיות בימים שבהם להיות בן של חבר אגד או דן זה היה שאיפה של האימא וזה היה עניין לקנאה.

אורי מקלב: והיום תראו לאן הגענו.

מיכאל ביטון: פשוט ההפרטה בישראל מקדמת את כולם.

מיכאל ביטון: ..

שמואל בן יאיר: מעניין את מי היא קידמה.

מיכאל ביטון: אני אומר את זה בציניות.

מיכאל ביטון: הפריטו הכול ובאמת מעמד הנהג "השתפר" כי השוק החופשי, היד הנעלמה ליטפה אותו ורוממה אותו וקידמה אותו למקומות יפים.

מיכאל ביטון: ..

אורי מקלב: אחד הדברים שפוגעים בנהג הוא הקשיים הסביבתיים.

אורי מקלב: אם יש בעיה של מחסור באוטובוסים ומחסור בנסיעות, יש לחץ, ואני כבר לא מדבר על פקקים, הנהג הוא הדמות שסופגת את תלונות הציבור, את זעם הציבור, את הבעיה שהיא מסביב לתחבורה ולשירות שהוא אמור לקבל.

אורי מקלב: את מי הנוסע פוגש בפרונט?

אורי מקלב: את הנהג, והוא מוציא עליו הכול.

אורי מקלב: לכן קשה לנהג והוא צריך להתמודד עם קשיים לא קטנים.

אורי מקלב: יש שלושה דברים מרכזיים: צריך לשפר את המעמד של הנהג, לדבר על תנאי עבודה.

אורי מקלב: השתתפתי פה בישיבה ולא יכולתי לעמוד באופן שהנהגים תיארו איך הם גומרים נסיעה.

אורי מקלב: הם צריכים להחליף בגדים כי הם רטובים, בגלל שאין להם אפשרות אפילו לעשות הפסקה.

אורי מקלב: לפעמים החברה דילגה על קו ודורשים מן הנהג להמשיך בלי הפסקות.

אורי מקלב: אין בקצה מקום מינימלי למנוחה.

אורי מקלב: הרשויות המקומיות גם כן לא תמיד משתפות פעולה ומאפשרות לחברות.

אורי מקלב: אני יודע על קשיים שהרבה ראשי עיריות מעמידים בפני אותן חברות תחבורה לגבי העמדת מסופים, קרוואנים או דברים שצריכים לשרת את הנהגים.

אורי מקלב: השכר הוא בוודאי גורם מרכזי מאוד.

אורי מקלב: המכרזים שמשרד התחבורה מוציא יכולים להיות כלי לא רק בקביעת מחיר המינימום, שאנחנו יודעים שזה לא השכר שאנחנו רוצים שיינתן.

אורי מקלב: אף אחד לא מסכים ש-44 שקלים הם השכר הראוי.

אורי מקלב: הרי גם החברות נותנות יותר.

אורי מקלב: יש הרגשה שהחברות מתחרות לזכות במכרז על ידי שהן מורידות את השכר של הנהג.

אורי מקלב: הרי בכל הדברים מחייבים לתת שירות קבוע מראש – אם הוא לא עומד בתנאי השירות אז הוא לא זוכה במכרז.

נעמה לזימי: ולא מגלמים את ההסכם הקיבוצי, על הוותק ועל הכול, וזה יוצר בעיות.

אורי מקלב: אם אנחנו לא ניתן שהתחרות ביניהם, שה"שפיל" שיש להם בסכום הוא שכר הנהגים ותנאי הנהגים, אם אנחנו נייתר את זה ונוציא את זה מן המשחק, יכול להיות שזה ייקר קצת את המכרזים אבל אנחנו יודעים שהחלק הזה יסודר.

אורי מקלב: אנחנו יודעים על חוסר היציבות שיש גם במעבר בין החברות וגם במקצוע עצמו.

אורי מקלב: עדיין לא סיכמנו.

אורי מקלב: דיברתי לפני הישיבה, בזמן שהמתנו, עם המנכ"לית ועם רן שדמי.

אורי מקלב: הפעולה שהייתה אמורה להכשיר שמיד מן הצבא הנהגים יוכלו לקבל את הרישיון האזרחי – היום התהליך של המרב"ד, ואתה קיימת על כך ישיבות גם בפגרה, רק להכשיר נהג, הוא צריך לחכות 12 חודשים להחלטה האם הוא ראוי לקבל את ההכשרה, ואחרי כן לעבור הכשרה של שנה.

מיכאל ביטון: זה צוואר בקבוק שם.

אורי מקלב: בוודאי צריך לקדם את כל הפעולות שעושים כדי להכיר בנהגים כעובדי ציבור.

אורי מקלב: תרשו לי לומר במעמד הזה: אם מישהו הוא עובד ציבור הוא צריך גם להתנהג כעובד ציבור.

אורי מקלב: זה שגם אנשים שלפעמים לא מתאימים למקצוע נמצאים בגלל שיש מחסור, ואין אפשרות לראשי הארגונים לטפל במיעוט של המיעוט, שהוא לפעמים צורח, לפעמים הוא לא מתנהל נכון מול לקוחות ומול הציבור, זה גורם גם לשם לא טוב.

אורי מקלב: אז צריך לנצל את המעמד, ומצד שני גם לייקר.

אורי מקלב: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: ישראל גנון, יושב-ראש ארגון הנהגים.

ישראל גנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל גנון: תודה רבה על הצעת החוק שהגשת.

ישראל גנון: ברכות.

ישראל גנון: אני מקווה שזה יצליח לעבור בקלות.

ישראל גנון: תודה רבה לרן שדמי על רצף הזכויות, שאנחנו שומעים שזה ייכנס במכרזים הקרובים.

ישראל גנון: תודה רבה להסתדרות הלאומית שדוחפת את הדברים.

ישראל גנון: אני שומע את הדברים ואני רוצה להגיד שאנחנו בדרך לקטסטרופה.

ישראל גנון: התחבורה הציבורית לא תצליח להתרומם.

ישראל גנון: כל התנאים שאנחנו מדברים עליהם מסביב, ומה ששמענו כאן הוא חשוב מאוד, אלה דברים שהיו צריכים לקרות לפני 20 שנים.

ישראל גנון: זה לא קרה.

ישראל גנון: אם זה יקרה, וזה צריך לקרות, זה ישמר אולי את 15,000 הנהגים שעובדים היום, זה לא יביא לענף הזה שום נהג אחד נוסף.

ישראל גנון: גם אם יהיו פרסומות על 30,000 שקל ו-50,000 שקל – אף נהג חדש לא יגיע לענף.

ישראל גנון: אנחנו יודעים בדיוק למה – בגלל השכר.

ישראל גנון: יש 70,000 מחזיקי רישיון נהיגה במדינה.

ישראל גנון: לא צריך להביא נהגים חדשים.

ישראל גנון: יש לנו נהגים, אבל הם לא רוצים לעבוד במקצוע.

ישראל גנון: הם לא עובדים במקצוע עוד לפני שהם שומעים את הטענות שלנו על התשתיות.

ישראל גנון: השכר הזה נמוך ולא ראוי, שכר של 35% מתחת לשכר הממוצע במשק.

ישראל גנון: אנחנו עושים מחקרים ובודקים בכל העולם המערבי, שם השכר הוא סביב השכר הממוצע במשק, אם זה בארצות הברית, שהוא 10% מעל, ואם זה באירופה, שהוא קצת פחות.

ישראל גנון: אצלנו מדברים על 35% מתחת לשכר הממוצע במשק.

ישראל גנון: שכר לא ראוי, שכר שלא מפתה להביא נהגים.

ישראל גנון: תיכף תשמעו את הנהגים, עם מה הם מתמודדים פרט לתנאים, שהם לא גומרים את החודש.

ישראל גנון: זה הדבר הכי מתיש, שנהג שבא לעבוד בעבודה קשה מאוד ואחראית מאוד לא גומר את החודש.

ישראל גנון: הוא לא ימליץ לאף חבר לבוא לענף.

ישראל גנון: גברתי המנכ"לית, אנחנו יכולים להגיד מילים: "נשתדל, אנחנו על זה, אנחנו רוצים", אבל ההחלטות הן אצלכם.

ישראל גנון: יש לכם את התקציב, יש את כל הדברים שאתם יכולים לעשות בשביל להביא את תיקון השכר הזה.

ישראל גנון: אין מה להתמהמה.

ישראל גנון: אם לא תעשו את זה עכשיו זה לא יקרה.

ישראל גנון: זאת המשמרת שלכם ואתם יכולים עכשיו לתקן עוולות של שנים.

ישראל גנון: הגיע הזמן ששכר הנהגים יתחיל להתקרב לשכר הממוצע במשק, שיהיה צמוד אליו באיזו צורה.

ישראל גנון: לא ביקשנו שכר בעננים, שאנשים יתפעלו ויגידו שזה לא מגיע.

ישראל גנון: אנחנו מדברים על שכר ממוצע במשק לעבודה הכי אחראית במשק.

ישראל גנון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה לך, ישראל.

מיכאל ביטון: אתה אדם מכבד ומכובד, וגם כשאתה אומר דבר נוקב אתה אומר אותו באופן ראוי.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד גם למנכ"לית, שכידוע לא אהבנו שהושקה רפורמת תחבורה ציבורית בפגרה ולא הוצגה לנו בוועדה, למרות דיון שיזמנו, ושתי דקות אחר כך הייתה מסיבת עיתונאים.

מיכאל ביטון: אבל זה כבר מאחורינו.

מיכאל ביטון: אמרנו לנציגי המשרד את הבעיות ברפורמה, את העלויות לאוכלוסיות מוחלשות, לאזורי פריפריה, לערים מסוימות.

מיכאל ביטון: אבל יש ברפורמה גם הסטה של תנועה אל האוטובוסים מן הרכבת כי הרפורמה מייקרת את החופשי חודשי של הרכבת ומוזילה את זה של האוטובוס.

מיכאל ביטון: האוטובוסים גם כך בהיצף ובקריסה.

מיכאל ביטון: לכן אני לא בטוח שזה מהלך שנכון לעשות אותו בעת הזאת כל עוד אין לנו תשתית נהגים חדשה ופוטנציאל של הרחבה אמיתית של שירותי האוטובוס, והנה גם ברפורמה העברתם עומסים חדשים לאוטובוסים.

מיכל פרנק: הרפורמה נועדה לעודד שימוש בתחבורה ציבורית.

מיכאל ביטון: אבל היא מייקרת את הרכבת ומוזילה את האוטובוסים.

מיכל פרנק: הרכבת עם עודף ביקוש מטורף, הרכבת לא פנויה יותר מן האוטובוסים.

מיכאל ביטון: נכון, אבל האוטובוסים לא יתנו מענה, גם האוטובוסים מוגבלים, זו הבעיה.

מיכל פרנק: לכן אנחנו מוסיפים אוטובוסים ולכן צריך להוסיף נהגים.

מיכאל ביטון: בכל מקרה, זו הערה כללית שצריך להתייחס אליה.

מיכל פרנק: אגב חופשי חודשי ברכבת הוא זול יותר.

מיכאל ביטון: תלוי איפה.

מיכל פרנק: כמעט בכל המקומות.

מיכאל ביטון: אפשר לעבור על הטבלה אבל זו סוגיה אחרת.

מיכאל ביטון: עכשיו התייחסנו רק בהקשר של האוטובוסים.

מיכאל ביטון: ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לערוך מחקר גם על מעמד הנהג וגם על המחסור בנהגים.

מיכאל ביטון: רינת בניטה מן הממ"מ תציג את המחקר, בבקשה.

רינת בניטה: תודה ליושב-ראש.

רינת בניטה: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

רינת בניטה: הצגנו פה אתמול את סוגיית המחסור בנהגים כאחד החסמים לתת תוספות שירות שחלק מן הרפורמה התעריפית נועדה לתת.

רינת בניטה: אציג כמה נתוני רקע על הסוגיות המרכזיות.

רינת בניטה: חלקן נאמרו כאן אז אני לא ארחיב לגבי מה שכבר דובר.

רינת בניטה: בשנת 2021 בוצעו כ-674 מיליון נסיעות נוסע באוטובוסים.

רינת בניטה: הנתון הזה משקף ירידה במספר נסיעות הנוסע.

רינת בניטה: אפשר להגיד בצורה די ודאית שחלקו לפחות נובע ממשבר הקורונה, מסגרים שהיו, מצמצום השירות, אבל זה דבר שקורה כבר שנתיים.

רינת בניטה: השאלה היא האם המשרד נערך וכיצד להגדלה מחודשת של מספר נסיעות הנוסע.

רינת בניטה: חלק מן העניין בקושי לתת את השירות הוא העובדה שאוטובוסים הם עדיין האמצעי הכי מרכזי להסעה של נוסעים.

רינת בניטה: הרכבת עמוסה, נכון, אבל לפי נתונים של הרכבת עצמה היא לא תהיה פחות עמוסה בשנים הקרובות.

רינת בניטה: יחד עם גידול האוכלוסייה בישראל, שהוא מהגבוהים בעולם המערבי, ויחד עם השירות שכבר בשנים האחרונות אנחנו רואים מדוחות הבקרה שהוא בהידרדרות עקבית, כל דוחות הבקרה האחרונים שראיתי מצביעים על הירידה באיכות השירות, שחלקה נובע מביטול של נסיעות, כלומר אי-ביצוע, וחלקה נובע גם מיציאות מאוחרות.

רינת בניטה: אחת מסיבות הליבה לדבר הזה הוא המחסור בנהגים, שנאמד בכמה אלפים.

רינת בניטה: אנחנו מדברים על מחסור חמור ומתמשך.

רינת בניטה: אי אפשר לדבר רק על הקורונה כקטלי

רינת בניטה: זטור למחסור הזה כי כבר במרץ 2019 מבקר המדינה התייחס למחסור הזה וכבר אז הוא נאמד בכמה אלפים, ועוד לפני כן ועדת הכלכלה של הכנסת בכנסת ה-20 דנה במחסור בנהגים ואז הובאו עדויות קשות מאוד על תנאי העסקה של נהגים ועל מחסור בחדרי התרעננות ומנוחה.

רינת בניטה: לפי הנתונים של המשרד יש פה אינדיקציה משמעותית מאוד לנטישה של הענף על ידי נהגים ונהגות.

רינת בניטה: זה מתבטא בוותק הנמוך של נהגים אצל החברות המפעילות.

רינת בניטה: בשנת 2019 כמעט שני-שלישים מן הנהגים הועסקו על ידי החברה המפעילה חמש שנים או פחות.

רינת בניטה: בהתחשב במשך ההכשרה ובצורך האדיר, זה ענף שנמצא במצוקה קשה מאוד כבר כמה שנים.

רינת בניטה: כפי שדיברתם על תנאי ההעסקה – תנאי המכרז היום גוזרים איזשהו שכר שאפשר לתת וכל העלאה בשכר שוחקת את הרווח של החברות.

רינת בניטה: קיימים קשיים מבניים באופי ההעסקה של הנהגים.

רינת בניטה: זה אומר גם שעות עבודה ארוכות בגלל סידורי עבודה צפופים, וגם בשל ההחמרה בגודש בכבישים נוצר מצב שאותו נהג עובד מספר מסוים של שעות אבל יכול לתת פחות שירות כי משך הנסיעה מתארך.

רינת בניטה: כפי שנאמר פה וכבר דנו בנושא הזה לפני שנתיים, ביולי 2020, יש נושא של אלימות פיזית ומילולית כלפי נהגי אוטובוסים, שזו תופעה חמורה מאוד.

רינת בניטה: כבר אז דובר על הצורך להכיר במעמד הנהג כעובד ציבור כדי לאפשר למצות הליכים כלפי תוקפים באוטובוסים.

רינת בניטה: סיבה נוספת קשורה למדיניות המשרד, שכשלעצמה היא טובה, להגדיל את תוספות השירות, אבל הקצב של הצורך בהגדלת תוספות השירות לא נמצא בהלימה עם קצב הגידול וההכשרה של נהגים בענף.

רינת בניטה: סוגיה נוספת שהועלתה, והוזכר פה על ידי המנכ"לית שמנסים להתמודד איתה, היא היעדר תשתיות של נתיבי העדפה.

רינת בניטה: זה פוגע מאוד מבחינת היכולת לתת אמינות בשירות, ומצד הנהגים מקשה עליהם מאוד לנסוע ביחד עם אלפי נהגים אחרים בתוך הפקקים.

רינת בניטה: לפי נתונים של ארגון נהגי התחבורה הציבורית, שישראל גנון מייצג אותו, מידי שנה עוזבים את המקצוע כ-2,000 נהגים ונהגות.

רינת בניטה: זה מקצוע שהוא גברי בעיקרו, כפי שנאמר כאן.

רינת בניטה: זה מתווסף ל-1,500 נהגים שפורשים בפרישה טבעית.

רינת בניטה: כפי שציין קודם לכן חבר הכנסת מקלב, יש עוד כ-1,200 נהגים ונהגות שהיה עדיף לא להעסיק אותם אלמלא המשבר החמור בכוח האדם, מסיבות של בעיות משמעת, רמת שירות נמוכה, תלונות מצד נוסעים על התנהלות לא ראויה, כך שהמחסור הזה משפיע גם על הרצון של נוסעים ונוסעות, שגם אם הם מזדמנים וזו החוויה שלהם, הרצון שלהם להתמיד ולהמשיך ולהעמיק את השימוש שלהם בתחבורה הציבורית נפגע משמעותית כתוצאה מאותם נהגים ונהגות.

רינת בניטה: כפי שנאמר כאן, יש גם תופעה של קניבליזם – חברות לוקחות האחת מן השנייה נהגים בגלל המחסור.

רינת בניטה: בסוף זה משחק סכום אפס, כי כל נהג שמצטרף לחברה מסוימת נגרע מן החברה האחרת, שהיכולת שלה לתת שירות טוב יותר נפגעת.

רינת בניטה: כפי שציינה כאן המנכ"לית, אכן הושקה תוכנית להתמודד עם המחסור בנהגים, אבל נשאלת השאלה מה רמת האפקטיביות של התוכנית הזאת.

רינת בניטה: אנחנו בדקנו את זה מול פורום חברות התעבורה.

מיכאל ביטון: תיכף תמשיכי.

מיכאל ביטון: אני מקצה לך עוד שתי דקות לסיים את הסקירה שלך, ואחריך ידבר יוני קריספין, יושב-ראש ועד אלקטרה אפיקים.

מיכאל ביטון: מחליף אותי חבר הכנסת אורי מקלב עד סוף הדיון.

מיכאל ביטון: מקלב היה סגן שר התחבורה, הוא מכיר את הנושאים לפני ולפנים.

מיכאל ביטון: אנחנו נשתדל לתת לנהגים ולנהגת שנמצאת פה גם להגיד את דברם במהלך הדיון, רק זה מחייב את כולם להיות קצרים ולעניין.

מיכאל ביטון: ששי שדה, גם אתה תדבר, כולם ידברו, אתם רשומים.

אורי מקלב: אני יכול להעיד על כך שהמחסור מעיק עליך מאוד.

אורי מקלב: נתקלנו בזה גם בישיבה האחרונה שערכת בקשר למרב"ד, על המחסור.

אורי מקלב: זה דבר שמעיק עליך.

מיכאל ביטון: נעבוד ונעשה בקרה על הנושא הזה, גם על החוק וקידומו וגם על התוכנית לשימור ולהרחבת מספר הנהגים, נעשה בקרה נוספת.

מיכאל ביטון: זה לא יהיה דיון אחרון בנושא הזה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

נעמה לזימי: מיכאל, גם חשוב להכניס לסיכום את החובה של החברות המפעילות לקחת איתן את ההסכם הקיבוצי.

מיכאל ביטון: מקלב יכניס את זה לסיכום.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכם.

רינת בניטה: לעניין התוכנית שהושקה על ידי המשרד, לפי התייחסות שקיבלתי מיער אמיר, שהוא מנהל פורום חברות התחבורה הציבוריות הפרטיות, חלקים רבים מן התוכנית הזאת לא ישימים ואין בהם כדי להביא להגדלה של מספר הנהגים בשירות התחבורה הציבורית, כאמור גם בשל תנאי ההעסקה, שכפי שגם ישראל גנון ציין השכר לא מספיק מתגמל את הנהגים האיכותיים, וגם בשל סוגי ההסכמים, שלא מאפשרים תגמול ביתר של נהגים איכותיים, כך שאין תמריץ להשאיר ולשמר את האנשים הטובים בגלל הכשלים הרגולטוריים שקשורים בשיטת המכרזים כיום בהפעלת האשכולות של משרד התחבורה.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: אני רוצה לציין שהדוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת נמצא באתר הוועדה ואפשר לעיין בו.

אורי מקלב: הוא דוח מפורט ומקצועי ואני חושב שתהיה לכם תועלת לעיין בו.

ציון פת: שלום, אני עוסק בתחום התחבורה הציבורית יותר מ-12 שנים בתפקידי מנכ"ל שונים.

ציון פת: מעבר לכך אני עוסק בתחום התחבורה יותר מ-40 שנים.

ציון פת: אני פה מייצג את חברת אקסטרה, חברה חדשה שהוקמה בחודשים האחרונים וכרגע מפעילה תחבורה ציבורית באשכול 1 בנתניה, ובעתיד בירושלים.

אורי מקלב: בהצלחה.

ציון פת: תודה.

אורי מקלב: מה אתה אומר מן הניסיון שלך?

ציון פת: נושא ההיצע והביקוש של נהגים, בעיקר בתחבורה הציבורית, אולי פחות בתחום הנהיגה האחרת, נקבע כמעט באופן מוחלט על ידי המדינה.

ציון פת: הביקוש הוא באמצעות הגדלת השירות.

ציון פת: ככל שיהיה שירות גדול יותר כך נזדקק ליותר ויותר נהגים.

ציון פת: בתחום ההיצע יש את נושא השכר שהוזכר על ידי היושב-ראש.

ציון פת: השכר נקבע במכרז, בפירוש.

ציון פת: זה לא מינימום והתחייבויות.

ציון פת: השכר באופן עקרוני נקבע במכרז, ובהתאם לשכר הזה גם נקבעת עלות ההפעלה שאליה מתחייב המפעיל.

ציון פת: ככל שהמשרד או המדינה תחליט שהשכר של הנהגים והתנאים הנלווים אליו יהיו גבוהים יותר במסגרת המכרז כך אנחנו נבצע את זה.

אורי מקלב: אבל זה לא השכר הריאלי.

אורי מקלב: באופן מעשי זה השכר הריאלי?

ציון פת: לא.

ציון פת: אנחנו חושבים שצריך לתת יותר, אנחנו בטוחים בכך.

ציון פת: אנחנו חושבים שצריך לתת שכר גבוה יותר אבל אם יוצא מכרז שעלות ההפעלה שלו היא - - -

אורי מקלב: מה השכר שאתם מציעים לנהגים כחברה חדשה?

ציון פת: אנחנו מציעים את השכר שמקובל בשוק, שזה בין 44–45 שקלים, כמו בכל החברות.

ציון פת: אין פה איזה שינוי דרסטי בין חברה לחברה.

אורי מקלב: היה לי נדמה שיש חברות שמשלמות יותר.

ציון פת: אין חברות שמשלמות יותר.

ציון פת: כמובן יש עוד תוספות של תמריצים.

ציון פת: אם המדינה סבורה שהשכר צריך להיות גבוה יותר אז בכל הקשור למכרזים הוותיקים – אני לא רואה פה נציג של משרד האוצר – מישהו צריך לממן את זה.

אורי מקלב: נציגי משרד האוצר נמצאים פה.

ציון פת: אם היא חושבת שהדבר נכון, תתכבד בבקשה במכרזים הבאים לקבוע שהשכר של הנהג יהיה גבוה ב-20% ועלות ההפעלה תהיה בהתאם ואנחנו כמפעילים נתייחס לעלות ההפעלה הרלוונטית, לרבות התנאים הנלווים.

ציון פת: דבר נוסף, הוזכר פה עניין ההפרטה.

ציון פת: מניסיוני בצבא במשך שנים רבות מאוד, לאגד ודן יש זכויות רבות בכל הקשור למיסוד התחבורה הציבורית גם בהקמת המדינה ובתמיכה בביטחון.

ציון פת: כל מה שהם מקבלים, הם מקבלים בדין ובצדק.

ציון פת: יחד עם זאת, תהליך ההפרטה גרם לכך שיש פער עצום מה בין שהמפעילים הפרטיים מקבלים באמצעות המכרזים, באמצעות אותו מנגנון של מכרז, לעומת ההסכמים שהמדינה עושה עם אגד ודן.

ציון פת: הפערים האלה כמובן גם מקשים עלינו כמפעילים להמשיך לתפקד בצורה סבירה ולתת את השירות המתאים.

ציון פת: בסיכומו של דבר, אני בהחלט מצטרף לאמירות הנוקבות של ישראל גנון.

ציון פת: אפשר להכשיר נהגים, אפשר להביא נהגים, אבל צריך להביא אותם למשהו שהוא בריא ונכון.

ציון פת: אם לא נביא אותם למשהו שהוא בריא ונכון אנחנו נכשיר נהגים אבל תהיה עזיבה מסיבית מאוד של נהגים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני אומר מראש, יש לנו עוד פחות מ-45 דקות לדיון, עד שעה 12:30 אנחנו חייבים לסיים, לכן אני מקציב לכל דובר שלוש דקות.

אורי מקלב: אני מקווה שתעמדו בזה כדי שנראה כאן ערבות הדדית אחד לשני, שיוכלו כמה שיותר אנשים לדבר.

אורי מקלב: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: שלום אדוני, בוקר טוב לך ולכל מי שנמצא כאן.

אוריאל בוסו: אני בוודאי לא יכול לפתוח, בפרט שנמצאת כאן מנכ"לית משרד התחבורה, ולהתעלם מדברים חמורים.

אוריאל בוסו: אבל מחאות בעלמא זה לא עוזר.

אוריאל בוסו: מיכאל מייקסנר, מנכ"ל רכבת ישראל, בהקלטה שנחשפה היום בידיעות אחרונות, דיבר בגסות על הדוסים, שהוא יכול להרחיק אותם, והוא משתמש בנשים בהחפצה כזו ואומר: שמנו שם שתי נשים כדי שהחרדים לא יתקרבו.

אוריאל בוסו: אני מצפה גם משרת התחבורה, שדואגת לזכויותיהן של נשים, להזדעזע, ואני מצפה ממנכ"לית המשרד, לשמוע עד סוף היום לפחות מה הם מתכוונים לעשות, אם הוא לא אמור לבוא לשימוע או מעבר לכך.

אוריאל בוסו: אדם כזה שמתפרנס בסופו של דבר מהציבור החרדי שצורך תחבורה ציבורית ורכבות יותר מכולם ומשלמים לו את המשכורת, הוא מתייחס אליהם בזלזול כזה, זה רוח הדברים.

אוריאל בוסו: לא פחות מזעזע הצחוק שהיה של אנשים מסביב לשולחן לגבי אותם דברים שנאמרו.

אוריאל בוסו: זה נקודה אחת.

אוריאל בוסו: נקודה נוספת, נחשפתי הבוקר לראש עיריית לוד, יאיר רביבו, על האוטובוס בגני איילון בקו 384 בלוד בשעה 6:45 בשביל לראות את המצוקה.

אוריאל בוסו: כבר בתחנה השנייה לחלוטין לא היה מקום באוטובוס, בתחנה השלישית כבר לא היה עם מי לדבר.

אורי מקלב: ראינו את הסרטון.

אוריאל בוסו: גני איילון היא שכונה חרדית בלוד שמשם יש יציאות גם לירושלים, לבני ברק ולעוד הרבה מקומות.

אוריאל בוסו: כתושב פתח תקווה אני יודע שקו 426 מיועד לנסיעות מירושלים לפתח תקווה.

אוריאל בוסו: גם כן לפעמים הילדים שלי נאלצים לעמוד בכניסה לעיר ועוברים אוטובוס אחר אוטובוס ופשוט אין מקום פנוי.

אוריאל בוסו: צריך לתגבר את הקווים הללו.

אוריאל בוסו: בהמשך למה שאמר מי שמייצג את הנהגים, אם יתגברו את האוטובוסים ואת השירות שניתן אז יהיה יותר מענה.

אוריאל בוסו: אני חושב שנהג צריך לקבל שכר ראוי ולא משנה אם הוא עובד באגד או דן או בחברות הפרטיות.

אוריאל בוסו: זה תפקיד שבו הוא נותן שירות באדיבות, במשך שעות הוא נמצא בלחצים כאלה ואחרים, ולכן גם הדרישות מהם.

אוריאל בוסו: לכן השכר שלהם לא פחות חשוב.

אוריאל בוסו: אנחנו שומעים שבחברות האחרות, לפחות הזכייניות של המשרדים, השכר נמוך ביחס לתפקיד ולמקצוע שלהם והם ראויים ליותר.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה חבר הכנסת בוסו.

אורי מקלב: הדובר הבא, עם מצגת קצרה שתואמה עם הנהלת הוועדה, מר ששי שדה.

אוריאל בוסו: אם יש תגובה לדברים של מנכ"ל הרכבת, אולי מנכ"לית המשרד תוכל להתייחס לזה.

מיכל פרנק: אני לא חברת רכבת ישראל, יש לה מנכ"ל ויש לה דירקטוריון.

מיכל פרנק: דרך אגב, הוא התנצל הבוקר, גם אישית וגם ארגונית, כפי שראוי היה שהוא יעשה.

מיכל פרנק: הקהל החרדי, האוכלוסייה החרדית היא באמת מעוגני התחבורה הציבורית במובן הטוב ביותר שאפשר להגיד.

מיכל פרנק: הלוואי וערים אחרות היו מסתמכות כל כך הרבה על תחבורה ציבורית כפי שאנחנו רואים בבית שמש ובירושלים בשכונות חרדיות.

מיכל פרנק: אני חושבת שרבים מן היושבים פה מסביב לשולחן, בוודאי הרשות לתחבורה ציבורית, בהחלט מספקים תחבורה ציבורית רבה מאוד לאוכלוסייה החרדית.

מיכל פרנק: דיברנו על זה, גם הייתה לנו הזכות להשתתף ביחד עם המשרד לביטחון פנים במבצע עצום שנפל עלינו בהלווייתו של הרב קנייבסקי זיכרונו לברכה.

מיכל פרנק: בימים אלה אנחנו נערכים כולנו לעסוק במירון על מנת שהאירוע יעבור בשלום.

מיכל פרנק: הוא מבוסס כולו על היסעים ותחבורה ציבורית ושאטלים.

אוריאל בוסו: מה שצריך לשבח, אין ספק.

מיכל פרנק: אציין את מה שברור מאליו ולא צריך להגיד: כל תושבי ואזרחי מדינת ישראל הם קודם כול אנשים שאסור לדבר אליהם בזלזול או ביוהרה.

מיכל פרנק: אנחנו מכבדים את כל האזרחים שלנו ומשרתים כמה שיותר טוב את כולם.

מיכל פרנק: כל ביטוי כזה אינו ראוי לאף אדם, ובוודאי לא למשרת ציבור, וטוב עשה המנכ"ל שהתנצל.

אורי מקלב: אני גם מתפלא בגלל שיש לנו בסך הכול ממשק טוב עם הרכבת.

אורי מקלב: בשנה שעברה לאחר הסגר, בשושן פורים באירוע הגדול שהיה בירושלים שנפל על משרד התחבורה, רכבת ישראל העמידה תוך שעתיים מספר רכבות.

אורי מקלב: יש ממשק יפה.

אורי מקלב: וגם בשנה שעברה בכרמיאל, שהייתה תחנת מוצא לל"ג בעומר, עם פינוי של כל הנוסעים.

אורי מקלב: לכן אני מופתע שזה חלק מן התרבות.

מיכל פרנק: וגם בהלוויה של הרב קנייבסקי זה באמת עזר מאוד, הציל את המצב.

מיכל פרנק: אגב כפי שאמרו קודם, גם אנחנו ציינו שהקהל עצמו התנהג בצורה אחראית ולמופת, בצורה מסודרת.

מיכל פרנק: הייתה לו תרומה ניכרת לעובדה שהאירוע הזה עבר בשלום.

אורי מקלב: אני לא רוצה לקחת מזמן הדיון אבל זו ההזדמנות להגיד שאין מספיק ממשק בין האוכלוסייה החרדית לבין רכבת ישראל.

אורי מקלב: זה גם יוריד את הלחץ מן האוטובוסים ומן המחסור וכל מה שנלווה לכך.

אורי מקלב: הרכבת לא מגיעה לריכוזי האוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: הציבור החרדי היה יכול להיות נוסע נאמן ומתמיד אם ניתן היה לתת מענים דרך הרכבת, אבל הממשקים הם מאוד מאוד בקצוות.

אורי מקלב: התחנה בבני ברק היא ממש בקצה, היא יותר ברמת גן מאשר בבני ברק.

מיכל פרנק: אנחנו גם מתכוונים שהרכבת הקלה תעשה קישוריות.

שמואל בן יאיר: אתה רואה, כך "מורחים" אותנו.

שמואל בן יאיר: חבל לנו על הזמן.

שמואל בן יאיר: בואו תנו לנו לדבר קצת.

שמואל בן יאיר: אתם מדברי, עם כל הכבוד לכם, אבל ריבונו של עולם, באנו לשטוח את הטענות שלנו.

אורי מקלב: אדוני, תן לנו לנהל את הדיון.

אורי מקלב: אני מבקש שזו תהיה קריאת הביניים האחרונה שלך.

אורי מקלב: שים לב שאתה היחיד שעושה את זה, אז יש כאן איזו עזות בדברים, גם אם אתה צודק.

אורי מקלב: ששי שדה, בבקשה.

ששי שדה: תודה רבה, אדוני, ותודה על הזכות להציג את הצרכים של הנהגים.

ששי שדה: כאשר המצגת תעלה אזכיר מספר נתונים חשובים.

ששי שדה: ההסתדרות הלאומית מונה כ-150,000 חברים.

ששי שדה: בענף התחבורה הציבורית אנחנו מייצגים בין 60%–70% מן הנהגים בחברות הרפורמה.

ששי שדה: אנחנו ארגון יציג בשש מתוך תשע החברות.

ששי שדה: בכל הרצאה שלי בעניין אני מתחיל עם סיפור על אבא של החבר הטוב ביותר שלי בתיכון שהיה נהג אגד.

ששי שדה: איזה כבוד, איזה מעמד – ממש משול לרופא, משול לעורך דין.

ששי שדה: זה היה בסוף שנות ה-80.

ששי שדה: בתחילת המילניום ערכה ממשלת ישראל ביחד עם משרד התחבורה רפורמה בתחבורה הציבורית ומי ששילם את המחיר הכי כבד ברפורמה הזאת היו הנהגים.

ששי שדה: לאורך השנים הנהגים חווים פקקים, אלימות, מחסור בתשתיות.

ששי שדה: הם העובדים היחידים בארץ שלא יכולים ללכת לשירותים.

ששי שדה: אין עוד עובד במדינת ישראל שאין לו שירותים במקום העבודה.

ששי שדה: עם השנים הענף הידרדר.

ששי שדה: ההידרדרות באה לידי ביטוי בשכר העבודה, בביטול הוותק המקצועי, בהכשרה מינימלית, בחוסר בתנאי עבודה בסיסיים ומחסור בתשתיות.

ששי שדה: מעמד הנהג, מקצוע הנהג הפך ממקצוע מכובד למקצוע נחות והנהגים הפכו לשק החבטות של הענף.

ששי שדה: סדר היום של הנהגים כולל אלימות, פקקים, מחסור בתשתיות, התמודדות עם אוכלוסייה קשה שמאוכזבת מאיכות השירות בתחבורה הציבורית.

ששי שדה: המחסור הגדול בנהגים גורם לסידורים צפופים, ללחץ על הנהגים ולביטול הפסקות.

ששי שדה: התוצאה היא שנהגים בורחים מן הענף.

ששי שדה: הזכירה את זה קודם החוקרת מן הממ"מ.

ששי שדה: כבר ב-2018 הוגש דוח על שולחן ועדת הכלכלה.

ששי שדה: הדוח הצביע על מחסור ב-3,000 נהגים.

ששי שדה: אתם רוצים לדעת מה הסיבות שעליהן הצביע הדוח הזה?

ששי שדה: אקרא לכם: "שכר הנהגים, שעות העבודה, הביטחון התעסוקתי והחלפת מכרזים והמחסור בתשתיות הן הסיבות העיקריות לנטישת הנהגים".

ששי שדה: משהו השתנה מאז?

ששי שדה: זה בדיוק אותו דבר.

ששי שדה: זה מ-2018.

ששי שדה: אנחנו חייבים לעשות תהליך ולעשות אותו מהר.

ששי שדה: השקף הבא הוא תמונה שאני שם בכל מצגת.

ששי שדה: זה מקרה מזעזע של נהג שיצא מן הבית בבוקר לעבודה, נסע מחיפה לירושלים.

ששי שדה: הזמנים בסידור העבודה שלו לא תאמו את הזמנים במציאות.

ששי שדה: הוא הגיע לירושלים באיחור ניכר.

ששי שדה: במקום לצאת להפסקה, להתרענן, ללכת לשירותים, לאכול משהו, הוא סובב את האוטובוס וחזר לחיפה.

ששי שדה: מה הייתה התוצאה?

ששי שדה: תאונת דרכים קשה מאוד שגבתה ארבעה הרוגים ותשעה פצועים.

ששי שדה: מישהו לקח אחריות פה?

ששי שדה: הנהג הזה בקלבוש.

ששי שדה: הפרקליטות ביקשה להכניס אותו לכלא לחמש שנות מאסר כי הוא העמיס נוסעים בלי לקחת הפסקה.

ששי שדה: מי אשם בזה שהוא לא לקח הפסקה?

ששי שדה: הוא שילם את המחיר על אוזלת היד של המערכת, וזה דיון על הנהגים אז אני בכלל לא מדבר על הנפגעים.

ששי שדה: בסקר שערך ארגון הנהגים דיווחו שני-שליש מן הנהגים שהם חוו לפחות מקרה אלימות אחד בשנה.

ששי שדה: התמונות בהמשך הן להמחשה.

ששי שדה: כאן המקום לפרגן ליושב-ראש הוועדה, שאחרי שנפגשנו איתו הרים את הכפפה והגיש הצעת חוק וכבר יש לה מספר (פ) ואני שמח שיש קונצנזוס מלא.

ששי שדה: אני מקווה שזה יבוא לידי ביטוי וכך נצליח להפחית, והלוואי גם למגר, לפחות להפחית את מקרי האלימות נגד הנהגים.

ששי שדה: הנושא הכי חשוב הוא שכר הנהגים.

ששי שדה: שכר הנהגים היום לא משקף את האחריות הכבדה שיש להם על הכתפיים.

ששי שדה: כפי שאמר ישראל, שכר הנהגים היום בישראל נמוך משכר הנהגים בעולם והוא נמוך משמעותית מן השכר הממוצע במשק.

ששי שדה: בארצות הברית שכר הנהגים גבוה ב-13%, באנגליה הוא נמוך ב-13%, בצרפת, בבלגיה, בגרמניה, באוסטריה הוא נמוך ב-10%.

ששי שדה: זאת אומרת הוא נע סביב פלוס-מינוס 10% מן השכר הממוצע.

ששי שדה: אצלנו הוא נמוך בכ-35% מן השכר הממוצע.

ששי שדה: השכר הוא הגורם המשמעותי ביותר לנהגים שמצביעים ברגליים ובורחים מן הענף.

ששי שדה: קשה מאוד להפעיל תחבורה ציבורית.

ששי שדה: אי אפשר יהיה להפעיל גם בעתיד במצב הקיים היום.

ששי שדה: הדבר הראשון שצריך לעשות זה לשפר את שכר הנהגים.

ששי שדה: פנינו.

ששי שדה: פנינו למשרד התחבורה, הגשנו להם תוכנית.

ששי שדה: היינו במשרד האוצר לפני יום העצמאות.

ששי שדה: מצאנו דרכים.

ששי שדה: העברנו את הבקשה שלנו גם ליועץ השרה, עם עותק לרן שדמי היקר, שעזר לנו גם בהכרה בוותק וגם במחיצות ועושה המון למען הנהגים.

ששי שדה: אני מבקש שתעשה גם את התהליך הזה עכשיו ומהר.

ששי שדה: הנה, המנכ"לית כאן על ידך.

ששי שדה: יש תקציב, מצאתי לכם אותו.

ששי שדה: יש סעיף שאפשר לעשות ממנו הסטות ואפשר לשפר את שכר הנהגים כבר השנה.

ששי שדה: אשמח שזה יקרה.

ששי שדה: לסיכום, מדינת ישראל נמצאת בקטסטרופה תעבורתית.

ששי שדה: עלות גודש התנועה ב-2016 הוערכה ב-35 מיליארד שקל.

ששי שדה: בשנת 2040 היא צפויה להיות 40 מיליארד שקל.

ששי שדה: הפתרון היחיד למשבר הזה הוא שימוש בתחבורה ציבורית.

ששי שדה: 87% מן הנסיעות בתחבורה הציבורית הן באוטובוסים.

ששי שדה: כדי לעשות תחבורה ציבורית יעילה ואמינה חייבים לטפל בתחבורה הציבורית באוטובוסים, חייבים להביא נהגים חדשים לענף.

ששי שדה: הדבר הראשון שצריך יהיה לעשות הוא לתקן את שכר הנהגים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: רשות הדיבור לתמר אוחנה ולאחר מכן דורון עזרא.

אורי מקלב: אני מבקש אם אפשר לא לחזור על דברים שכבר נאמרו אלא לשים דגש על דברים שנראים בעיניכם חשובים ביותר.

אורי מקלב: בבקשה.

אמיר אוחנה: אדוני, תודה על הדיון החשוב הזה.

אמיר אוחנה: אני ראש ענף תחבורה בארגון כוח לעובדים.

אמיר אוחנה: אני חושבת שהארגונים דיברו מספיק ואשמח להעביר את זכות הדיבור שלי לנהגת שיושבת לידי, נהגת בגוש עציון, ולשמוע קצת את הנהגים שידברו.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: זה מראה סימנים של ענייניות ושל יעילות בדיון.

אורי מקלב: בבקשה.

שולי אביב: שלום, אני מגוש עציון.

שולי אביב: אני נהגת גאה ולא גאה, נגיד כך.

שולי אביב: בהתחלה מאוד התלהבתי, זה היה מין חלום של משפחה, כי ראיתי את הדודים שלי שעבדו בדן בתל אביב.

שולי אביב: פעם זה היה כבוד להיות נהג אוטובוס, זה זכה להערכה, זה היה ממש מעל ומעבר.

שולי אביב: הלכתי לפי החלום הזה וכאשר נכנסתי לתוך זה ראיתי שזה לא זה.

שולי אביב: התנאים – אם זה השכר, שהוא עלוב מאוד, אנחנו לא מסיימים את החודש.

שולי אביב: כחד-הורית הייתי עובדת פעם 220–230 שעות והילדים שלי היו משלמים את המחיר כי לא הייתי רואה אותם.

שולי אביב: עכשיו עקב כל התנאים וכל מה שקורה, אם זה בבית ואם זה בעבודה, ירדתי בהיקף המשרה ואני עובדת פחות שעות.

שולי אביב: העבודה שלנו לא פשוטה.

שולי אביב: אני עובדת בנוקדים, בתקוע, במיצד, במעלה עמוס, באוטובוס מוגן אבן ומוגן ירי.

שולי אביב: זה לא פשוט בכלל.

שולי אביב: אבל אין תנאים, אין שירותים.

שולי אביב: כאישה – אם הגברים מצאו פתרון, אני לא מצאתי פתרון עד עכשיו.

שולי אביב: עלוב להגיע למצב כזה שלנהגת אין איפה לעשות את הצרכים שלה, אין לנו מקום לנוח.

שולי אביב: לא הגיוני שאנחנו מגיעים לאמצע שנת 2022 ואין לנו את הפתרון הזה.

שולי אביב: זה מה שהייתי רוצה להדגיש: המנוחה, השירותים והשכר – זה הכי חשוב בעיניים שלי.

שולי אביב: אני חושבת שאם יהיה פתרון יהיו נהגים.

שולי אביב: אם לא יהיה פתרון לכל מה שקורה פה – אני בסימן שאלה אם להישאר או לא להישאר בענף.

אורי מקלב: תודה רבה, יש ערך מוסף לדברים שלך, הם גם מרגשים אותנו.

אורי מקלב: הם יוצאים מן הלב ונכנסים ללב.

אורי מקלב: תודה רבה.

שולי אביב: לא סתם יש רק 200 נהגות.

אורי מקלב: רשות הדיבור לדורון עזרא ואחריו יוני קריספין, בבקשה.

דורון עזרא: אני מנהל חטיבה ארצית של תחבורה ציבורית בהסתדרות הכללית.

דורון עזרא: אני רוצה לומר כמה דברים.

דורון עזרא: אדוני היושב-ראש, אתה מלווה אותנו מספר רב של שנים בעניין הזה.

דורון עזרא: אני שמח שהמנכ"לית ורן שדמי נמצאים כאן.

דורון עזרא: היום הכבוד של הנהגים והנהגות בתחבורה הציבורית נמצא בשפל המדרגה, גברתי המנכ"לית.

דורון עזרא: דווקא בגלל שהשרה היא כזו, לא ייתכן שאנחנו באגד הכרזנו עכשיו על סכסוך עבודה בעניין של נהגות שאין להן מקום להתפנות.

דורון עזרא: עשיתי סיור ברחבי הארץ עם נהגות שאין להן מקום להתפנות, אין.

דורון עזרא: נעמה דיברה קודם על כך שזה היה גם לפני חמש שנים.

דורון עזרא: מה שאני אומר הוא נכון להיום.

דורון עזרא: אנחנו מקבלים מכתב ממנכ"ל אגד מה פתאום אנחנו בכלל פונים לנהגות בעניין הזה.

דורון עזרא: זה נקודה אחת.

דורון עזרא: נקודה שנייה, אני רוצה להראות לכם, נהג חבר ועד של אגד בצפון התחיל קו ב-5:30.

דורון עזרא: בשעה 7:10 הוא קיבל דוח על סך 730 שקל: "מהות העבירה – הנ"ל עשה את צרכיו במקום ציבורי או זיהם מקום ציבורי.

דורון עזרא: " אדם נהג כבר שעה וחצי בבוקר, רצה להתפנות.

דורון עזרא: אין לו היכן.

דורון עזרא: אתם חושבים שבאמת יגיעו נהגים?

דורון עזרא: אתם גם נותנים לחברות 55,000 שקל לנהג שיבוא.

דורון עזרא: אחרי שהם מקבלים את זה, כפי שנאמר פה, אחרי כמה חודשים הם עוזבים את הענף, הם לא עומדים בזה.

דורון עזרא: לכן נושא כבוד הנהג והנהגת הוא משמעותי.

אורי מקלב: טוב שיש כאן נציגים של משטרת ישראל.

אורי מקלב: הם צריכים לשמוע את זה.

אורי מקלב: אני לא אומר שלא צריך לאכוף את החוקים אבל צריך לעשות איזונים מול הסכנה של נהג שלא מתפנה ונמצא בלחץ.

דורון עזרא: עומדים שם לאו דווקא שוטרים, בעיקר מפקחים.

דורון עזרא: במקרה הזה הדוח היה של עיריית קריית אתא.

דורון עזרא: נושא נוסף הוא השכר.

דורון עזרא: אפילו לפי מה שרן שדמי אמר, נאמר שהשכר הוא 44 שקלים לשעה – נהג על 240 שעות מקבל 11,500 שקל ברוטו, לפי 182 שעות על 44 שקל ועוד 60 שעות נוספות.

דורון עזרא: 11,500 שקל ברוטו לאדם שעובד 240 שעות, שנמצא כל היום על הכביש, עם כל מה שקורה.

דורון עזרא: אם לא תעשו איזו חשיבה, גברתי המנכ"לית, לא יגיעו נהגים.

דורון עזרא: כפי שישראל אמר קודם, במצב הנוכחי, ואני מתאר את היום-יום, אין סיכוי שיגיעו נהגים.

דורון עזרא: אז או שנתחיל להשקיע בנהגים הקיימים בכדי שהבשורה תבוא לאלה שרוצים להיכנס או שלא נעשה עם זה כלום.

דורון עזרא: היום שמו את המחיצות ולכן חלק מן הנהגים מוגנים, אבל המפקחים שעושים את הביקורת הפכו להיות שק החבטות.

דורון עזרא: זאת נקודה שגם צריך להציג.

דורון עזרא: אמנם זה לא הנהגים אבל גם המפקחים.

דורון עזרא: רן שדמי, כפי שעזרת לנו בהסכם של אגד להביא לנהגים את הבשורה, תעזור לנו עם יתר החברות.

דורון עזרא: תודה רבה.

אורי מקלב: כשאתה אומר 240 שעות זה שעות נהיגה, ולא מחשיבים את ההפסקות הארוכות שיש לנהגים.

שמואל בן יאיר: זה נקרא פיצול.

שמואל בן יאיר: על זה לא מקבלים.

דורון עזרא: אני לא מדבר על פיצולים.

דורון עזרא: אני מדבר על נהיגה.

אורי מקלב: בסך הכול כמה שעות נהג נמצא במסגרת העבודה ולא יכול להתפנות?

דורון עזרא: היום כשאין זמן להתפנות רוב הזמן הוא לנהיגה.

שמואל בן יאיר: ממוצע הנהיגה של נהג שמקבל 12 שעות עבודה קרוב ל-87% נהיגה.

שמואל בן יאיר: זה אומר שאם אני יוצא מקצה לקצה, 85% מיום העבודה אני נוהג.

אורי מקלב: נהג יצא ב-5 בבוקר ועשה את ה-87% של ה-12 שעות, אבל למעשה יכול היה לחזור הביתה רק ב-9 בערב, או בגלל שהייתה לו הפסקה של שעתיים באמצע.

יונס אבו ג'אמע: יש סידורים כאלה, מ-9 ועד 9, מ-10 ועד 10.

אורי מקלב: אני מבקש שאחר כך מישהו יתייחס לזה.

דורון עזרא: יש שני מקרים.

דורון עזרא: יש מצב שנהג יוצא ב-5:30 בבוקר וחוזר ב-5:30 בערב.

דורון עזרא: יש מקרים שמכיוון שרוב השירות ניתן עד שעה 11 ואז משעה 2–3 ועד הלילה, זה נקרא פיצול.

דורון עזרא: נמצא איתי חברי ממטרופולין, חיים קמחי, והוא יגיד לך שלפעמים נהגים נמצאים 14 או 15 שעות בחוץ.

דורון עזרא: זה לא זמן נהיגה אבל אין לנהג לאן ללכת, הוא לא יכול ללכת הביתה.

קריאה: אראה לך סידור העבודה שלי.

אורי מקלב: זה זמן שהנהג לא מקבל עליו אפילו שכר אבל הוא מקורקע.

אורי מקלב: הוא גר באשדוד והוא נוהג למשל בתל אביב והוא לא יכול לחזור הביתה באמצע העבודה.

דורון עזרא: אני מדבר על 240 שעות נהיגה או עבודה.

קריאה: אדוני היושב-ראש, יש גם בעיה של שינוע של נהגים.

קריאה: משנעים נהגים בגלל המכרזים.

קריאה: לדוגמה, בבית שמש היה מכרז בשבוע שעבר.

קריאה: משנעים נהגים לעבוד בחולון, לעבוד ברחובות, שעתיים נסיעה לכל כיוון אם הם נוסעים בתחבורה הציבורית.

קריאה: זה זמן שלא משולם לנהג ולא מדווח ומבחינת שעות עבודה הוא לא קיים.

קריאה: זה לא קיים ב-240 השעות שדורון ציין פה.

אורי מקלב: זה קיים בהרבה מקומות.

אורי מקלב: 60% מעובדי הכנסת לא גרים בירושלים.

אורי מקלב: זה ההגעה לעבודה – הפקקים והמרחקים.

יוני קריספין: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

יוני קריספין: כמי שמלווה את הוועדה הזאת מאז שאני מכיר את עצמי כיושב-ראש ועדת עובדים, מתקופת דב חנין ומתקופת איתן כבל, באמת אתה שותף פעיל ומבורך בכל מיני פורומים וישיבות בעניין התחבורה הציבורית, גם בהיותך בתפקיד סגן שרת התחבורה.

יוני קריספין: אני לא יודע מאיפה להתחיל.

יוני קריספין: אתחיל בזה שאנחנו נקראים פראיירים מתחלפים.

יוני קריספין: אם משרד התחבורה, עם כל הכבוד לו, משקיע כסף כדי להביא עוד פראיירים, ואת האחרים להחזיק עד חמש שנים ולזרוק אותם, זה בושה וכלימה למשרד התחבורה.

יוני קריספין: הוא לא יכול לזלזל בנו, לקחת את הנהגים ולהגיד: תעבדו חמש שנים, תשתינו בחוץ.

יוני קריספין: אני רואה נהגות עם משפך בשביל שיוכלו להשתין אל תוך בקבוק.

יוני קריספין: כשאני רואה בסופרמרקט בקבוק כזה אני לא רואה בקבוק, אני רואה את השירותים שלי.

יוני קריספין: בבית שלי לא יכולים להכניס נסטי כי יודעים שאבא רואה בזה אסלה.

יוני קריספין: אבא לא יכול להשתין אל תוך בקבוקים כאלה.

יוני קריספין: אנחנו נמצאים במצב קטסטרופלי.

יוני קריספין: אם במקום הפסקה אני צריך לחפש איפה להסתתר מן הפקח, אם אני צריך לחפש איפה אני יכול להטיל את הצרכים שלי, אם אני הופך את פח האשפה באוטובוס כדי לעשות בו קקי אז אין לי איפה לחיות.

יוני קריספין: אני לא יכול להמשיך לחיות כך, אני הפראייר.

יוני קריספין: אז אחריי יבוא נהג אחר.

יוני קריספין: אותי יהפכו למקח סחורה – ההוא ייתן 30,000 שקל ויקנה אותי אליו, מחר הוא יזרוק אותי, פתאום הוא יגיד לי: יש לך מסעדה כי יש אצלי אוכל.

יוני קריספין: אבוא ואראה שאין שם אוכל ואין מסעדה.

יוני קריספין: אין לי שום תנאים בתחבורה הציבורית.

יוני קריספין: אני כבר 17 שנים נהג בעבודה הזאת.

יוני קריספין: הנהג הזה שיושב עכשיו ארבע שנים בבית הסוהר – אני הייתי צריך להיות שם.

יוני קריספין: עשרות פעמים נרדמתי באוטובוס ובנס הנוסעים לא נפגעו.

יוני קריספין: אני נרדם.

יוני קריספין: אם לא הבמפרים על הכביש בצדדים שמעירים אותי הייתי מזמן זורק את כל הנוסעים והיו אומרים שקרה עוד אסון.

יוני קריספין: הכתובת תלויה על הקיר.

יוני קריספין: כל יושב-ראש שנמצא פה יודע את זה.

יוני קריספין: אנחנו רואים בכביש דמויות רצות.

יוני קריספין: אני בולם לנוסעים באמצע כביש ראשי כי אני מתעורר ולא מבין איפה אני.

יוני קריספין: ואני אומר: מה זה?

יוני קריספין: שואלים: הנהג, הכול בסדר?

יוני קריספין: אני אומר: הכול בסדר.

יוני קריספין: אני שם משקפי שמש בנהיגת לילה כדי שלא יראו שהעיניים שלי נעצמות.

יוני קריספין: אני אומר שהרכבים מסנוורים אותי, בגלל זה אני שם משקפי שמש.

יוני קריספין: עד מתי נחיה כך?

יוני קריספין: תוסיפו שכר, תיתנו הכרה לוותק.

יוני קריספין: שש שנים אנחנו מתחננים שתעלו את ה-43 שקל הזה.

יוני קריספין: עד מתי נתחנן?

יוני קריספין: נותנים למפעילים מכרזי הפסד.

יוני קריספין: זה ביצה ותרנגולת – המכרזים הם בהפסד, המפעיל לא יכול להכניס יד לכיס, הוא בעצמו את המשכורת שלו לא יכול להביא, הוא את המשכורת שלנו לא יכול לתת.

יוני קריספין: להוציא את העובדים לגיבוש – אני לא משתמש בימי חופש ובימי מחלה כי אין נהגים.

יוני קריספין: אנחנו צוברים ימי חופש ומחלה.

יוני קריספין: מתי משתמשים בהם?

יוני קריספין: בסוף מכרז.

יוני קריספין: כאשר נגמר המכרז אני פתאום מוציא 30 או 90 ימי מחלה, כי זה הולך לפח.

יוני קריספין: אף אחד לא יגיד לי: אדוני, נהגת 12 שנים, בוא נתגמל אותך במכרז הבא.

יוני קריספין: היום ברוך השם רן שדמי עשה מהלך ותיקן עוול של 22 שנים ברפורמה הזאת.

יוני קריספין: אנחנו חייבים שתהיה תוספת, שיהיה שכר ראוי ושנפסיק להשתין בבקבוקים.

יוני קריספין: מספיק עם הבושה הזאת, מספיק.

יוני קריספין: עד מתי אנחנו יכולים לחיות עם הדבר הזה?

יוני קריספין: קו שאין בו שירותים לא יפעל.

יוני קריספין: גם אקבל דוח מפקח על כך שאני ממתין במקום שאסור לי לעמוד בו, כי משרד התחבורה החליטה שאני אעמוד שם, גם אקבל דוח על השתנה בסך 750 שקל מהרשות המקומית.

יוני קריספין: את מי אני מפרנס בסופו של יום?

יוני קריספין: את מי?

אורי מקלב: יוני, קשה להגיב על הדברים שלך, שהיית צריך כך לחשוף את עצמך.

אורי מקלב: אין אדם משים עצמו רשע אבל אני מבין שאתה רוצה לשקף דברים שיכולים לקרות.

אורי מקלב: קשה לשמוע את זה.

אורי מקלב: הדברים האלה מחייבים שינוי.

אורי מקלב: אני בטוח שזה נופל על אוזניים קשובות.

אורי מקלב: הבעיה היא שזה חוזר על עצמו בכל פעם מחדש.

אורי מקלב: אני אומר כמי שהשתתף בדיונים, הדיונים שנצרבו בזיכרוני הם הדיונים האלה.

יוני קריספין: עוד בתקופת איתן כבל ודב חנין.

יוני קריספין: לא צריך להביא נהגים חדשים.

יוני קריספין: יש 70,000 נהגים.

יוני קריספין: כולם רוצים לחזור לעבוד.

יוני קריספין: רבים פוגשים אותי ושואלים: אתה עדיין מסתובב עם הבקבוק שלך?

יוני קריספין: כשאני רואה נהגות מסתובבות עם משפך סיליקון בשביל השירותים שלהן, כדי שיוכלו להתפנות כמונו, אז אנחנו במצב גרוע.

יוני קריספין: תשקיעו בנהגים.

יוני קריספין: לא להביא חדשים.

יוני קריספין: לשם מה להביא עוד אנשים שיסבלו?

יוני קריספין: על הראשונים אנחנו בוכים.

שולי אביב: להשקיע בנהגים שנמצאים בענף.

תאמר כורד: לא שמעתי אף אחד מדבר על האלימות שהייתה אתמול.

תאמר כורד: אף אחד לא מתייחס לאלימות.

שמואל בן יאיר: אני מכוח לעובדים.

שמואל בן יאיר: אני רואה שכולם מדברים על אותה בעיה: שכר ותנאים.

שמואל בן יאיר: אני מדבר על דבר אחר.

שמואל בן יאיר: אבא שלי שעבד באגד היה לו כבוד, כאשר אימא הייתה הולכת לשוק כל השוק היה מרים לה את הסל.

שמואל בן יאיר: כאשר אני הייתי עובד באגד לפני הרבה שנים גם כן היה כבוד.

שמואל בן יאיר: בשלב מסוים באגד פיטרו את השכירים ואז עברתי לעבוד בקווים.

שמואל בן יאיר: קווים היו במכרז מסוים והם הפסידו את המכרז, אז בא סופרבוס.

שמואל בן יאיר: חבר'ה, אני כבר 40 שנים נהג אוטובוס.

שמואל בן יאיר: כמה ותק יש לי?

שמואל בן יאיר: אפס.

שמואל בן יאיר: 40 שנים אני נותן שירות לאנשים.

שמואל בן יאיר: מישהו אומר איזה נהג תחבורה ציבורית?

שמואל בן יאיר: הילדים שלי, שיהיו בריאים, לא אסכים שהם יעלו על ההגה בתנאים האלה, בשום פנים ואופן.

שמואל בן יאיר: אם ישפרו את התנאים לנהגי תחבורה ציבורית כן אגיד להם לעבוד על ההגה.

שמואל בן יאיר: היום הילד שלי עובד בפיצה ומרוויח טוב יותר ממני, כשהוא מתחיל בשעה 8 או 9 בבוקר עד 5–6 אחר הצוהריים והוא מרוויח טוב יותר ממני.

שמואל בן יאיר: אראה לכם את השכר שלי: כדי להרוויח עבדתי 222 שעות ולקחתי הביתה 7,500 שקל נטו.

שמואל בן יאיר: בזה אני יכול לקיים משפחה?

שמואל בן יאיר: אראה לכולכם פה את תלוש המשכורת שלי.

יוני קריספין: ואתה גם לא רואה את המשפחה.

שמואל בן יאיר: אני האבא של הפראיירים.

קריאה: אתה גם לא מסיים את החודש.

אורי מקלב: זה משרה מלאה?

שמואל בן יאיר: אקרא לכם עכשיו את תלוש השכר שלי, את השעות שעבדתי.

שמואל בן יאיר: אני מדבר על ברוטו.

אורי מקלב: האם יש התאמה?

אורי מקלב: אמרו כאן שהנטו של הנהג הוא 11,000–12,000 שקל.

שמואל בן יאיר: זה הברוטו, אדוני היושב-ראש.

שמואל בן יאיר: עשיתי 182 שעות 100%, ועוד - - -

אורי מקלב: לא צריך להיכנס לפרטים.

שמואל בן יאיר: אני אומר את הפרטים.

שמואל בן יאיר: המנכ"לית, שתהיה בריאה, דיברה אתנו.

שמואל בן יאיר: איזה בניין יפה היא עשתה לנו אבל איפה הדיירים?

שמואל בן יאיר: איפה הם?

שמואל בן יאיר: אנחנו עובדים כמו חמורים ובקושי מתפרנסים.

שמואל בן יאיר: אני מוכן לתת לכם את תלוש השכר שלי.

שמואל בן יאיר: אחרי כל ההורדות שיש לי אני מגיע ל-7,850 שקל בחודש על 240 שעות.

אורי מקלב: אני לא מסכם את הדברים אבל כהערת ביניים, אני אומר למנכ"לית, תשמעו את הדברים.

שמואל בן יאיר: אנחנו אוכלים את הלב שלנו על המשכורות האלה, אבל אל תשכחו שגם לנו יש הרבה כוח ביד.

שמואל בן יאיר: אנחנו נמשיך להשבית את התחבורה הציבורית במדינת ישראל, ניאבק ונמשיך בשביתות שלנו.

יונס אבו ג'אמע: אדוני היושב-ראש, 90% מן הנציגים מדברים על השכר.

אורי מקלב: נשמע את נציגת משרד האוצר.

אורי מקלב: בסופו של דבר עושים הרבה למען שיפור התחבורה הציבורית, מרחיבים, מגדילים, מייעלים אותה, בהרבה פרמטרים עושים מאמץ רב, אבל יש איזו רובריקה קטנה, שנקראת שכר, שכאילו יוצאת מאחריות משרד התחבורה, זה הסכמים ודברים כאלה, ומשרד האוצר דומיננטי בעניין הזה, ומתברר פה שזה מרכיב מרכזי מאוד בתוך השירות ובתוך כל נושא התחבורה הציבורית, השכר והתנאים.

אורי מקלב: אם אנחנו משקפים את כל מה שנאמר פה, זה דבר מרכזי מאוד.

אורי מקלב: אני חושב שזה צריך לבוא לידי ביטוי.

אורי מקלב: מה דעתכם?

שחר בר: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

שחר בר: אגיד בהמשך לדבריה של המנכ"לית, שנתנו המון תוספות שירות בסיכום התקציבי האחרון ואנחנו גם מעוניינים שיתממשו ושיוכלו לעשות את כל הנסיעות ולהעביר יותר אנשים לתחבורה הציבורית.

שחר בר: גם תקצבנו מבני נהגים והכשרות נוספות לנהגים.

שחר בר: אנחנו בדיונים ארוכים עם משרד התחבורה בנוגע לשכר לקראת תקציב 2023.

אורי מקלב: מה המגמה?

אורי מקלב: מה היעד שלכם?

ששי שדה: שחר, אם תוכלי לעדכן בפגישה שלנו זה יהיה מצוין.

אורי מקלב: למה בפגישה?

אורי מקלב: שתעדכן עכשיו.

אורי מקלב: זה לא דיון עם ועד כזה או אחר.

שחר בר: אנחנו מכירים בחשיבות של הנהגים ואנחנו מבינים שיש בעיות בתנאים שלהם.

שחר בר: אנחנו גם תומכים מאוד בתיקון של חבר הכנסת מיכאל ביטון בנוגע להגדרת הנהג כעובד ציבור.

שחר בר: אנחנו גם מבינים את סוגיית הוותק ואני חושבת שנפתור אותה עוד בשנה התקציבית הזאת.

שחר בר: זה כבר נכנס למכרז האחרון של המשרד.

אורי מקלב: העברת הוותק מחברה לחברה.

שחר בר: המשמעות היא שהאשכול מוכרע במכרז, איזה מפעיל מעסיק אותו, וזה לא תלוי בנהג.

אורי מקלב: כבר עשינו את זה בדברים שהיו בעבר שעברו לגופים אחרים, שם העבירו גם את הוותק.

אורי מקלב: לגבי השכר השעתי – אני חושב שזה הדבר המרכזי שישנה את השכר שלהם.

אורי מקלב: אם נשווה את זה למה שקורה בעולם וגם אל מול מה שנדרש מהם, לגבי השכר שמוצע בענפים אחרים ומה שנדרש באחריות ובקושי ובפריסה ובעבודה המאומצת שצריכים לעשות, שהיא עבודה עם אנשים.

אורי מקלב: אם משווים את זה לענפים אחרים, שם מקבלים שכר גבוה יותר משכר הנהגים, ואולי בתנאים אפילו הרבה יותר טובים – לא בכבישים ולא בפקקים ולא כל מה שאנחנו חווינו כאן ביחד איתם ומה שהם חווים יום-יום ושעה-שעה.

שחר בר: במשק באופן כללי יש מחסור בעובדי שירות.

שחר בר: אנחנו רואים את זה גם בנהגי משאיות, שהשכר הממוצע שלהם הוא אפילו נמוך יותר משל נהגי אוטובוסים.

שחר בר: ברגע שמעלים שכר לנהגי אוטובוסים יש לזה זליגה לנהגי המשאיות וזה גם פוגע במשק אם לא יהיו נהגי משאיות.

שחר בר: אנחנו בדיונים על זה.

שחר בר: יש לזה משמעויות תקציביות גדולות מאוד.

שחר בר: העלאה גם של שקל בשכר משמעה מאות מיליוני שקלים בתקציב המדינה בשנה.

שחר בר: נדון על זה ארוכות לקראת תקציב 2023.

אורי מקלב: את צודקת במה שאת אומרת, שיש עוד בעיות.

אורי מקלב: תאמין לי שהדברים של משרד האוצר הם חשובים.

אורי מקלב: אני אומר בשקיפות מלאה, באופן מקרי נפגשתי לפני יומיים עם אנשים מאיגוד חברות מערבלי הבטון, שמדברים על מחסור של מאות נהגים.

אורי מקלב: יש מחסור בנהגים והשכר הוא אחת הסיבות למחסור, הוא לא הכול.

אורי מקלב: זה צריך להביא אותנו לשאלה לא אם אנחנו נעלה כאן אז מה יהיה עם אחרים אלא זה צריך להביא אותנו לחשיבה כוללת.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לעשות שינוי בחשיבה, שהשכר של הנהג הוא המרכיב שאפשר שם לוותר, אבל אנחנו נשפר באוטובוסים ממוזגים וניתן יותר הרחבות ותשתיות ונעשה הרבה דברים.

אורי מקלב: כפי שהנהג הוא הדבר המרכזי, הוא הלב של העניין, השכר הוא הדם שזורם בתוך הלב הזה.

אורי מקלב: אנחנו משפרים את הדבר עצמו ואנחנו מזניחים את השכר והתנאים.

אורי מקלב: אני רואה שיש על ליבם של האנשים עוד דברים והזמן קצר.

אוסאמה סעדי: שלום לכולם.

אוסאמה סעדי: כבר שנים מדברים על הזכויות של הנהג.

אוסאמה סעדי: אני יושב-ראש ועד קווים מטעם הסתדרות העובדים הלאומית בירושלים, הענף הכי גדול בנהגים בתחבורה הציבורית.

אוסאמה סעדי: עברנו כבר הרבה ישיבות עם השרה הקודמת מירי רגב, שהבטיחה לנו הרבה דברים.

אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים כל הזמן שיש להעלות את השכר, להכיר במקצוע, מדברים על האלימות, על כל הדברים האלה, על כך שהנהגים במצב כלכלי "על הפנים".

אוסאמה סעדי: הנהגים עוזבים את הענף הזה ואני לא רואה לו עתיד.

אוסאמה סעדי: אם אתם ממשיכים רק לשבת ולהבטיח: נראה, נבדוק וכן הלאה, המערכת של התחבורה הציבורית בישראל תוך שנה–שנתיים תקרוס וכבר לא יהיו לנו נהגים.

אוסאמה סעדי: יש לי עוד שאלה: ניתן לכבד את הנהג, לאפשר לו לנסוע בכל התחבורה הציבורית בחינם.

אוסאמה סעדי: זו הבקשה הכי קלה, אך לא עושים את זה.

אוסאמה סעדי: זה רעיון ואמרנו את זה, שאפשר כך לכבד את הנהגים.

אורי מקלב: זה היה פעם כך באגד ובדן.

קריאה: היו נסיעות חינם לנהג ולבני משפחתו.

אורי מקלב: נשמע עוד שני דוברים ואז את המנכ"לית ונסכם.

אורי מקלב: תודה רבה לך על הדברים, רעיון טוב.

אורי מקלב: יונס ג'אמע, יושב-ראש ועד דן באר שבע בדרום, בבקשה.

יונס אבו ג'אמע: אני יושב-ראש ועד העובדים בחברת דן באר שבע.

יונס אבו ג'אמע: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יונס אבו ג'אמע: תודה למנכ"לית, לארגון הנהגים ולהסתדרות הלאומית וגם לשרים שעוסקים במלאכה.

יונס אבו ג'אמע: אבא שלי עבד במשך 40 שנים באגד, המליץ לי מאוד לעבוד באגד, אך לא צלחתי להגיע לאגד.

יונס אבו ג'אמע: התחלתי לעבוד בחברת מטרו דן מ-2003.

יונס אבו ג'אמע: ב-2016 היא סיימה את המכרז.

יונס אבו ג'אמע: התחלתי לעבוד בחברה חדשה.

יונס אבו ג'אמע: אני מדבר על רצף זכויות.

יונס אבו ג'אמע: אם אתה מחשב את הוותק מ-2003 ועד 2022 זה 19 שנים.

יונס אבו ג'אמע: אני נחשב כמי שנמצא רק שש שנים בתחבורה הציבורית, כל הוותק שלי ירד לטמיון.

יונס אבו ג'אמע: לגבי השכר – יש לזכור תמיד, נהג אוטובוס זה מפעל חיוני לגמרי.

יונס אבו ג'אמע: בזמן הסגרים עבדנו.

יונס אבו ג'אמע: עברנו פיגועים וטילים בדרום, מגפת קורונה, סבלנו המון.

יונס אבו ג'אמע: הגיע הזמן להעלות את שכר הנהג.

יונס אבו ג'אמע: לא יעלה על הדעת שנהג אוטובוס ירוויח 7,000 שקל כפי שהזכיר חברי.

יונס אבו ג'אמע: אין בית, אין חיי משפחה, אין שמחה על פניו של נהג.

יונס אבו ג'אמע: כאשר תעלה לאוטובוס תראה את הנהג כל הזמן עצוב.

יונס אבו ג'אמע: אם תשאל אותו, הוא יגיד לך דבר ראשון שזה בגלל השכר.

יונס אבו ג'אמע: השכר תקוע על 43 שקל לשעה ברוטו כבר שש שנים והוא לא עולה.

יונס אבו ג'אמע: בשביל להרוויח סכום מכובד צריך לעבוד בחגים, במוצאי שבת, פיצולים.

יונס אבו ג'אמע: חסר רק מזרון וכרית בעבודה, זה ממש כך.

יונס אבו ג'אמע: משרד התחבורה מעביר 50,000 שקלים – ואולי אפילו יותר, דיברו פה על 55,000 שקלים – לחברות תחבורה ציבורית על מנת להשיג נהגים.

יונס אבו ג'אמע: איך אפשר לעשות דבר כזה?

יונס אבו ג'אמע: אתם לא נותנים את זה לנהג.

יונס אבו ג'אמע: בגלל זה כך נראים פני התחבורה הציבורית, מחסור של 5,000 נהגים, אם לא יותר.

יונס אבו ג'אמע: כשאתם אומרים 5,000, אולי בדקתם את זה לפני חודש, חודשיים, שלושה, אבל היום המחסור גדול יותר, בטוח.

יונס אבו ג'אמע: אני נמצא בתחבורה הציבורית, אני נמצא בדן באר שבע.

יונס אבו ג'אמע: בכל חודש יש מחזור קליטה של 40–50 נהגים אך עוזבים 40, 30, 50 נהגים.

יונס אבו ג'אמע: איך אתם רוצים לסגור את הפער הזה?

אורי מקלב: מי אומר את הנתון על מחסור ב-5,000 נהגים?

יוני קריספין: אדוני היושב-ראש, אם נהג עובד 300 שעות – זה שני נהגים, זה חסר כפול.

אורי מקלב: אני יודע שאנשי חברת אגד אמרו לי שהם מוכנים לקלוט מחר 2,500 נהגים.

יוני קריספין: גם אצלנו, אם תביא 1,000 – לכולם תהיה עבודה.

יוני קריספין: אם אני עובד 300 שעות כלומר אני שווה היום שני נהגים.

יוני קריספין: אין מחסור בנהגים.

יוני קריספין: תשאירו אותנו בענף, תצילו אותנו.

יוני קריספין: עזבו להביא אחרים.

שולי אביב: תצילו את מי שנמצא, תשקיעו במי שנמצא.

אורי מקלב: רן שדמי, יש לך נתונים קצת יותר מדויקים?

אורי מקלב: נאמר אותם בדברי הסיכום.

רן שדמי: השאלה מה זה נהגים חסרים, יש לכך כמה פרמטרים.

רן שדמי: ראשית, האם המפעילים רוצים שהם יעשו שעות נוספות או לא רוצים שעות נוספות?

רן שדמי: ברור שאם הם לא עושים שעות נוספות אז לכאורה הפער גדול יותר.

אורי מקלב: כמה מבחינתך חסרים?

אורי מקלב: היית רוצה שנהג יעבוד פחות שעות.

רן שדמי: אני רוצה שנהגים יעבדו פחות שעות.

יונס אבו ג'אמע: הנהג לא אמור להיות פצצה מתקתקת על הכביש.

יונס אבו ג'אמע: משרד התחבורה דאג לרווחת הנוסע אבל שכח לטפח את הנהג.

יונס אבו ג'אמע: למרות שהשתתפתי פעמיים בפגישה עם מירי רגב ומרב מיכאלי, היא דיברה רבות על שכר הנהג וגם הובטח שהשכר יעלה, בינתיים לא רואים את האור בקצה המנהרה.

נפתלי פכטר: לגבי המחסור בנהגים, ניקח רק את אזור ירושלים, שהיה את סופרבוס שעשה נסיעות בפרוזדור ירושלים ובבית שמש, יש שם היום צורך ב-700 נהגים.

נפתלי פכטר: קודם היו 280 נהגים בכל האזור.

נפתלי פכטר: נפתח סניף של סופרבוס בירושלים, 450 נהגים.

נפתלי פכטר: מאיפה הם יביאו נהגים?

נפתלי פכטר: זה סניף חדש.

נפתלי פכטר: אקסטרה הולך לפתוח שם סניף עם 800 נהגים, סניף חדש של קווים שלא היו קיימים.

נפתלי פכטר: באזור ירושלים מדובר על מחסור של 1,500 נהגים חדשים, מבלי להשלים את המחסור בכל הקווים הקיימים, רק על המכרזים החדשים.

שמואל בן יאיר: רק בירושלים חסרים היום קרוב ל-800 נהגים.

אורי מקלב: אני רוצה להתכנס לקראת סיכום.

אורי מקלב: אני רואה את השעון כל הזמן לנגד עיניי והוא מאיים עליי.

אורי מקלב: קודם כול אני רוצה להודות לכם.

אורי מקלב: לפני שאני מסכם סיכום כללי, היו כאן הרבה דוברים והרבה מייצגים וכל אחד חידש משהו.

אורי מקלב: הטבתם להציג את זה, גם דברים שיוצאים מן הלב וגם דברים רגשיים.

אורי מקלב: אני חושב שהתמונה ברורה, כולנו יוצאים מכאן עם מטען כבד ורגשי, מעבר לנושא המעשי, אבל כל אחד יודע לחדש.

אורי מקלב: אפילו הדברים האחרונים, למה הנהג צריך להיות עצוב, למה הוא לא צריך להסתובב בשמחה, גם זה דיבר אליי, זה גם משהו בתוך תמונה כוללת ואני בטוח שזה גם דיבר אליכם.

אורי מקלב: המנכ"לית, בבקשה, ואחרי כן נסכם את הדיון.

מיכל פרנק: קודם כול, שוב תודה לכל הדוברים.

מיכל פרנק: עם רבים מכם נפגשתי ודיברתי.

מיכל פרנק: אנחנו מכירים, ועל שולחננו מגוון הסוגיות, שכפי שאמרתי, חלקן מדברות על תנאי ההעסקה וחלקן האחר הוא עניין פיזי, שתמיד במדינת ישראל לוקח הרבה יותר זמן.

מיכל פרנק: נתנו פה דוגמאות על אגד ועל קווים היסטוריים.

מיכל פרנק: אנחנו עוסקות ועוסקים במשרד התחבורה היום בצמצום פערים של עשורים.

מיכל פרנק: גם להדביק את היצע השירות, כדי שהוא יהיה טוב, אמין ורציף, וכל זה כמובן, כפי שאמרתי, בלי נהג אין אוטובוס ובלי נתיב העדפה האוטובוס כנראה לא יגיע ליעד שלו בזמן.

מיכל פרנק: אנחנו עוסקים כל הזמן בהעדפות האלה.

מיכל פרנק: אכן צדקו מי שדיברו פה, נציגי הנהגים, השרה התבטאה פומבית מתחילת הכהונה שלה, ובהתאם לכך גם הנחתה אותנו.

מיכל פרנק: אנחנו פועלים בכל המישורים, לרבות משא ומתן תקציבי, שכפי ששמעתם פה מנציגת אגף התקציבים זו דרכה של ממשלה, וסגן השר לשעבר חבר הכנסת מקלב יודע את זה.

מיכל פרנק: בסופו של דבר מדובר פה בתקציבים גדולים מאוד.

מיכל פרנק: מה לעשות, ככל שאני רוצה, זה לא החלטה שאני או רן שדמי יכולים לקבל בעצמנו.

מיכל פרנק: כפי שאמרנו, זו בהחלט המדיניות שלנו להיטיב את התנאים בענף, קודם כול בשביל הנהגים הקיימים בענף, שייסעו בבטחה, יחייכו, כפי שאמרת, קודם כול כי מגיע להם כעובדים ובעיקר כי זה יותר בטוח ויותר שירותי לציבור שהם ואנחנו רוצים לשרת.

מיכל פרנק: אבל אין ספק שתג המחיר ברור מאוד.

מיכל פרנק: תוספות סבירות וראויות שאנחנו חושבים עליהן מיתרגמות לכ-600 מיליון שקל בשנה לבסיס התקציב, זה לא כסף קטן.

מיכל פרנק: זה כסף שנמצא מבחינתנו בראש סדר העדיפויות של הדיון התקציבי עם משרד האוצר.

שמואל בן יאיר: אולי המנכ"לית תבשר לנו משהו לגבי הוותק.

אורי מקלב: היא אמרה.

מיכל פרנק: גם רן דיבר על זה.

שמואל בן יאיר: אם אפשר שאלה: למה דאגו לרפורמה לפני שדאגו לנהגים?

שמואל בן יאיר: למה בונים בניין לפני שעושים תשתיות?

שמואל בן יאיר: לפני הדאגה לנהגים, קודם כול עשו רפורמה.

תאמר כורד: אדוני היושב-ראש, אני חייב להוסיף משהו לפני שאתם מסיימים.

תאמר כורד: אני באתי מרחוק ויש לי המון דברים להגיד.

אורי מקלב: הערת בקריאת ביניים ואני מבין על מה אתה רוצה לדבר.

אורי מקלב: יש לרשותך 30 שניות.

תאמר כורד: אני עובד בחברת תנופה, חברה חדשה שהחליפה את סופרבוס בפרוזדור ירושלים.

תאמר כורד: אני רוצה לדבר על שני מקרים חמים וטריים שקרו אתמול, מקרי אלימות נגד נהגים.

תאמר כורד: בישוב קריית יערים נהג ומבקר הותקפו על ידי נערים שהיכו אותם.

תאמר כורד: אנחנו מחכים למדיניות של משרד התחבורה.

תאמר כורד: עם כל הכבוד לך, מנכ"לית משרד התחבורה, מה המדיניות של גביית התשלום?

תאמר כורד: למה הנהג והמפקח אמורים לקבל מכות מילדים ונערים?

תאמר כורד: למה הגיעו למצב כזה?

מיכל פרנק: אין לזה שום קשר למדיניות.

תאמר כורד: מה המבקר אמור לעשות?

תאמר כורד: רק לחכות לנוסעים שירביצו לו כשהוא דורש מהם לעשות ולידציה לתשלום?

תאמר כורד: מה הולך במקרה הזה?

תאמר כורד: למה הנהג חייב להתמודד עם מכות?

תאמר כורד: אחת הסיבות לעזיבת נהגים, פרט לשכר, היא אי הרגשת ביטחון.

תאמר כורד: הנהגים לא מרגישים בטוחים בעבודה, בגלל זה הם לא רוצים לעבוד בזה.

אורי מקלב: יש פתגם שאומר שעד בית המרזח צריך גם כן כוסית משקה.

אורי מקלב: דהיינו, עד שתהיה חקיקה צריך לתת עדיפות להרתעה נגד אלימות של אותם נערים, אני אומר למשטרה.

תאמר כורד: אף אחד גם לא דיבר על המקרה של זריקת בקבוקי תבערה אתמול בשומרון.

תאמר כורד: ארבעה בקבוקים שתועדו על ידי מצלמת דרך שנזרקו על אוטובוס על ידי רכב פרטי.

תאמר כורד: רואים את זה.

תאמר כורד: זה סכנת חיים, לא רק לנהג אלא גם לנוסעים.

תאמר כורד: זה אלימות ועוד אלימות, זה הדבר השני והבסיסי.

אורי מקלב: ראינו מה קרה בחול המועד סוכות במזרח ירושלים, ראינו שבעה אוטובוסים בלי זכוכיות, והנהג באומץ לא זנח את הנוסעים שלו, עמד חשוף.

אורי מקלב: כולם יכלו להתכופף פרט לאדם אחד שלא יכול היה להתכופף, שזה הנהג, שהמשיך בנסיעה.

תאמר כורד: בגלל זה אנחנו חייבים לקדם את התהליך של הכרה בוותק, לטובת המקצוע, ולהכיר בנו כעובדי ציבור, זה הכי חשוב.

אורי מקלב: אני מבקש לומר כמה מילים לסיכום הדיון.

אורי מקלב: דבר ראשון, ליבנו אתכם.

אורי מקלב: אנחנו בטוחים שלהיות נהג זה מקצוע מועדף ונצרך, יש בו חשיבות גדולה מאוד.

אורי מקלב: צריך לייקר אותו.

אורי מקלב: יש לכם אחריות גדולה.

אורי מקלב: אתם מובילים, אתם מנהיגים אוטובוס, מנהיגים נוסעים, יש לכם עבודה רבת אחריות ורבת חשיבות.

אורי מקלב: אתם מניעים את המשק, מניעים את האנשים, את החברה כמעט 24 שעות ביממה.

אורי מקלב: שלושה או ארבעה דברים מרכזיים שהצפתם פה, והם דברים נכונים: נושא השכר והתנאים, שלפעמים הולכים ביחד כמקשה אחת, וגם נושא הבטיחות שלכם בנהיגה בכביש, והביטחון של הנהגים.

אורי מקלב: הוועדה קוראת למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים ולמשרד המשפטים לקדם את הצעת החוק שמבקשת להתייחס לנהג האוטובוס כעובד ציבור, על כל המשתמע מכך.

אורי מקלב: דבר שני, משרד התחבורה ביחד עם משרד האוצר, במכרזים שאתם עושים בנושא השכר – אתם לקראת הדיונים על תקציב 2023, צריך בנושא הזה לעשות שינוי.

אורי מקלב: אין לי ספק שהמתנגדים לא יהיו משרד התחבורה ולכן אני מסתכל יותר לכיוון האוצר.

אורי מקלב: בכל החישובים שיש לכם צריך לתת את המענה שהשתקף פה מאוד.

אורי מקלב: זה לא בשביל הדיון אלא זאת המציאות שאנחנו צריכים לטפל בה.

אורי מקלב: הם משקפים פה את המציאות, את מה שמסתובב בכל כבישי הארץ, זה המצב של כמה מיליוני אנשים שנוסעים יום-יום בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: הוועדה מבקשת ממשרד התחבורה והבטיחות בדרכים לקדם בדחיפות את התוכנית שלה לשיפור התשתיות הפיזיות לנהגים, לרבות אזורי מנוחה ולרבות מיגון האוטובוסים, וגם בעניין המבקרים – דיברו על זה – שהם יותר חשופים, גם לאחר מיגון מסוים שניתן לחלק מנהגי האוטובוסים.

אורי מקלב: הוועדה מבקשת מן המשרד למצוא פתרון לנושא ותק הנהגים וכן לנושא העלאת השכר.

אורי מקלב: אמנם זה חוזר על עצמו אבל אני כבר משפר את הסיכום הזה.

אורי מקלב: צריך להגיע במהירות לסיכומים בדיונים שאתם עורכים עכשיו לקראת התקציב.

אורי מקלב: הוועדה עקבה ותמשיך לעקוב.

אורי מקלב: העניין הזה מטריד ממש את יושב-ראש הוועדה הקבוע.

אורי מקלב: הנה, כבר ביום השני של כנס הקיץ יושב-ראש הקיץ מביא את הנושא הזה לדיון במגוון ובלחץ הנושאים שהוועדה דנה בהם.

אורי מקלב: נושא המרב"ד שקשור להכשרה ולאישור הנהגים, עם כל המשתמע מכך – כל זה צריך לקבל ביטוי.

אורי מקלב: אנחנו נערוך בוודאי גם דיון מעקב.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מקווה שתהיה תועלת רבה מן הדיון הזה.

אורי מקלב: תודה רבה למנכ"לית שהגיעה לכאן.

אורי מקלב: הישיבה נעולה.