ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 106, 2022-06-07 11:05

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו מקיימים את הדיון לגבי הצעת חוק כלי הירייה, הידוע בכינויו "האיירסופט".

מירב בן ארי: אני בימים האחרונים, עד אתמול בלילה, ניסיתי להגיע לאיזשהו מתווה, לאיזשהן הסכמות.

מירב בן ארי: ישבנו אתמול עם המשרד וגם בשבוע שעבר, אבל לצערי לא הצלחתי להגיע, באמת שניסיתי.

מירב בן ארי: אני חושבת שהתפקיד שלי ככנסת הוא לשמוע את הציבור, להקשיב לו, ולנסות להגיע להסכמות, אבל לצערי הרב, אני מודה שלא הצלחתי.

מירב בן ארי: ניסינו פה, וצריך להגיד שעידו היועמ"ש ממש היה איתי בכל הסיפור הזה, וניסינו, באמת שניסינו, עד אתמול בלילה, ולא עירבתי אתכם בכלל כי הבנתי אתכם, הבנתי, אתם לא צריכים להגיד לי.

מירב בן ארי: פתאום כל היום יש לי בפייסבוק סרטונים של האיירסופט, מרוב שאני מדברת על זה.

מירב בן ארי: ראיתי את הסרטונים, ראיתי מה אתם עושים.

מירב בן ארי: על פניו, כפי שזה נראה, אני באמת מתנצלת אבל עשיתי פה הרבה דיונים וניסיתי להגיע לאיזשהו פתרון, אפילו עם ישראל דיברתי ביום שישי, כשהוא עשה קניות בסופר נפלתי עליו.

מירב בן ארי: באמת שניסיתי ולא היה לי הרבה ועדות פה.

מירב בן ארי: בדרך כלל, מה שהמשרד מביא, הם יודעים, אני נרתמת לגמרי.

מירב בן ארי: אני, במלחמה הזאת בפשיעה, מובילה, או שבעצם מי שמוביל זה סגלוביץ' ואני מאחוריו, וכמובן גם משטרת ישראל, וכל דבר שמביאים פה אני מתקתקת אבל הדיון הזה הפך להיות עוד דיון ועוד דיון, כי באמת ניסיתי, אבל אני לא יודעת.

מירב בן ארי: ביקשתי לכנס את הדיון, אני יודעת שלא ישבתם עם ישראל, אני יודעת גם למה לא ישבתם עם ישראל.

מירב בן ארי: אני ישבתי עם ישראל, אני דיברתי עם ישראל, אני דיברתי עם כמה וכמה נציגים של המשרד.

מירב בן ארי: אנחנו כינסנו את הדיון וטוב שבאתם, כי אנחנו כן רוצים לראות האם אולי משהו יקרה כאן, אבל לצערי אני די פסימית.

מירב בן ארי: חשבנו על כל מיני מנגנונים כדי כן לסייע לכם, נראה מה אפשר לעשות, אבל בעיקרון, על פניו, ברור לי וברור גם לעידו שליווה אותי בכל התהליך הזה, שיש לי בעיה רצינית, ולצערי לא הצלחתי לפתור אותה, ובאמת שניסיתי.

מירב בן ארי: עכשיו אני אתן לכולכם לדבר, הכל בסדר, טוב שבאתם, ונראה מה נוכל לעשות, אבל בכל מקרה, אני נותנת למשרד לבט"פ, ישראל או רועי, מי שרוצה להתייחס.

מירב בן ארי: אנחנו בעיקרון הקראנו הכל, לא?

עידו בן יצחק: יש עוד סעיף אחד שלא הקראנו.

מירב בן ארי: אז אתה רוצה להתחיל בהקראה או שנשמע אותם קודם?

עידו בן יצחק: בואי נשמע אותם קודם.

מירב בן ארי: אז בוא נשמע, כי יש סעיף אחד שלא קראנו.

מירב בן ארי: בבקשה, ישראל.

ישראל אייכלר: אני אעדכן בקצרה, שבעקבות הדיון שהתקיים פה בראשותך בשבוע שעבר, עם ההנחיה שלך לקיים שיח ולבחון חלופות אחרות, כי את המתווה שגובש בתיקון החוק את בעצם לא מקבלת, אנחנו עשינו התייעצות ברמה של המשרד, סגן שר ושר, והתקבלה עמדה מאוד ברורה, שגם שוחחנו עליה, שבאה ואומרת שהמשרד דבק במתווה שגובש בתזכיר החוק.

ישראל אייכלר: קרי, אנחנו דבקים במתווה שבא ואומר שכל ההחזקה הפרטית נעצרת, ויש פה את המנגנון שדיברנו עליו של בעצם מועדונים, שהתהליך במועדונים כרוך בסימון, מסתוב, צביעה, הקמת מאגר מידע, וכולי וכולי.

ישראל אייכלר: זו העמדה שבעצם גובשה כעמדת משרד ואנחנו מחויבים אליה, ולכן גם לא ניהלנו שיח, כי בעצם לא היה לנו שום מנדט לחרוג מהמתווה.

ישראל אייכלר: זו העמדה שאיתה אנחנו באים, ואני אומר את זה בצורה ברורה ופשוטה.

מירב בן ארי: רועי?

רועי הראל: כמו שישראל הציג, בעצם הנוסח שהצגנו בשבוע שעבר ותוספת החלופה לנושא של האחסנה החד צדדית במשטרה, למי שלא ירצה או לא יסדיר את העניין, כאשר האחזקה והנשיאה יהיו רק במתקנים ובמועדונים מורשים בפעילות מורשית.

מירב בן ארי: אוקיי, משטרת ישראל, בבקשה.

בני סולומון: כן גברתי, בעקבות ההחלטה של המשרד, אנחנו גם כן דבקים בהסדר המוצע.

בני סולומון: אנחנו חושבים שזה ההסדר שמאזן בצורה הנכונה ביותר, גם בעקבות ההיסטוריה החקיקתית כפי שהיא הוצגה פה בהרחבה במסגרת הדיונים הקודמים, את הצורך להחזיק את ביטחון הציבור בצורה הכי מינימלית שתפגע במועדונים.

בני סולומון: כפי שציינו, מדובר בכלים מאוד ספציפיים, וגם הטענה של בעלי המועדונים הייתה שמדובר בכלים מאוד ספציפיים שניתן להסב אותם לנשק, ולכן אנחנו חושבים שההסדר המוצע הוא ראוי, ואנחנו מבקשים כמובן להעביר אותו.

מירב בן ארי: עוד משרדי ממשלה?

מירב בן ארי: אוקיי, בבקשה חה"כ רות וסרמן לנדה.

רות וסרמן לנדה: אני בהמשך לשיחה אתכם, סיכמנו על איזשהו נוסח שמתאים לכם.

רות וסרמן לנדה: הוא די חופף לנוסח הקיים אבל הוא מחדד, והדבר הזה מקובל על סגן השר סגלוביץ', זה תואם וזה גם תואם את יו"ר הוועדה.

מירב בן ארי: כן, אבל זה משנה משהו במצב הקיים?

רות וסרמן לנדה: זה, זה לא - - -

מירב בן ארי: ראיתם את זה?

מירב בן ארי: זה אותו דבר, מבחינת הרלוונטיות.

רות וסרמן לנדה: זה לא בדיוק אותו דבר, זה מחדד, ואני אעביר לכם את זה בשמחה.

רות וסרמן לנדה: זה משהו שראיתם לדעתי גם בפעם שעברה, אבל אני אעביר את זה.

מירב בן ארי: תסתכל, חבל שלא העברת את זה לפני.

מירב בן ארי: תסתכלו, זה קצר, זה לא כזה מסובך.

רות וסרמן לנדה: אני יכולה גם לקרוא את זה אם אתם רוצים.

מירב בן ארי: קודם כל, את יכולה לקרוא גם בלי קשר לרצון שלהם.

מירב בן ארי: את יכולה לקרוא, זה תפקיד של חברת הכנסת לקרוא.

רות וסרמן לנדה: ברצוני להציע הסתייגות לתיקון החוק הנדון בוועדה.

רות וסרמן לנדה: בסעיף 1 להצעת החוק, אחרי ההגדרה "מועדון דמוי כלי ירייה" יבוא: "כלי ירייה בר הסבה, כלי ירייה שניתן להסבו לכלי נשק מסכן חיים".

רות וסרמן לנדה: בסעיף 9 לתיקון החוק, לאחר התיקון תבוא סיפא: "אלא אם הוכח שמדובר בכלי ירייה שאינו בר הסבה לכלי נשק מסכן חיים".

רות וסרמן לנדה: תיקון סעיף 7ט לאחר תיקון זה יבוא: "(ב1) הוראות סעיף זה יחולו על כלי ירייה או כלי ירייה בר הסבה לפי סעיף 1 כאמור בסעיף ההגדרות".

רות וסרמן לנדה: ההסבר הוא בעצם ההסבר שדיברנו עליו אנחנו.

רות וסרמן לנדה: הצעת החוק כלי ירייה איננה מחריגה כלי ירייה שאינם מסכנים חיים ואינם ברי הסבה.

רות וסרמן לנדה: זה נעשה, אבל זה נעשה באופן עקיף לכלי נשק מסכן חיים.

רות וסרמן לנדה: על כן, ועל מנת למנוע פגיעה ככל הניתן בעסקים הרלוונטיים, מוצע להחריגם היות והם אינם מהווים סכנה לציבור, וכך למגר את הפגיעה בהם, ככל שהדבר אינו מסכן את הציבור.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה להוסיף דבר אחד שהוא בעל פה, ואני לא מכניסה את זה להסתייגות, כי פשוט באמת, מרחב התמרון שלנו הוא מוגבל.

רות וסרמן לנדה: לגבי מה שהקראתי עכשיו, זה היה מקובל עליכם פעם שעברה וזה מקובל על סגן השר סגלוביץ'.

רות וסרמן לנדה: אבל אני רוצה להגיד את הדבר הבא.

רות וסרמן לנדה: תראו, האופטימום בעיניי הוא לרשום באופן פרטני כל כלי נשק, בין אם הוא אמיתי ובין אם הוא לא אמיתי, בין אם הוא ניתן להסבה ובין אם הוא לא ניתן להסבה, כמו שהייתם רוצים באופטימום.

רות וסרמן לנדה: הבעיה המאוד מאוד אמיתית, קיימת, שרירה, וזה הפיל בחדר וכולם יודעים את זה, זה שאין מספיק כוח אדם במשטרת ישראל, במשרד לביטחון פנים, גם בגופים הרגולטוריים, וגם מבחינת גורמי אכיפת החוק, כדי לעשות את הדבר הזה.

רות וסרמן לנדה: הגיע הזמן שניתן תשומת לב לסיפור המאוד זועק לשמיים הזה, וזה העובדה שמשטרת ישראל פרוסה על מיליון דברים, אי אפשר לצפות מהם לעשות את כל הדברים הנדרשים באופן שאיננו משתמע לשני פנים כדי לשמור על כולנו, ובסופו של דבר, מדובר במחסור בכוח אדם.

רות וסרמן לנדה: חשוב להאיר ולהעיר, ולדבר על זה ולעשות משהו בנדון ולא רק לשקוט על השמרים, כי בסוף מי שישלם את המחיר זה אזרחי מדינת ישראל.

רות וסרמן לנדה: עכשיו מדובר בתחביב, מחר יהיה מדובר בחיים ומוות, וגם לתחביב הזה יש השלכות של לפעמים חס וחלילה אולי סכנה.

רות וסרמן לנדה: לכן אני אומרת, בואו נשים, נתאמץ, גם המשרד לביטחון הפנים, גם השר, גם סגן השר, מקבלי ההחלטות, הציבור, גורמי הביצוע שהם תחת הפיקוח של המשרד לבט"פ, ונטפל בסוגייה הזאת, היא זועקת לשמיים.

רות וסרמן לנדה: היא לא ימין, היא לא שמאל, היא לא אידיאולוגית.

רות וסרמן לנדה: אני קוראת לך, כי אני יודעת שאת גם מאמינה בזה, את מסכימה עם זה, את מובילה קו שהוא לגמרי בתלם של הסיפור זה.

רות וסרמן לנדה: משטרת ישראל צריכה להרחיב את התקנים, את התקציב, ולתת מענה כי זה הבסיס של המדינה, ואחרת אני לא יודעת לאן אנחנו הולכים.

מירב בן ארי: משטרת ישראל קודם כל צריכה לאייש את התקנים שיש לה, אבל בגלל שכר נמוך - - -

רות וסרמן לנדה: הכל קשור, 7,000 שקלים לשוטר מתחיל זה באמת מעלה סימני שאלה.

מירב בן ארי: אוקיי, מה ההתייחסות שלכם לגבי ההסתייגות של חברת הכנסת?

רועי הראל: אני אגיד, אני מכיר את ההסתייגות, אני לא מכיר את העמדה של סגן השר סגלוביץ', אבל אני יכול להגיד מהקריאה הראשונה, שאני חושב שהכוונה היא כוונה טובה לדייק את הנושא של הכלים מסכני החיים, אבל כבר היום כלי ירייה הוא כלי קטלני, לא צריך להסב אותו לכלי נשק, לכן כלי ירייה בר הסבה שניתן להסבו זה פשוט פרדוקס בתוך ההגדרה, כי כלי ירייה כבר מוגדר בחוק ככלי שמסוגל להמית או להזיק לאדם.

רועי הראל: גם ההגדרה של דמוי כלי ירייה, שהוספנו אותה כבר ושהוקראה בדיונים הקודמים, מדברת בעצם לא על כל הכלים שניתן להסב אלא רק אלה שהשר ימנה בצו, כי יכול להיות שיש כלים שניתן טכנית להסב, אבל ההסבה שלהם מורכבת, יקרה, לא נפוצה, ולכן אנחנו לא נחיל עליהם רגולציה, רק על דגמים מאוד מסוימים שאנחנו רואים את תופעת ההסבה שלהם בצורה רחבה יותר.

רועי הראל: כבר היום דמוי כלי ירייה הוא כזה שניתן להסב אותו לכלי ירייה וכלי ירייה כבר מותר בחוק ככלי בעל קנה שמסוגל להמית, לפלוט חומרים שמסוגלים להמית אדם או להזיק לאדם, אז אם נצמצם את ההגדרה לכלי מסכן חיים, מה לגבי כלי ירייה שלא מסכנים חיים אבל מזיקים?

רועי הראל: יש כלים שיכולים לפצוע אבל לא להרוג, ולכן, אני חושב שההגדרה בעצם יוצרת גם כמה הגדרות סותרות בתוך החוק, בין להמית, להזיק, למסכן חיים.

רועי הראל: אני חושב שכוונת חברת הכנסת כבר פשוט מופיעה בהגדרה שבתוך החוק, ובהגדרה של דמוי כלי ירייה שבתוך החוק.

רועי הראל: אני חושב שאפילו ההגדרה שלנו טיפה מצמצת ופוגעת פחות בעולם של דמויי כלי הירייה, כי הם רק אלה שיוסבו לכלי ירייה ושהשר ימנה בצו, לא כל כלי אוטומטית שיכול להפוך לכלי מסכן נכנס לצו.

רועי הראל: זה לגבי זה.

רועי הראל: לגבי הסיפא לסעיפים 7ט(א) ו-(ב), אני חושב שאמרנו את אותו דבר, כי הסעיפים מדברים רק על דמוי כלי ירייה, אז כמובן שכלי שלא ניתן להסבה ממילא לא נכנס להסדר שבחוק.

רועי הראל: אני אומר שלפעמים, גם אם ההוספה על פניו לא נראה שהיא משנה הרבה, בפרשנויות כאלה ואחרות היא יוצרת לנו סטירות ואני חושב שהיא לא מוסיפה ל-7ט.

רות וסרמן לנדה: אז אולי כדאי שתתאמו עם סגן השר סגלוביץ', כי לנו נאמר שזה תואם.

מירב בן ארי: אני דיברתי על זה עם סגן השר סגלוביץ', דיברתי איתו המון, ומי שמחליט זה הייעוץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים.

מירב בן ארי: השאלה היא האם את מקבלת את העמדה הזאת?

רות וסרמן לנדה: אני הצגתי הסתייגות, תיאמתי אותה עם כל הגורמים, אני לא רואה בעיה.

מירב בן ארי: לא, מתאמים עם היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים.

מירב בן ארי: אני דיברתי עם יואב אתמול על ההסתייגות שלך, והוא אמר שהעמדה שתהיה היא העמדה של הייעוץ המשפטי של הבט"פ.

רות וסרמן לנדה: טוב, אני מצביעה פה, נכון?

רות וסרמן לנדה: אז אני אצביע על מה שנראה לי נכון, אני לא מוכנה שיכתיבו לי באופן כזה, מה שאתה אמרת זה בדיוק מה שאני אמרתי אלא אם כן תשכנע אותי אחרת.

מירב בן ארי: אין בעיה, רק מה שהוא אמר, הוא לא - - -

עידן כץ: חה"כ, סליחה גברתי, בסופו של דבר, מה שחברי אומר הוא שגם בהגדרה היום של כלי ירייה, מופיע כבר בעצם מה זה כלי ירייה, כלי שמסוגל להמית, ולכן, כאשר עכשיו יש את ההסדר של דמוי כלי ירייה, זה בעצם אומר שבהגדרה המקורית שלו, בתצורה המקורית שלו, אם לא עושים את תהליך ההסבה הוא עדיין לא מסוגל להמית, ולכן זה ברור, זה מתפרש כבר מההגדרה הכללית של מה זה כלי ירייה בחוק.

מירב בן ארי: את צריכה להחליט, האם את מקבלת את העמדה של הייעוץ המשפטי?

רות וסרמן לנדה: אבל הייעוץ המשפטי אומר את מה שאני אומרת, אלא אם כן - - -

מירב בן ארי: לא, הייעוץ המשפטי לא אומר את מה שאת אומרת, הוא אומר שההסתייגות מיותרת, זה מה שהוא אומר - - -

רועי הראל: זה כבר מופיע.

קריאה: זה בפנים, זה נכלל בזה.

מירב בן ארי: ובגלל זה, ההחלטה גם של סגלוביץ' היא ההחלטה של מה שאומר הייעוץ המשפטי למשרד לבט"פ.

מירב בן ארי: אמר לך רועי את ההתייחסות להסתייגות, השאלה היא, ואני לא רוצה מן הסתם להפיל, אז או שתמשכי את ההסתייגות, או - - -

רות וסרמן לנדה: אני לא אמשוך אותה.

מירב בן ארי: אז חבל, כי זה סתם מיותר, את יודעת.

מופיד מרעי: לא, אבל אם הוא אומר שזה בתוך - - -

מירב בן ארי: לא, הוא אומר שזה בתוך החוק, אף אחד לא פוסל את זה.

מופיד מרעי: בוא, תחזור על זה.

רועי הראל: אני אסביר עוד פעם.

רות וסרמן לנדה: לא, אני בן אדם שהוא לא קשה הבנה - - -

רועי הראל: לא - - -

רות וסרמן לנדה: ההתנשאות הזאת היא מיותרת.

רות וסרמן לנדה: אם אתם רוצים להקדיש חמש דקות להסביר לי בצורה ברורה, אני מבינה די מהר, אני אשמח לעבור איתכם על החוק.

רות וסרמן לנדה: נעבור על הנוסח הזה, אני רוצה לבוא לקראתם, לבוא לקראתכם, למצוא את דרך האמצע אבל ההתנשאות הזאת פשוט מבזבזת לכולם את הזמן, ולא מהצד הזה, היא דווקא מהצד הזה - - -

מירב בן ארי: לא, היא לא - - -

רות וסרמן לנדה: אז בואו, בואו נשב חמש דקות, נצא להפסקה, תסבירו לי - - -

מירב בן ארי: לא, לא - - -

רות וסרמן לנדה: לא רוצים הפסקה?

רות וסרמן לנדה: לא צריך, אין בעיה.

מירב בן ארי: הוועדה לא יוצאת להפסקה, בנוגע להסתייגות שמענו את העמדה של המשרד לבט"פ של הייעוץ המשפטי, היא נאמרה בצורה מאוד ברורה.

רות וסרמן לנדה: בשביל זה תיאמתי את זה - - -

מירב בן ארי: מותר לך, כחברת כנסת, לא לקבל את ההסבר שניתן לך, זה בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני עוברת לערן, בבקשה.

ערן טל: ערן טל, לשכת המסחר.

ערן טל: קודם כל, גברתי, תודה על הכנות, כואב לשמוע את זה והאמת היא שמאוד הופתענו, גם לאור ביטול הפגישה בינינו, וגם למעשה, כי בסופו של דבר אתם אומרים שממחר אין יותר משחק איירסופט מחוץ למועדונים.

ערן טל: זו המשמעות שלכם?

קריאה: לא, לא, ממש לא.

קריאה: לא, זה לא נכון.

מירב בן ארי: זה לא נכון, ואגב, את זה אני גם בדקתי בעצמי.

מירב בן ארי: זה לא נכון.

ערן טל: אוקיי, אז תכף תסבירו על זה כי אני לא ראיתי פה שהוצגו פתרונות לשינוע, וגם, בנוסף דבר מאוד חשוב, שתי הגדרות שהתעלמו מהם, כמו "איירסופט" ו-"הסבה", למה לא להכניס אותם לנוסח?

ערן טל: זה יכול לשנות.

מירב בן ארי: כתוב.

ערן טל: מה?

ערן טל: כתבתם בחוק מה ההגדרה להסבה?

ערן טל: לא, לא, אין הגדרה של איירסופט ואין הגדרה של הסבה.

מירב בן ארי: לא, לא, אני רוצה גם שיהיה ברור, אין לנו בעיה עם האיירסופט, יש לנו בעיה עם איירסופט שניתן להסב אותו, אוקיי.

ערן טל: אבל לאף אחד לא ברור מה זה איירסופט.

מירב בן ארי: אם זה לא ברור, זה יהיה מספיק ברור, אבל אני יודעת שזה מה שכתוב - - -

ערן טל: לא, גברתי, מה שאני מתכוון הוא שיש הגדרה מאוד ספציפית למה זה איירסופט.

ערן טל: לפני שבועיים הייתי עד לזה שנמנע עוול גדול מאוד מיבואן, דווקא בזכות הרשות המוסמכת שעזרה לו מול המכס.

ערן טל: המכס רצה להגדיר לו את פריט המכס כ"פיינטבול" והוא ייבא "איירסופט".

ערן טל: זה שונה לגמרי, גם במהות וגם בתוכן.

ערן טל: חשוב לומר את זה, ללא המעורבות שלה זה אפילו לא היה קורה, אילו הוא היה נתקל בזה.

ערן טל: חשוב להכניס את המונח "איירסופט" והצענו הגדרה.

ערן טל: אני מבקש רק שתחדדו משהו, כי לא ראינו את הנוסח עד לרגע זה.

ערן טל: אתם מתכוונים לתת איזושהי אפשרות לשנע מחוץ למועדונים?

רועי הראל: רגע, שנייה, אני אסביר עוד פעם.

רועי הראל: הנוסח משבוע שעבר לא השתנה.

רועי הראל: אנחנו לא מדברים על כלי ספציפי של איירסופט או כלי אחר.

רועי הראל: אנחנו מדברים על דמויי כלי ירייה שניתן להסב.

רועי הראל: בואו נסכם, שכל כלי שהוא שהתחיל כצעצוע והגיע למשטרה ככלי נשק, עבר כנראה הסבה, בין אם זה - - -

אורן ורדי: מה זה הסבה?

רועי הראל: רגע, כלי שהתחיל כצעצוע - - -

אורן ורדי: ואם אני לוקח ידית, אפשר לעשות לה הסבה?

רועי הראל: שנייה, כלי שהתחיל כצעצוע, אם החלפת לו ידית והוא לא יורה - - -

אורן ורדי: ואם אני אקח ידית של צעצוע ואשים על כלי אמיתי, האם זה - - -

רועי הראל: אתה רוצה לנהל דיון או שאתה רוצה לתקוף בשאלות?

אורן ורדי: אני רוצה להבין מהי ההגדרה.

מירב בן ארי: לא, לא, אתם לא מנהלים דיון בכלל, סליחה.

אורן ורדי: אבל יש כאן בעיה - - -

מירב בן ארי: לא, אתה לא, מי שמדבר עכשיו זה ערן, כשערן יסיים לדבר, אתם כבר מכירים פה את הכללים, זה לא עובד ככה.

מירב בן ארי: דבר ראשון, אני לא שומעת כלום כשאתם צועקים אחד על השני, ודבר שני, גם הפרוטוקול לא שומע.

ערן טל: טוב, אז בסדר, אם אתה יכול להסביר, רועי, איך אתם מתכוונים להתייחס לשינוע.

מירב בן ארי: אין בעיה, אתה תרשום את השאלות של כולם, אתה לא מתייחס ואתם לא מדברים.

מירב בן ארי: אתה רושם את השאלות, יהיו פה עוד כמה, ולאחר מכן יתייחס המשרד.

ערן טל: וכן צריך להגדיר מה זה הסבה, כי זה איזשהו מונח מאוד מעורפל בשלב הזה, ואנחנו הצענו הגדרה.

ערן טל: מאוד חשוב, כמו שציינתי, להוסיף הגדרה של "איירסופט".

ערן טל: אני לא יודע למה יש התנגדות להוספת ההגדרה של "איירסופט".

ערן טל: אם עיקר החוק הזה הוא לאיירסופט, אז למה לא להגדיר מה זה איירסופט?

ערן טל: זה לא כל דמוי כלי ירייה, חשוב להגיד את זה.

מירב בן ארי: אוקיי, תודה.

מירב בן ארי: מי עוד?

מירב בן ארי: בבקשה, חבר'ה, דברו.

גיא יצחקי: גיא יצחקי, מועדון איירסופט אלפא טקטיקל, שלום לכולם.

גיא יצחקי: תראי, גברתי, אנחנו חשבנו שהדברים הולכים לכיוון שאת אמרת ברגע שבאמת ביטלו איתנו את הפגישה שהייתה אמורה להתקיים.

גיא יצחקי: עזבי את האכזבה מצידנו ומצד קהילה שלמה של אלפי אנשים, אני חושב שיש פה התעלמות מוחלטת מבעיה שתצוף בהמשך, אוקיי?

גיא יצחקי: אתם מפספסים את הנקודה.

גיא יצחקי: יש פה עשרות אלפי כלים שזרוקים בשטח, אתם לא באמת נותנים לזה מענה.

גיא יצחקי: אתם אומרים שיצא חוק, ושיבואו ויאפסנו, ויפקידו באופן חד צדדי, אף אחד לא יעשה את זה, דיברנו על זה, אתם פשוט מתעלמים מזה.

גיא יצחקי: זה לא הגיוני שאתם מתעלמים מהדבר הזה ומעבירים את החוק "as is".

גיא יצחקי: חייבת להיות התייחסות, זה כבר מעבר לנושא של החזקה ושינוע.

גיא יצחקי: יש פה בעיה ענקית שאתם לא באמת נותנים לה פתרון.

גיא יצחקי: בא האגף לרישוי כלי ירייה ואומר שיפקידו באופן חד צדדי - - -

רות וסרמן לנדה: יש יותר מידי הטמנת ראש בחול, וחבל.

רות וסרמן לנדה: מדובר במשהו שצריך לתת עליו מענה.

רות וסרמן לנדה: אתה צודק, ואתה צודק, וגם אתם צודקים, אבל צריך שלא לטמון את הראש בחול בגלל שיש קושי, בואו נמצא את דרך האמצע.

גיא יצחקי: גברתי - - -

רות וסרמן לנדה: זה חשוב.

מירב בן ארי: לא, אני מבקשת שתמשיך.

גיא יצחקי: בסדר, תודה.

גיא יצחקי: גברתי, מה שאני בא להגיד לך בעצם הוא שבאמת, תשקלו את הדבר הזה.

גיא יצחקי: תבואו לקראתנו, מה אנחנו בסוף מבקשים?

גיא יצחקי: פתרון להתעסק בצעצועים.

גיא יצחקי: אנחנו לא מבקשים יותר מזה, אנחנו כולנו אזרחים נורמטיביים.

גיא יצחקי: את בטח ראית, הבנתי שהיו אלייך הרבה פניות כמו שאת ציינת, גם באופן פרטי בפייסבוק וגם בסרטונים.

גיא יצחקי: אפשר לאהוב את זה ואפשר לא לאהוב את זה, בסוף נעשה פה עיסוק שהוא לגיטימי.

מירב בן ארי: אני אגיד לך משהו, פנו אליי וראיתי ושלחו לי סרטונים ועקבתי, ואני שמעתי אתכם ולא כמס שפתיים, הקשבתי לכם - - -

גיא יצחקי: אני מודה לך על זה, זה נכון, את באמת היית קשובה.

מירב בן ארי: מתוך מקום של לפתור, ועם כל זה, אנחנו נמצאים בפשיעה עצומה, וברובה עם איירסופט.

מירב בן ארי: הייתה לי שיחה בסוף שבוע עם, לא משנה אני לא אציין פרטים אבל זה מקום שעושה פעילות כזאת עם איירסופט, והמנהלת של המקום סיפרה לי שפעמיים פרצו להם וכל פעם לקחו רק את האיירסופטים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, זה מן מקום כזה שעושה פעילות עם איירסופט, פרצו להם למקום ולקחו את האיירסופט, הם קנו עוד איירסופט, פרצו להם למקום ועוד פעם לקחו רק את האיירסופט.

גיא יצחקי: אז הבעיה תהיה עוד יותר גרועה עכשיו.

מירב בן ארי: לא, אז הבעיה היא קודם כל, שיש לנו בעיה של פשיעה עם איירסופט.

מירב בן ארי: זה קודם כל הבעיה.

מירב בן ארי: אילולא השימוש וההסבה שלו לכלי ירייה, לא היינו יושבים פה, כי אין לאף אחד מהיושבים פה אינטרס לטרפד כל ספורט, לא משנה עד כמה בעייני, מה שאני חושבת על אנשים שיורים אחד בשני כספורט לא רלוונטי, זה ספורט וזה מגניב.

גיא יצחקי: גברתי, אני - - -

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה להגיד לך משהו.

גיא יצחקי: כן.

מירב בן ארי: כשאתה רואה את הנתונים של הפשיעה, וזה שמדינת ישראל מתחמשת ומתחמשת באיירסופט, אז יש לנו אחריות, ואני מבינה מאוד, לא סתם, את המשרד לבט"פ ואת המשטרה, שנעמדים פה ואומרים שהם רוצים להביא את זה.

מירב בן ארי: עכשיו, אני מבינה אתכם, שלא תתבלבל, ובגלל זה עשיתי עוד דיון ועוד דיון, אבל המהות היא שיש בעיה עם איירסופט שמוסב לנשק.

מירב בן ארי: זאת המהות, תבינו, אף אחד לא נגד.

מירב בן ארי: אגב, כל נשק שאי אפשר להסב, יישאר כמו שהוא ולא ניגע בו, אבל איירסופט שמוסב לנשק, כל חבר כנסת שיושב פה צריך להבין שיש לנו בעיה, ומי שנמצא פה, יודע, במקרה שני חברי הכנסת פה, יודע שיש לנו בעיה אמיתית עם האיירסופט.

גיא יצחקי: אז אני אשלים, ברשותך.

גיא יצחקי: קודם כל, כל מה שציינת ידוע, אנחנו מדברים על זה עוד מתחילת הדיונים שעסקו בצווי איסור הייבוא.

גיא יצחקי: אנחנו מבינים שיש בעיות עם הענף, אנחנו יודעים שיש זליגות והסבות, ומה לא, באמת, הכל נורא חשוב, אי אפשר להתעלם מהדברים האלה, אבל זה לא אנחנו כמו שאמר פה בדיון הקודם הנציג מהעמותה.

גיא יצחקי: זה לא אנחנו, אנחנו לא עושים את הדברים האלה, אנחנו אזרחים נורמטיביים.

רות וסרמן לנדה: עכשיו אתה אומר נורמטיביים ואתה אומר שאתה עובר על החוק - - -

גיא יצחקי: מה זה אני עובר על החוק?

גיא יצחקי: איך אני עובר על החוק?

רות וסרמן לנדה: אז להגיד את זה לא עוזר לטיעון שלך.

גיא יצחקי: למה זה לא עוזר לטיעון שלי?

רות וסרמן לנדה: אני רק אומרת שכל מה שהיו"ר אמרה זה בדיוק ההסתייגות, ואז תמצאו את דרך האמצע - - -

גיא יצחקי: לא - - -

רות וסרמן לנדה: כי השוטרים חייבים לעשות והרגולטור חייב לתת את הדעת לזה שמה לעשות, יש לכם כלים שיכולים להיות מוסבים, אבל מצד שני, יש לכם גם כלים שלא, ויש לכם מרחב תמרון לגביהם.

גיא יצחקי: אבל זאת לא הנקודה, גברת.

גיא יצחקי: קודם כל, 90 אחוזים מהכלים שנמצאים בחוץ, על סמך הפופולריות, ואני אומר לך את זה בתור יבואן וותיק, זה אותם כלים שכביכול נחשבים להיות ברי הסבה.

מירב בן ארי: אז זאת בעיה.

גיא יצחקי: אוקיי?

גיא יצחקי: זה כל הכלים האלה.

רות וסרמן לנדה: זאת באמת בעיה.

מירב בן ארי: זאת בעיה.

גיא יצחקי: אחלה, יש בעיה, אבל ברגע שיש רישוי יש סדר.

גיא יצחקי: כשנותנים לבן אדם רישוי, נותנים לו אחריות.

מירב בן ארי: כן, אבל אי אפשר לעשות רישוי לדמוי ירייה - - -

רות וסרמן לנדה: אבל זה הוסבר.

מירב בן ארי: תבין, אני לא רוצה - - -

גיא יצחקי: צריך לתת משהו.

מירב בן ארי: תקשיב, היה פה בשבוע שעבר דיון שישראל הוביל על הרישוי של כלי ירייה.

מירב בן ארי: מה שהולך במדינה, זה מטורף, רק הפנייה, שישה שבועות לוקח רק לפתוח את הפנייה שהוגשה באינטרנט.

גיא יצחקי: אז מה?

גיא יצחקי: אנחנו צריכים לשלם את המחיר של זה?

מירב בן ארי: תבין, אני רוצה להסביר לך - - -

גיא יצחקי: שיביאו עוד תקנים, שיעבדו, שיביאו עוד אנשים.

מירב בן ארי: אבל תקנים הביאו.

גיא יצחקי: שיביאו עוד, שיביאו כמה שצריך.

מירב בן ארי: שמונה, אתה רוצה להגיד לו כמה - - -

גיא יצחקי: אנחנו האזרחים פה, הם אמונים על הטיפול ועל השירות עבורנו, אנחנו לא צריכים לבוא ולשלם את מחיר העומסים שיש לאגף, ואני יודע שיש להם עומסים.

מירב בן ארי: זה לא ככה, את המחיר של העומסים של האגף משלם האזרח הנורמטיבי שרוצה להוציא נשק, ומגיע לו.

גיא יצחקי: ומה עם האזרח הנורמטיבי שרוצה להשתמש בדמוי כלי ירייה, שהוא ספורטיבי?

מירב בן ארי: אז אין בעיה, אבל לעשות רישוי ומבחנים של פסיכיאטר ושל רופא, אני אישית גם לא ממליצה על זה.

גיא יצחקי: את לא צריכה את זה שם, אנחנו לא - - -

מירב בן ארי: אין רישוי מרוכך לכלי נשק שהוא אוטומטי, אין דבר כזה.

גיא יצחקי: אפשר, גברתי, לעשות בקלות.

מירב בן ארי: אין, תאמין לי שבדקתי.

גיא יצחקי: הקודם בתפקיד של ישראל - - -

מירב בן ארי: הרצל.

גיא יצחקי: הרצל, הוא עף על הרעיון הזה בזמנו.

גיא יצחקי: הם יודעים שאפשר לעשות את זה, הם ערוכים לזה, אפשר להטמיע את הכל במערכות הקיימות.

מירב בן ארי: הקודם של ישראל - - -

גיא יצחקי: אנחנו לא באנו מהחלל ואמרנו "יאללה".

ישראל אייכלר: אני אשמח להתייחס לסוגייה הזאת, אם תתני לי את רשות הדיבור.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו וישראל יענה אחר כך.

מירב בן ארי: אם הייתי שואלת את ישראל לפני שנה, בשומר חומות או לפני שהתחיל שומר חומות, אני בטוחה שאולי הוא היה זורם על זה, אבל בסיטואציה שבה מדינת ישראל נמצאת עכשיו, שבה אזרחים נורמטיביים רוצים להתחמש, וכנראה ברובם, לפחות 60 אחוז ראויים והם לא מצליחים אפילו להוציא רישיון לנשק, אז כן, יש לי סדר עדיפות ברור.

מירב בן ארי: יכול להיות שאם היית פונה לישראל, והוא תכף יגיד, לפני שנה וחצי עם הכניסה שלך לתפקיד, היית מתנהל אחרת.

מירב בן ארי: היום אישרנו שמונה תקנים לאגף, ואי אפשר לאייש אותם כי הדברים תקועים, אתה לא באותה סיטואציה.

גיא יצחקי: אבל תציעו לנו פתרונות, זה לא יכול להישאר ככה.

מירב בן ארי: אני מנסה, תאמין לי.

גיא יצחקי: אני יודע שאת מנסה, ועוד פעם, אני מודה לך על זה, את באמת היית מאוד קשובה, אני אומר את זה בשיא הכנות.

גיא יצחקי: כולנו כקהילה שמנו לב לזה, כל הענף, אבל אי אפשר לבוא ולהשאיר אותנו ככה.

גיא יצחקי: לבוא ולהגיד, חבר'ה, ככה החוק הזה עובר?

גיא יצחקי: את הסתייגת מהנוסח הזה לגמרי בדיון הקודם.

מירב בן ארי: אני יודעת.

גיא יצחקי: לא ייתכן שעכשיו את תבואי - - - כלומר, אני לא מחליט לך, את היו"ר.

מירב בן ארי: לא, לא לגמרי, בוא נגיד שהסתייגתי מהעניין של הספורט של האיירסופט.

גיא יצחקי: אבל זה בדיוק מה שאת הולכת להעביר.

מירב בן ארי: יש עוד הרבה סעיפים בחוק שבכלל לא הסתייגתי מהם, שהם טובים, הרבה דברים.

מירב בן ארי: הסתייגתי בעניין של הענף עצמו ואיך כן לתת לו פתרונות.

גיא יצחקי: אני מבקש, גברתי, ובזה אני אסכם ואעביר את זכות הדיבור לשאר החברים, שבאמת תעשו השתדלות נוספת ותעזרו לנו בעניין הזה, כי חבל שזה מה שיעבור, זה באמת חבל על כל האנשים.

מירב בן ארי: ישראל ורועי, אתם תתייחסו לדברים האלה.

מירב בן ארי: רק הם עכשיו, בבקשה.

דניאל גרובר: אהלן, דניאל גרובר, מנכ"ל חברת אמ.

דניאל גרובר: אי.

דניאל גרובר: אל סופליי.

דניאל גרובר: האמת שאני ככה בדרך כלל מגיב די בסוף כדי לשמוע את כולם, אבל הפעם הייתי חייב להיכנס לפני.

דניאל גרובר: אני שומע את מה שאתם אומרים, ואני אישית בתור אזרח מדינת ישראל, מזועזע, כי אתם בעצם בשורה התחתונה פשוט אומרים שאתם לא יכולים כי אין כסף, כי אין תקנים, כי אין שוטרים.

ישראל אייכלר: לא, זה לא הטיעון שלנו, ממש לא.

דניאל גרובר: חבר'ה, אני אומר את דעתי.

דניאל גרובר: הייתה לכם את זכות הדיבור ועכשיו זכות הדיבור שלי.

דניאל גרובר: כשאני שומע את זה, וגם חה"כ רות אמרה את זה, שצריך יותר שוטרים, אז אני שואל אתכם, אתם אמרתם מקודם וגם חה"כ מירב אמרה שיש תקנים באגף לרישוי כלי ירייה שעדיין לא מאוישים ויש קושי לאייש אותם, זה מה שאמרתם לפני זה.

מירב בן ארי: לא קושי לאייש, יש בעיה עם הנציבות, לא משנה, אל תיכנס לאירוע הזה.

מירב בן ארי: אני רק אומרת שאנחנו במדינת ישראל נמצאים באירוע אחר.

דניאל גרובר: אני מבין את הבעיות שלכם, אני מבין את הפשיעה, אין לי הסתייגות בעניין הזה, אבל בסופו של דבר אני מכיר את משטרת ישראל כמו כל אזרח במדינה פה, ואם אתם טוענים שחסר לכם אמצעים או תקנים כדי לאפשר לנו את הרישוי של האיירסופט, הפרטני או במועדונים, אז בעצם, רק בגלל זה אתם בעיניי מעבירים את החוק כמו שהוא, כי פשוט אין פתרונות אחרים.

דניאל גרובר: אני שואל שאלה אחרת.

דניאל גרובר: מי ילך לאסוף את הכלים ביום שאחרי?

דניאל גרובר: הרי, אתם אומרים בעצמכם שאין מספיק שוטרים.

דניאל גרובר: האם משטרת ישראל מוכנה ללכת ולאסוף את ה-200 אלף כלים שמסתובבים בחוץ כשרובם המוחלט הם כלי M4 ו-M16?

דניאל גרובר: כלומר, אם פה חסר את התקציב אז למה לעשות את זה ההיפך?

דניאל גרובר: אם אתם צריכים תקציב, פשוט תביאו את התקציב ותעזרו לאזרח.

מירב בן ארי: השוטרים לא אמורים לאסוף את זה.

דניאל גרובר: בעיניי.

דניאל גרובר: קודם כל, אם מעבירים חוק ומישהו יחזיק דמוי כלי ירייה בהגדרתו, אז המשטרה תצטרך לאסוף את זה ולהגיש כתבי אישום, זה פעם אחת.

מירב בן ארי: המשטרה לא אוספת את האיירסופטים, זה לא התפקיד שלה באירוע, זה גם לא חלק מהחוק.

מירב בן ארי: המשטרה תאכוף במידה והחוק מופר, כמו שמשטרת ישראל פועלת לפי החוק.

דניאל גרובר: כמובן, אני מדבר רק בתנאי שהחוק מופר.

מירב בן ארי: כן, היא לא אוספת איירסופטים.

דניאל גרובר: תראי, אבל בסופו של דבר, חברת הכנסת, את יודעת בעצמך שביום שאחרי יהיה קושי מאוד גדול להכניס את הכלים האלה למתקנים ולמועדונים, אני חושב שאמרנו את זה מספיק פעמים.

דניאל גרובר: אתם חושבים שהחוק יעבור וכל האזרחים פשוט ינהרו למועדונים, ובעלי המועדונים יקבלו, ובעלי המטווחים, אני לא יודע באיזה קונסטלציה האגף לרישוי כלי ירייה יאשר את האחסנה של הכלים האלה, אתם טועים בגדול.

דניאל גרובר: יגיעו כמה אזרחים שלא יהיו מעוניינים להסתבך עם הכלי הזה, הרוב המוחלט ינסו אולי להיפטר ממנו בדרכים אחרות, והרבה אזרחים יכול להיות שאפילו לא יהיו מעודכנים בחוק הזה כי לא כולם בכנסת ולא כולם מעודכנים בכל, והם פשוט יישארו עם הכלים האלה.

דניאל גרובר: האם זה יוריד את הפשיעה בחברה הערבית?

דניאל גרובר: אני מאוד בספק, ואני חושב, עוד פעם, שאם אתם רואים שחסרים לכם שוטרים וחסרים לכם תקציבים כדי לאפשר את הפתרון לנו - - -

מירב בן ארי: לא, לא, תקשיב רגע, שנייה, אתה עושה סלט - - -

דניאל גרובר: בבקשה, תסבירי לי.

מירב בן ארי: באמת, ואני עוצרת את זה כאן כי עשית סלט שחצי מהדברים שלך לא רלוונטיים, לא בלאסוף את האיירסופטים מהבית, לא בכך שאין תקנים ולכן לא מאשרים.

מירב בן ארי: עזוב, אני כבר יודעת, ישראל, פשוט תסביר, אני מצטערת כי אתה פשוט לא בכיוון.

ישראל אייכלר: אני אשמח להסביר את הרציונל של ההסדר הקיים.

מירב בן ארי: אז תעשה רגע סדר ואני אסביר, אני פשוט עצרתי את זה, אני מצטערת.

ישראל אייכלר: אז בכמה מילים קצרות.

מירב בן ארי: יש דברים שהאוזן כבר לא יכולה לשמוע כי זה פשוט לא נכון, הכל לא נכון.

מירב בן ארי: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: אין בעיה, הרציונל להסדר הקיים הוא מאוד ברור.

ישראל אייכלר: אני מזכיר לכולם, מ-2012 יש בעצם צו שאוסר החזקה של איירסופט על גווניו בהחזקה פרטית.

ישראל אייכלר: הצגנו פה את הצו ואמרנו דבר פשוט, מ-2012 ועד היום יש פה הפרה של ההנחיות של הרשויות המוסמכות במדינת ישראל, גם על ידי האנשים הפרטיים וגם על ידי בתי המסחר ששיתפו פעולה ואפשרו את המצב הקיים היום, כשבעצם המצב הקיים היום הוא מאוד ברור, יש עשרות אלפי כלים בהחזקה פרטית בניגוד להנחיות המדינה.

ישראל אייכלר: רציונל ראשון.

ישראל אייכלר: אנחנו סבורים שרציונל ההסדר אמור לקטוע את ההחזקה הפרטית.

ישראל אייכלר: מדוע זה חשוב לנו?

ישראל אייכלר: כי בעצם, היום יש זליגה של הכלים האלה לצורכי פשיעה וטרור, וחלק ניכר מהזליגה היא מאותן אחזקות פרטיות שהן לא מבוקרות, לא מנוטרות ולא מפוקחות על ידי המדינה, ולכן הרציונל בהסדר הקיים הוא כלל וכלל לא נוגע לבניין הכוח של האגף וליכולת שלנו לבצע הסדרים אחרים.

ישראל אייכלר: לכן, באנו ואמרנו דבר פשוט, תוך פרק זמן מסוים, על פי הצו שיפיץ השר שיכלול את הכלים ברי ההסבה, תהיה חובת הפקדה במועדונים.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כדי לעצור את הדימום אל מול המציאות שקיימת היום, זה רציונל ההסדר.

ישראל אייכלר: רציונל שני.

ישראל אייכלר: כשפותחים את החלופות האחרות, בראייה מערכתית יש שתי חלופות נוספות, או רישוי פרטי או רישוי באמצעות מועדונים.

ישראל אייכלר: שני המנגנונים האחרים שהם בעצם האלטרנטיבה לדרך המלך, משמרים את המצב של החזקה פרטית, ואנחנו סבורים ששתי החלופות האחרות שמהוות חלופות תיאורטיות למצב הקיים היום, לא יוצרות שינוי במצב הנוכחי, קרי, עצירת ההחזקה הפרטית שהיא מהווה מקור לדימום.

ישראל אייכלר: זו הסיבה, זה מתווה ההסדר, הוא כלל וכלל לא נוגע לבניין הכוח שלנו ולמגבלות שלנו, וחשוב לומר את זה בצורה ברורה.

ישראל אייכלר: נקודה שנייה שאני רוצה לומר, כבוד היו"ר, היא בנוגע לסוגיית המענה על ההיבטים התפעוליים שהם העלו פה כטיעון מרכזי.

ישראל אייכלר: צריך לומר דבר פשוט, החוק מגדיר את המסגרת.

ישראל אייכלר: אמרתי בפורומים הקודמים ואני אומר את זה גם פה בצורה ברורה, במקביל לחוק יש לנו צוותים שכותבים תורה, נהלים והנחיות, ויש לנו כוונה מלאה לתת מענה לפעילות במועדונים, לתת מענה במסגרת ההנחיות שלנו לפעילות שמבוצעת בשטח פתוח, לתת מענה לנושא של הניוד והתפעול.

ישראל אייכלר: כל הדברים האלה יבוצעו לא במסגרת החוק אלא במסגרת הנהלים שנלווים לכל חקיקה.

ישראל אייכלר: גם בחוק כלי ירייה יש מסגרת, ומעבר למסגרת יש אין-סוף הנחיות תפעוליות.

ישראל אייכלר: אנחנו מלווים את העולם הזה, לומדים אותו, יש לנו יועצים שבאו מהעולם הזה, ואנחנו משתדלים לתת מענה על מנת לתת התייחסות מדינתית לשני מרכיבים: אחד, התמודדות עם תופעת הליבה, שני, שימור הענף ככל הניתן תוך מענה אופטימלי לצרכים של מה שנקרא לזה שוק הפנאי והספורט.

ישראל אייכלר: אלה הם שני האתגרים שאנחנו רואים מול עיננו, ואני חושב שאנחנו מתמודדים איתם ונותנים מענה, ויש שיח אתכם כדי שתראו הלכה למעשה שיש מענה להיבטים האלה.

ישראל אייכלר: עד כאן, תודה.

גיא יצחקי: אבל אתה עדיין לא מסביר איך אתה הולך ליישם את כל זה, זאת הבעיה.

מירב בן ארי: לא, זהו, שנייה, אני נותנת רק לשלומי לדבר ולאחר מכן חה"כ מופיד מרעי.

גל תמיר: אם אפשר גם.

מירב בן ארי: מי אתה?

גל תמיר: חברת V-armed, חברה ישראלית שהיא לא מועדון, היא מפתחת עבור כוחות ביטחון ישראליים ממשלתיים סימולטורים במציאות מדומה, ואנחנו מתבססים על איירסופטים.

מירב בן ארי: אוקיי.

שלומי קלימן: שלומי קלימן, נציג העמותה לקידום האיירסופט.

שלומי קלימן: בהמשך לדיון הקודם שבו בעצם שיתפתי את הטענות שלנו מהצד של השחקנים, והשחקנים בלבד, אני חושב שהצד השני פה מציג מצב שבו אם הוא יצבע עוד פס במעבר החצייה, יימנעו תאונות הדרכים.

שלומי קלימן: אני חושב, לדעתי האישית, שגם אם, ונראה כאילו הפור נפל פה בתחילת הדיון, אבל גם אם כן, והחלטתם, וסגרתם, ועשיתם את מה שרציתם, בהלכה למעשה, לא אנחנו קהל היעד שאתם מחפשים.

שלומי קלימן: הסברתי את זה גם בפעם הקודמת, לא צריך ללכת רחוק, תפתחו "יד 2" בפייסבוק או כל דבר אחר, ותראו מי האנשים שם.

שלומי קלימן: זה לא אף אחד מהקהילה שלנו שמוכרים את הציוד שם.

שלומי קלימן: עכשיו, מה אתם חושבים שיקרה?

שלומי קלימן: שאותם אנשים מהמגזר שמחזיקים היום איירסופט בבית, הם אלה שיפקידו?

שלומי קלימן: באמת?

שלומי קלימן: זה נראה לכם הגיוני?

שלומי קלימן: הרי אותם אתם תופסים גם היום בפשיטות, הרי חיילים סדירים ומילואימניקים איתנו בצוותים שלנו באיירסופט, אנחנו יודעים מה קורה במגזר, אנחנו מכירים את רמת הפשיעה, ואנחנו מנסים למגר אותה.

שלומי קלימן: יש לנו תעודות הערכה מאלפי כוחות משטרה שבאים אלינו ועושים פעילויות משותפות איתנו, אז אנחנו גם מכירים, אנחנו באים ממקום של לעזור ולתת.

שלומי קלימן: ועכשיו אתם באים ואומרים שאני, שלומי קלימן, צריך להפקיד את הכלים שלי כי הכלי שלי יכול להיות מוסב, אבל אני לא קהל היעד שלכם, אני לא זה שמסב, ואם אני חלילה אסב, תכניסו אותי לכלא, יש חוק במדינה אם אני מתעסק בכלי נשק.

שלומי קלימן: על אותו משקל, הסבה, מדברים פה כל הזמן על הסבה.

שלומי קלימן: אם אני אקח את הבימבה של הילד ואתקין עליו גלגלים של סוברו, הגה של סוברו ומנוע של סוברו, זה סוברו או בימבה?

שלומי קלימן: זאת בדיוק אותה דוגמה.

שלומי קלימן: אם כבר השגתי את כל החלקים שלהם, וכולנו היינו בצבא, כולנו היינו לוחמים, אם השגתי מכלול ובית הדקים וקנה ותחמושת ומחסנית לתחמושת, הרי זה M16, מה אני צריך את חתיכת הפלסטיק הזאת שנקראת איירסופט?

שלומי קלימן: בשביל להגיד "הו, הנה יש לי איירסופט"?

שלומי קלימן: הסתכלתי גם על דיוני הוועדות הקודמות, מביאים לפה מכלול של כלי חשמלי, דוחפים לו מחסנית בכוח ואומרים שאפשר לעשות, אז אפשר.

שלומי קלימן: אפשר גם לקחת מדפסת תלת ממד ולעשות את אותו דבר בדיוק, אבל מאיפה אני אביא את המחסנית, ואת המכלול, ואת התחמושת, ואת הקנה, ואת הכל, ושזה גם יירה?

שלומי קלימן: אז אם זה כבר עושה את כל זה, מה הם צריכים אותנו?

שלומי קלימן: אנחנו הבשר שלהם?

שלומי קלימן: אנחנו הלחם והחמאה של אותם גורמים שמסיבים?

שלומי קלימן: שייקח מדפסת תלת ממד ויעשה את הכל לבד, אתם רואים את זה ביוטיוב בעצמכם.

שלומי קלימן: כלי הפלסטיק הזה, איירסופט, ואני יכול לתת את הכלי שלי פה לכל מי שרוצה, אם תיתן לו מכה על השולחן, הוא נשבר, אז תירה בו?

שלומי קלימן: ועוד תחמושת חיה?

שלומי קלימן: ואנחנו שחקני האיירסופט נתמוך במחבלים?

שלומי קלימן: נהפוך הוא.

שלומי קלימן: כשהיה את שומר חומות, היה גיוס המונים של מתנדבים שלנו לעזור, רוב החברים פה הם חברים חמושים בנשק חם.

שלומי קלימן: אנחנו הצד הנורמטיבי של זה, ואתם באים אלינו ואומרים לנו בצורה נורא מצחיקה שנלך ונשים שם ונעשה כך - - - אני לא הבעיה שלך, לא אני, לא הוא, אף אחד פה הוא לא הבעיה שלך, וזה שתיכנס עכשיו לכפר כזה או אחר ותוציא משם בתפיסות מאוד יפות שהמשטרה אוהבת לפרסם עם עשרות כלי נשק על הריצפה, אז תזרקו אותם לכלא לכל החיים.

שלומי קלימן: אני יודע מאיפה הם הביאו את זה?

שלומי קלימן: אני יודע מה הם עושים את זה?

שלומי קלימן: אנחנו, כשאנחנו עושים את הפעילות, וראית גברתי, שלחנו לכם כל כך הרבה סרטונים ודברים, וכל הקהילה אחרי הדיון האחרון עפה, היא עפה בקבוצות וואטסאפ ובפייסבוק ובהכול, הייתה תחושה שיש מענה ומקשיבים לנו, וסוף סוף רואים אותנו, השחקנים.

שלומי קלימן: אני לא מדבר פה על חבריי בעלי המועדונים וכל העסק שלהם, אנחנו, השחקנים, סוף סוף רואים אותנו, מקשיבים לנו, יש עם מי לדבר.

שלומי קלימן: ואז אתם באים ואומרים עכשיו שכל מה שאמרנו הוא יפה וטוב וכולי, אבל זה לא הפתרון.

שלומי קלימן: אם תוסיפו רמזור סגול לא ייפסקו התאונות.

שלומי קלימן: אתם הולכים למקום הלא נכון, באמת, מישהו צריך לתת את הדעת על זה בהיגיון הבריא.

מירב בן ארי: תקשיב, הדברים שאתה אומר הם באמת באמת משמעותיים פה, אני לא אומרת שלא.

מירב בן ארי: תבינו, שפה בוועדה, כשהמשרד לבט"פ מביא משהו, אתם לא מכירים את הוועדה, הוא באותו יום מאושר, הצוות המשפטי פה יודע.

מירב בן ארי: אני אישרתי שיטור מועצתי, שש רשויות, שיטור עירוני, תשע רשויות באותו יום התחיל ונגמר.

מירב בן ארי: מה אתה חושב?

מירב בן ארי: זה לא היה אף פעם, אל תתבלבלו, אני לא סתם אומרת, אני באמת ניסיתי להגיע לפתרונות - - -

שלומי קלימן: כי יש פה דיון של שכל ישר.

מירב בן ארי: אני מבינה אתכם, ואני אנסה להגיע למשהו, ואני גם מבינה אותך, שלומי, אני מבינה.

מירב בן ארי: לכן, אני באמת ניסיתי ואמרתי בתחילת הדברים שלי, יש קושי, יש קושי גדול וברור לי שאתה לא הכתובת.

מירב בן ארי: עכשיו רגע, אני רוצה לתת לחה"כ מופיד מרעי, ולאחר מכן גל.

מירב בן ארי: בבקשה, מופיד.

מופיד מרעי: אני אגיד שני דברים.

מופיד מרעי: בנושא המועדון, אני הבעתי את עמדתי ואני חושב שהיא לא השתנתה, השליטה צריכה להיות בסוף במועדון עצמו.

מופיד מרעי: לגבי ההשגה של רות, אני רוצה להציע פה משהו שיכול לפתור את הנושא.

מופיד מרעי: אם אנחנו ניכנס בהגדרות, אדוני היועץ המשפטי, לדמוי כלי ירייה: "כלי בעל קנה שאינו כלי ירייה, לרבות חלק ממנו, שאפשר להסב אותו לכלי ירייה" ופה להכניס "נשק שמסכן חיים", להפוך אותו לנשק שמסכן חיים, ואז זה בעצם פותר אותנו כי זה מופיע בהגדרה וזה נותן מענה להכל.

עידו בן יצחק: העניין הוא שזה כבר מופיע.

מירב בן ארי: זה כבר מופיע.

עידו בן יצחק: כי אם אני מסתכל על ההגדרה של כלי ירייה, היא לא מופיעה לך פה, נכון?

מופיד מרעי: לא, לא מופיעה.

עידו בן יצחק: היא לא מופיעה פה, בחוק הקיים אני מסתכל, בהגדרה של כלי ירייה, לא הדמוי.

עידו בן יצחק: היא אומרת: "פירושו כלי בעל קנה העשוי לירות כדור, קלע, פגז, פצצה וכיוצא באלה, שבכוחם להמית אדם...".

עידו בן יצחק: עכשיו, מה אומרת ההגדרה של דמוי כלי ירייה?

עידו בן יצחק: "כלי בעל קנה שאינו כלי ירייה, לרבות חלק ממנו, שאפשר להסב אותו לכלי ירייה...", כלומר, שאפשר להסב אותו לכלי בעל קנה שבכוחו להמית אדם.

מופיד מרעי: כן, וגם לא מזיק כאן להמשיך את ההגדרה "והופך אותו לנשק מסכן חיים", ואז בעצם אתה מדגיש את הנושא הזה, ודווקא בתקנה - - -

רות וסרמן לנדה: מופיד, הם לא רוצים לצמצם את זה לכלי - - -

רועי הראל: קודם כל, יש בהגדרה שתי חלופות.

מופיד מרעי: מה זה הגדרה?

מופיד מרעי: איזה חלופות?

רועי הראל: בהגדרת כלי ירייה בחוק - - -

מופיד מרעי: כל כלי ירייה, ההגדרה צריכה להיות אחת ולא שתי הגדרות, בעיקרון.

רועי הראל: לא, אבל היום בחוק - - -

עידו בן יצחק: לא, יש כלי ירייה ויש דמוי כלי ירייה.

רועי הראל: בחוק כלי ירייה, זה כלי שעשוי לירות משהו שנועד להמית אדם, או כלי - - -

מופיד מרעי: מסכן חיי אדם, כן.

רועי הראל: כתוב "להמית אדם" בחוק היום, או כלי נשק שמסוגל לפלוט חומר שנועד להזיק לאדם, בסדר?

רועי הראל: זה כתוב היום בחוק.

רועי הראל: אנחנו הגדרנו דמוי כלי ירייה - - -

מופיד מרעי: בשניהם אתה אומר שהם יכולים להיות תחת הכותרת של "מסכן חיי אדם"?

רועי הראל: לא, אני אומר שוב, ההגדרה של כלי ירייה בחוק אנחנו - - -

מופיד מרעי: "שיכול להזיק" תשאיר את זה בצד - - -

רועי הראל: אנחנו לא נשנה את הגדרת כלי ירייה בחוק.

מופיד מרעי: אנחנו מדברים על כלי ירייה שמסכן חיי אדם.

רועי הראל: לא, אדוני מציע.

מירב בן ארי: רגע, שנייה, לא, יש לי הצעה, תכף ניקח חמש דקות הפסקה ותדברו, אין לי זמן לזה, אני חייבת להתקדם.

מירב בן ארי: אם יש כאן איזשהו מתווה, תנסו להגיע, תיקחו את ההפסקה שלכם ותשבו חמש דקות ביחד.

מירב בן ארי: סליחה, קודם כל גל ואחרי זה את, נציגה של מה את?

אסנת הררי: משפחות השחקנים.

מירב בן ארי: אוקיי, הם פה השחקנים.

מירב בן ארי: בני המשפחות?

אסנת הררי: יש להם.

מירב בן ארי: ברור לי אבל למה?

מירב בן ארי: השחקנים פה.

אסנת הררי: אבל כדאי שתשמעי, אני מציעה.

גל תמיר: נראה לי שאני מייצג סקטור אחר, אנחנו לא מועדון, אנחנו לא מוכרים שום דבר לקהל פרטי.

רועי הראל: עוד פעם, מי אתה?

גל תמיר: גל, אני מחברה שנקראת V-armed, חברה ישראלית שמפתחת סימולטורים במציאות מדינה, ואנחנו הספק הגדול היום בעולם בתחום הזה לכוחות ביטחון, כולל ובעיקר לכוחות ביטחון ישראליים ממשלתיים בלבד.

גל תמיר: אין לנו גישה לקהלים פרטיים.

גל תמיר: אנחנו ספק של משרד הביטחון.

רועי הראל: ומה?

רועי הראל: אתה לא קשור לחוק, אתה מוחרג ממנו.

גל תמיר: אני לא ראיתי שאני מוחרג ממנו.

מירב בן ארי: רועי, מה?

מירב בן ארי: אתה מנהל את הוועדה?

מירב בן ארי: משהו חדש?

רועי הראל: לא, אני רוצה להבין מה הקשר שלו לחוק.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע אותו.

דניאל גרובר: רועי, הוא קשור לחוק כי הוא משתמש באיירסופט.

מירב בן ארי: דניאל, תנו לי לשמוע.

מופיד מרעי: גם חשוב לשמוע אותו.

גל תמיר: תודה.

גל תמיר: אז אנחנו מוכרים מערכות טכנולוגיות לאימונים של כוחות ביטחוניים, בעיקר כוחות פדרליים בארצות הברית ומשטרות, משטרות גדולות, וגם פה בארץ, אני חושב שהלקוחות הכי חשובים מבחינה ביטחונית בישראל, ואנחנו עושים לצורך זה שימוש קבוע באיירסופט.

גל תמיר: אנחנו מספקים את זה ללקוחות שלנו וגם אנחנו מפתחים על זה.

גל תמיר: לא יורים שום דבר מהאיירסופט, שום דבר חוץ מאלקטרוניקה לא יוצא משם, אבל האיירסופט זה הפתרון היחיד שיש כדי שבסוף אותו מתאמן, לוחם, סוכן או מי שזה לא יהיה, יחזיק את כלי הנשק שמייצג בצורה הכי טובה את האמצעים שלו.

גל תמיר: אני לא ראיתי שאני מוחרג מהחוק, שאנחנו כספק של משרד הביטחון מוחרגים מהחוק, וברגע שאין לנו את הגישה לאיירסופט, אנחנו לא נוכל להמשיך לקיים, לא את ההתחייבויות שלנו ואת ההתקשרויות שלנו פה בארץ וגם לא את החברה עצמה.

מירב בן ארי: איפה היית עד היום?

גל תמיר: אני שמעתי לגמרי במקרה על כל החוק הזה.

מירב בן ארי: אז הופעת בוועדה?

גל תמיר: כן, אני מתנצל על כך, זה לא משהו שאני קורא בעיתונים ביום יום.

מירב בן ארי: אוקיי, נפתור את מה?

גל תמיר: דרך אגב, כמונו יש בערך עוד 1,000 איש בארץ שהם מפתחים טכנולוגים.

עידו בן יצחק: אז הוא צריך לקבל רישיון להחזיק את האיירסופט.

ישראל אייכלר: פתיר לחלוטין.

מירב בן ארי: פתיר?

מירב בן ארי: יפה.

ישראל אייכלר: תקבל מאיתנו רישיון.

גל תמיר: טוב.

עידו בן יצחק: בדיוק.

אסנת הררי: למה הוא כן ואנחנו לא?

עידו בן יצחק: זה שכתוב מועדון, זה לא אומר שאתה צריך להביא אליך שחקנים ולשחק.

עידו בן יצחק: ההגדרה של מועדון היא מועדון שמתבצעת בו פעילות - - -

גל תמיר: אני לא יכול להוציא רישיון למועדון ירי, אנחנו חברת הייטק, אנחנו יושבים בכלל במתקן שלא מאפשר את זה.

עידו בן יצחק: ההגדרה אומרת "מתקן שבו מתבצעת פעילות בדמוי כלי ירייה".

עידו בן יצחק: אם אתה מתקן שמתקיימת בו פעילות בדמוי כלי ירייה, אז אתה צריך לקבל רישיון, זה מה שאומר החוק.

מופיד מרעי: תעשה בדיקה עם הצבא.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר, קיבלת תשובה.

מירב בן ארי: כן, נציגת המשפחות.

אסנת הררי: אני מקווה שהפור עדיין לא נפל, אבל אני כתבתי כמה דברים שאני אשמח שתקשיבו להם, כולנו פה הורים גם.

אסנת הררי: דמיינו לכם שיש בתוכנו אנשים מכל גווני האוכלוסייה, גברים, נשים, צעירים, מבוגרים, נוער, חיילים, אקדמאים, שכל חלומם היה להיות לוחמים במשחק מלחמה מדומה.

אסנת הררי: כמה שעות של פעילות ספורטיבית חווייתית ללא מסכים.

אסנת הררי: בשנים האחרונות הוקם לו ענף האיירסופט, ענף ספורט מודרני למשחקי קרב בו יורים המתחרים בכלי ירי מדומים במשחק המדמה מלחמה, חלום שהתגשם עבור אותם אנשים.

אסנת הררי: אני פה, כנציגת המשפחות, מבקשת לשתף אתכם בתרומתו של הספורט הזה לקהילה בכלל ולאדם בפרט.

אסנת הררי: בעלי ארז הוא הקפטן של קבוצת "אוונג'רס", ואני רוצה רגע להכניס אתכם לעולמנו, כדי שתראו כמה המשחק הזה והקבוצה איכותית וערכית.

אסנת הררי: הקבוצה משחקת פעם בשבועיים בשבת, יש לנו זוגות נשואים שמשחקים ביחד, רווקים, נשואים, חיילים, אקדמאיים, אנשי קבע, ואנשי כוחות הביטחון.

אסנת הררי: בשעה 07:00 בבוקר הם מגיעים לשטח, אחרי שכל אחד מהם קיבל משימה של איסוף ציוד, קניית מים, הכנת אוכל, הכנת תדריך, הכנת מפה והכנת השטח.

אסנת הררי: הם כולם מגיעים בזמן, הם אוספים אחד את השני כערבות הדדית ועזרה אחד לשני, הם עוברים תדריך למשחק מהקשוחים ביותר שיש.

אסנת הררי: הם מתחלקים לצוותים והם עוברים תדריך נהלי בטיחות, הם עוטים את כל אמצעי הבטיחות הנדרשים, ואם מישהו שכח, תמיד יש למישהו ספייר לתת.

אסנת הררי: ואז, הם משחקים בהנאה שלא נראתה כמותה.

אסנת הררי: הם עוצרים אחרי כל סשן לנוח, וממשיכים לשחק את משחק המלחמה, פשוט יוצאים מהמסכים אל השטח.

אסנת הררי: כמה היינו רוצים את זה עבור כל אחד מהילדים שלנו ששקועים במסכים, ואפילו עבורנו.

אסנת הררי: בסוף היום הם רצוצים ושבורים, אך אי אפשר לקחת להם את מבט האושר מהעיניים.

אסנת הררי: הם יודעים לכבד את החוקים, וכשמישהו נפגע הוא מיד יוצא ל"חדר מתים".

אסנת הררי: הם לא מרמים, הם לא משקרים.

אסנת הררי: כמה ערך יש בזה, לכל חבר קבוצה שהוא מבין שעליו להיות אמיתי, שאסור לו לשקר, כמה ערך זה לחיים הפרטיים שלהם.

אסנת הררי: שום בית ספר לא מלמד ערך כזה.

אסנת הררי: אף אחד מהשחקנים לא מעז להפר את החוקים, ושחקנים שהפרו כבר לא שייכים לקבוצה.

אסנת הררי: הקפטן משקיע בקבוצה הזאת את כל כולו, בנראות שלהם, בהתנהגות שלהם ובחברות ביניהם.

אסנת הררי: אין לו רווח כספי מזה, חוץ מסיפוק והבנה שהוא יוצר אנשים טובים יותר לחברה.

אסנת הררי: כשמישהו עובר דירה בקבוצה, כולנו מגיעים לסייע.

אסנת הררי: אנו קבוצה שהיא משפחה, אנחנו דואגים אם למישהו אין יכולת להגיע למשחק, אם מישהו עובר תקופה קשה, כולנו שם בשבילו.

אסנת הררי: התחביב הזה שנקרא איירסופט לא יכול להיפסק, בעיניי לפחות.

אסנת הררי: אתם, כוועדה, חייבים ומוכרחים לשים חוקים, אכיפה, כמו בכל תחום אחר בחיים.

אסנת הררי: יש לשמור ולציית להם, אבל מכאן ועד לסגור אותו יש דרך ארוכה, שנשמח לסייע לכם לעבור אותה.

אסנת הררי: הבט"פ היה אצלנו והתרשם מאוד, אפילו החמיא לנו כמה פעמים בכמה ביקורים שהיו אצלנו, הוא ראה שאנחנו רציניים, הוא ראה שאנחנו לא חבורה של פורעי חוק.

אסנת הררי: רוב שחקני הקבוצה אצלנו הם בעלי רישיון לנשק חם.

אסנת הררי: אם מדינת ישראל סומכת עליהם להחזיק נשק חם, איך הם אינם סומכים עליהם שישמרו על כלי המשחק כפי שהם עושים את זה היום?

אסנת הררי: מנקודת מבטי, אני רואה כמה חשוב תפקיד הקפטן בקבוצה, תיעזרו בקפטנים של הקבוצות.

אסנת הררי: פונים אלינו עשרות אנשים שמעוניינים להצטרף לקבוצה, ואנחנו מעבירים אותם מיונים שלא היו מביישים את צה"ל.

אסנת הררי: יש קריטריונים מחמירים, יש שאלות לא פשוטות, יש מבדקים, יש תקופות ניסיון והרבה אנשים לא מתקבלים ונפסלים.

אסנת הררי: מהיכרות וביקורים של שאר הקבוצות באתר שלנו, וחלקם אף נמצאים פה באולם, אני יודעת שכך זה גם אצלם.

אסנת הררי: תנו להם לשחק בשטח, תנו להם להנות, תנו אחריות גבוהה יותר לקפטנים של הקבוצות, תעבירו להם את השרביט והם יעזרו לכם, גם בלי שכר ובלי תנאים.

אסנת הררי: גייסו אותם לצידכם, והם יעזרו.

אסנת הררי: תבקרו באתרים, בואו למשחקים, וכמובן תאכפו ותעשו סדר, כמו בכל תחום ספורטיבי אחר.

אסנת הררי: תודה על ההזדמנות.

מירב בן ארי: כמה שנים את נציגה?

מירב בן ארי: כלומר, מה זה?

אסנת הררי: אני נציגה, אשתו של ארז.

מירב בן ארי: לא, כלומר, כמה שנים אתם עושים את זה?

אסנת הררי: חמש שנים כבר, משהו כזה.

ארז הררי: אנחנו פעילים כבר חמש שנים בתחום הזה, אוסי היא מאוד פעילה בקבוצה ומעורבת בקבוצה, אנחנו משפחה אחת גדולה, אנחנו דואגים אחד לשני בתוך הקבוצה.

ארז הררי: אנחנו קבוצה שהיא אחת הגדולות בארץ, אנחנו 45 אנשים בקבוצה, וכולם חברים ואוהבים את התחום הזה.

מירב בן ארי: אבל, אתם יודעים - - -

ארז הררי: לקחת שדה פרחים עם מעט קוצים בפנים ולכסח אותו עם טרקטור זה לא הפתרון לתחום הזה.

ארז הררי: תוציאו את הקוצים - - -

מירב בן ארי: אבל רגע, אני רוצה לשאול אותך שאלה, את יודעת שב-2012 יצאה ההודעה הזאת?

מירב בן ארי: אני חושבת שב-2012 כבר יצאה הודעה שאומרת כך: "החזקה של האקדח, רובה הפיינטבול והאיירסופט שמותרים בהחזקה אצל כוחות הביטחון ומועדני ספורט מאושרים כחוק בלבד, והוועדה הבין-משרדית מתריעה כי החזקת רובים בבתי מגורים, לרבות בבתי חברי מועדון ספורט..." בבתים של חברי המועדון, "...

מירב בן ארי: עלולה להוות סכנה לביטחון הציבור ולשלומו, לרבות ציבור המחזיקים בכלים אלו מחוץ למועדוני ספורט, והיא קוראת לכל מי שמחזיק רובים אלה להפקידם ללא דיחוי באחד ממועדוני הספורט המחזיקים רישיון עסק כדין או שקיבלו היתר לייבוא רובים.

מירב בן ארי: הוועדה פונה אל ציבור בעלי מועדוני הספורט שקיבלו היתרים לייבא רובים אלה, ואישרו לחברי המועדון להחזיקם בבתיהם לפעול ללא דיחוי לאיסוף הרובים האלה ולהחזקתם, בהתאם להוראות כל דין במתחם המועדון בלבד.

מירב בן ארי: החל ממועד פרסום הודעה זו, חל איסור על בעלי המועדונים לאפשר החזקה מחוץ למתחם מועדון הספורט של רובים שיובאו על ידם, אם באמצעות יבואן מורשה עבור המועדון או כאלה המשמשים את המועדון לצורך עסקם.

מירב בן ארי: הוראה זו ניתנה לבעלי מועדוני הספורט בהתאם לסמכות הקבועה...".

מירב בן ארי: יש כאן הוראה ברורה של משרד התמ"ת שהצעצועים הם מסכנים את ביטחון, בטיחותו, ושלומו של הציבור, והם מותרים רק אצל כוחות הביטחון ומועדוני ספורט מאושרים.

מירב בן ארי: יצאה הודעה כזאת ב-2012.

מופיד מרעי: וזה מה שאת עושה עכשיו?

מירב בן ארי: אני בסך הכל מאשררת את ההודעה הזאת בסופו של דבר.

אסנת הררי: לפעמים אפשר גם לטעות, ואולי זו הודעה - - -

מירב בן ארי: מה זה לטעות?

אסנת הררי: אז אני חושבת שאפשר לשנות את החוק הזה.

מירב בן ארי: קודם כל, זה לא חוק.

אסנת הררי: זה גמיש, גם אם זה לא חוק.

מירב בן ארי: לא, זה לא גמיש, אני איבדתי את הגמישות שלי ברגע שהסבו את האיירסופט והפכו אותו לכלי נשק.

אסנת הררי: אבל לא אנחנו.

מירב בן ארי: אבל ברור לי שאתם משלמים את המחיר, לכן השיח פה הוא באמת רלוונטי ולכן הבאתי אתכם, אבל צריכה גם לזכור שאם במשך חמש שנים את מחזיקה איירסופט בבית, אז באיזשהו מקום, אני לא יודעת מה הסמכות, אבל את עוברת על איזושהי - - - אני מבינה אותך, אני הקשבתי לכל מילה, אני חושבת שזה דבר נהדר שהילד לא נמצא במסך.

מירב בן ארי: אני פחות מתחברת לקונספט שהוא יורה במקום זה.

אסנת הררי: את לא מבינה כמה טוב זה עושה.

אסנת הררי: הבן שלי בן 17 ואני - - -

מירב בן ארי: תקשיבי, אבל אני אמרתי מלכתחילה שאני לא מבינה.

אסנת הררי: אז בואי - - -

מירב בן ארי: לא, לא קשור, אני הייתי במטווח רק ביום חמישי.

אסנת הררי: עזבי מטווח, זה לא מטווח, בואי.

אסנת הררי: אני מזמינה אותך לשבת משחק ותביני כמה ערך.

מירב בן ארי: תקשיבי, אני, אין לי איתך ויכוח.

אסנת הררי: לא, ברור.

מירב בן ארי: אין לי איתך ויכוח.

אסנת הררי: ברור שלא.

מירב בן ארי: זה כמו שאני עושה לא יודעת מה, פילאטיס, ויש כאלה שפחות מתחברים לענף, אוקיי?

מירב בן ארי: הלוואי ובאמת יכולנו להשאיר את הספורט כפי שהוא ולעשות רק נשקים שהם לא מוסבים.

קריאה: אולי אפשר.

אסנת הררי: תעשו את זה, תשתמשו בקפטנים.

קריאה: אני יכול לתת הערה, גברתי?

מירב בן ארי: אולי אפשר?

מירב בן ארי: הנה קוץ באפלה שלא שמענו, אבל בסדר, אני אומרת לכם - - -

אסנת הררי: אבל גברתי - - -

מירב בן ארי: עצרי, שמעתי אותך.

מירב בן ארי: תקשיבי, הם יודעים פה החבר'ה, אני לא סתם, אני שומעת אתכם כל הזמן, אני יושבת ורואה סרטונים של משחקי איירסופט, אוקיי?

מירב בן ארי: אני לא מבינה את זה אבל אני יושבת ואני רואה סרטונים, ובאמת, מאות אנשים עפים על זה וזה אחלה.

מירב בן ארי: אגב, עוד לא קיבלתי נתונים לגבי כמה, אבל בסדר.

אסנת הררי: אז תיעזרי בנו - - -

אורן ורדי: אני יכול לדבר?

מירב בן ארי: עד פה, עזבו, אנחנו יודעים שהיום בחוק, רועי, עם דמוי כלי ירייה של איירסופט שלא מוסב או לא ניתן להסב, הוא לא בתוך החוק בכלל.

נאוה זקן: הוא אצלנו, במשרד הכלכלה, והוא יישאר בפיקוח של משרד הכלכלה.

ישראל אייכלר: הוא לא יהיה בתוך הצו.

אורן ורדי: גברתי, אני רוצה לגעת בנושא - - -

מירב בן ארי: תודה, נאווה.

נאוה זקן: הוא יישאר בפיקוח משרד הכלכלה.

מירב בן ארי: אוקיי, אני חייבת רגע.

מירב בן ארי: שנייה, שמעתי כאן את כולם.

אורן ורדי: אני לא דיברתי.

גיא יצחקי: אני יכול הערה קטנה רק?

מירב בן ארי: אה, אוקיי, סליחה.

אורן ורדי: אז אני אורן ורדי, העמותה לקידום תרבות הנשק.

מירב בן ארי: אורן, קצר.

אורן ורדי: אני תמיד קצר.

גיא יצחקי: את הזכרת באמת את הנושא של הכלים שמוחזקים בניגוד לחוק, בניגוד לצו הפיקוח, זה מצב נתון, זה מצב עובדתי.

גיא יצחקי: כל הדיונים מדברים על זה שיש עשרות אלפי כלים שמוחזקים.

גיא יצחקי: זה בדיוק מה שאת הצעת, את אמרת שאת לא רוצה להפוך את אותם אנשים לעבריינים.

גיא יצחקי: אנחנו יודעים שהם מחזיקים את הכלים שלא כדין, אנחנו בדיוק את הבעיה הזאת רוצים לפתור, כדי שהם לא ייענשו.

מירב בן ארי: הבנו, אבל אני יודעת את זה.

גיא יצחקי: הם מחזיקים את זה תחת צו פיקוח, לא תחת חוק עונשין של כלי ירייה, שזה מה שהולך להשתנות.

מירב בן ארי: אבל אנחנו באותו מקום.

מירב בן ארי: מה, אורן?

מירב בן ארי: מה רצית להוסיף?

אורן ורדי: אז ככה, קודם כל מילת המפתח כאן היא איזון, כי אם אנחנו עושים מהלך מאוד דורסני על האזרח, הוא פוגע בו מאוד בחופש העיסוק ובצורה כלכלית, וההשפעה שלו על גורמי הפשיעה והטרור, אז אני לא מבין איך אנחנו מעבירים את זה בצורה כזאת קלה.

מירב בן ארי: שום דבר פה לא קל.

אורן ורדי: ככה זה מרגיש.

מירב בן ארי: אז אל תרגיש את זה, תאמין לי, אתה כנראה לא מכיר את הוועדה, יש פה דברים שבקלות עוברים תוך חצי שעה.

אורן ורדי: אוקיי, בכל אופן, הציגו לך כלים מוסבים.

אורן ורדי: האם היו כתבי אישום נגד אותם מסבים?

אורן ורדי: נגד המחרטות?

אורן ורדי: נגד אותם גורמים?

אורן ורדי: למה לא מפרסמים את הדבר הזה?

אורן ורדי: אז תפרסמו.

אורן ורדי: מי שעסק באיירסופט ועשה הסבה, נשפט לפי חוק העונשין ל-15 שנות מאסר?

אורן ורדי: בואו נראה את הדברים האלה, זה קרה?

מירב בן ארי: הבנתי, אוקיי.

אורן ורדי: זה דבר אחד - - -

מירב בן ארי: רגע, מאיפה את?

מירב בן ארי: מאיזה משרד?

אורן ורדי: רגע, אני לא סיימתי.

מירב בן ארי: אני יודעת, שנייה.

שמרית גולדנברג: משרד המשפטים.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אורן, תמשיך.

אורן ורדי: אז אני אומר, אלה הם דברים שבאמת עושים יותר שכל, יותר איזון, אז אם אנחנו לא רואים את ההשפעה של הדברים האלה, ומצד שני אנחנו נכנסים בתחום שלם, אז אין כאן בכלל איזון.

אורן ורדי: לגבי הסוגייה של ההסבה, הכלים שאנחנו רואים שמסבים, מבחינתנו זה איזה משהו בערפל.

אורן ורדי: מה זה הסבה?

אורן ורדי: כי אם אני לוקח איזשהו חלק קטן ושם אותו על איזה גוף מושלב של כלי ירייה וזה נחשב הסבה, אז בעצם, ההגדרה היא מאוד כוללנית.

מירב בן ארי: אוקיי, אז רועי יתייחס לזה אחרי, אוקיי?

אורן ורדי: בסדר, אז עד שלא יהיה לנו את הנתון הזה, אנחנו מבחינתנו נמצאים מאוד בערפל.

אורן ורדי: גם הצו הזה, כשהוא יהיה והוא יוכל להתעדכן ולהתמלא, זה מבחינתנו משהו שאין לנו מושג איך הוא הולך להיראות, ואנחנו צריכים קצת יותר מידע.

מירב בן ארי: יתייחסו לזה.

אורן ורדי: אוקיי, עכשיו - - -

מירב בן ארי: רגע, ממש לסכם כי אנחנו חייבים להתקדם, יש עוד שניים.

אורן ורדי: את תמיד נותנת לי הכי פחות זמן.

אורן ורדי: יש המון חלופות, הרבה פתרונות שאנחנו יכולים לעשות ביחד, אנחנו רק צריכים לרצות.

אורן ורדי: כמו שאמרו, אם אנשים שהם חמושים בכלי חם, ויש כאלה שגם לצורך ספורטיבי הם מחזיקים כלים, אז מה הבעיה עם אנשים שמחזיקים כלים לצורך ספורט?

אורן ורדי: אין פה איזושהי בעיה.

אורן ורדי: אפשר רק לעשות את המחשבה הזאת ולראות איך פותרים את זה, להגדיר סיווג רמה 6, כמו שנותנים לחייל לפני טירונות, זה מספיק טוב בשביל שהוא ייגע בנשק וייקח אותו הביתה, לעשות את הבדיקה הזאת לגבי שחקנים, ואם הוא נמצא מתאים בדיוק כמו חייל, אז למה שלא יחזיק את זה בבית לפי כללים שיגדירו?

אורן ורדי: צריך כספת, צריך מנעולים, לא יודע - - -

מירב בן ארי: כן, טוב אנחנו כבר אחרי זה.

אורן ורדי: אז זו בדיוק הכוונה, זאת בדיוק הנקודה, אם אנחנו נוכל לטפל בדברים האלה אנחנו נראה שהדברים האלה הם ראויים, הם יחזיקו את זה בצורה תקינה וזה יוריד לנו בצורה מאוד גבוהה את החשש לזליגה.

אורן ורדי: עכשיו, אנחנו רואים ויש פה מילה טובה למשטרת ישראל, הם מקשיבים?

אורן ורדי: ראינו הרבה תפיסות, הרבה פעולות, באמת אנחנו רואים שיש פה עלייה באכיפה, ואנחנו גם מבינים שזה גם ציר מרכזי שמשם מתחמשים כל הגורמים האלה, שהם מנסים ואני לא יודע כמה מצליחים להבריח על כל הברחה שמסכלים, אבל אם זה ציר שממנו מגיעים כמויות גדולות מאוד של נשק, אז מה הבעיה שלהם להעביר איירסופט או חלקים של כלים אמיתיים?

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ממש בקצרה.

עמנואל טראץ': שמי עו"ד עמנואל טראץ', אני עוסק בתחום כלי הירייה ואני נציג השחקנים, של שחקני האיירסופט.

עמנואל טראץ': הרציונל מובן, למנוע החזקת כלים בבית, אבל עדיין, למרות שהוא מובן, אין פתרון ממשי לכל אותם השחקנים שכבר מחזיקים כלים, כי אתם אומרים להם להביא את הכלים, אבל בסופו של יום אף אחד לא יביא את הכלים, או שתגיע כמות קטנה מאוד.

עמנואל טראץ': כרגע יש לכם 200 אלף כלים בחוץ, או 300 אלף כלים בחוץ, אלה המספרים שמדברים עליהם.

עמנואל טראץ': צריך לנסות להביא את הכלים קודם כל, מבחינה פרקטית, בצורה מרוכזת לתוך המועדונים, ולעשות את זה בשלבים.

עמנואל טראץ': אתם ישר מחוקקים והולכים וגודעים את כל הענף, תעשו את זה בצורה הדרגתית, תביאו קודם כל את הכלים, תרשמו אותם, תמסתבו אותם, לאחר שתמסתבו את הכלים, האנשים שמחזיקים את הכלים, תעשו איזשהו מחקר, תעשו איזו בדיקה אם בכלל יוצאים כלים מתוך אותם השחקנים.

עמנואל טראץ': במידה ויש זליגה, אז זה משהו אחר, אבל כרגע אין הוכחה לזליגה משמעותית.

עמנואל טראץ': האנשים מחזיקים את הכלים, הם שומרים עליהם, ומאחר וניתן לפקח, כמו בכלי ירייה רגיל עם רישיון פרטי, ניתן לפקח בצורה מאוד מידתית על החזקת הכלים ברשות היחיד באחריות שלו, ואם הוא מבצע איזשהו ניוד שלא כחוק, יש על זה פיקוח.

עמנואל טראץ': אפשר לעשות הכשרות איטיות או בדיקות איטיות בתוך אותם המועדונים שיפקחו על הנושא של האחזקה הפרטית בבית, ובצורה כזאת אתם לא צריכים להפיל את כל מערך השינוע והאחסון על המועדונים, ומצד שני, הכלים יכולים להישאר בביתם של השחקנים והם יכולים להשתמש באותם הכלים לצרכים שלהם.

מירב בן ארי: תודה, אבל אתה חוזר על דברים שכבר טחנו לפני שלוש ישיבות.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני לא יודעת, הגעת היום, קודם כל יש כאן את הנציגים של האיירסופט, הם מדברים.

מירב בן ארי: אתה נוחת כאן בוועדה, נתתי לך את הזמן שלך לדבר ואתה אומר דברים שאנחנו כבר אמרנו.

מירב בן ארי: אני מבינה שזאת הפעם הראשונה שלך, אבל היינו כבר בסיפור הזה, אז אפשר - - -

עמנואל טראץ': גברתי, מילה אחרונה.

מירב בן ארי: אלא אם כן מישהו אומר משהו כדי לחדש כאן, אז באמת אין צורך.

עמנואל טראץ': גברתי?

מירב בן ארי: כן.

עמנואל טראץ': בסך הכל השחקנים מבקשים שייפגשו איתם עוד פעם, ידונו איתם וינסו - - -

מירב בן ארי: אבל יש כאן את ערן, הוא מוביל את זה וגם אני נפגשתי איתם.

מירב בן ארי: אני לא מבינה.

עמנואל טראץ': אבל הפגישה האחרונה, גם עם השחקנים וגם עם היבואנים בוטלה, וצריך לעשות את הדברים ולנסות להגיע להסכמה.

מירב בן ארי: אוקיי תודה, אתה כבר מה שנקרא פספסת את הרכבת.

מירב בן ארי: כבר היינו בסיפור הזה, אני לא מבינה.

מירב בן ארי: בבקשה, מה רצית להוסיף עוד?

דניאל ברס: צוהריים טובים, גברתי היו"ר.

דניאל ברס: שמי דניאל ברס, אני נציג ארגון מדריכי הירי ומפקחי המטווחים בישראל.

דניאל ברס: הייתי פה גם בשבוע שעבר והקשבתי בקשב רב גם אז וגם היום.

דניאל ברס: אני גם מאוד רציתי בקיום הישיבה שהתבטלה עם ראש האגף, וחבל.

דניאל ברס: אין ספק ששיח דו צדדי תמיד עדיף חלף מהלכים חד צדדים של גורם כזה או אחר.

דניאל ברס: אין ספק גם שהמצוקה של משטרת ישראל, גם מבחינת תקנים וגם מבחינת היעדר יכולות, ברורה וידועה.

דניאל ברס: אבל, הוצאה של כל האיירסופט לא יפתור את הבעיה של חוסר יכולת אכיפה כנגד גורם עברייני כזה או אחר, שהחוק הוא ממנו והלאה.

דניאל ברס: מעבר לפגיעה בחירויות בזכות הקניין, חשוב להבהיר, האיירסופט במצבו הבסיסי הוא צעצוע, הוא מוגדר כך, לא אני הגדרתי, והמהות היא שחושים מהסבה שלא כדין למשהו חדש, כי אז זה או נשק או כלי ירייה, ואני מיד אוסיף עוד חצי מילה, וכבר לא צעצוע.

דניאל ברס: הטעות היא לחשוב שהאיירסופט הוא הבעיה, זה כמו להאשים את העיפרון בכישלון של התלמיד במבחן, זה חפץ והשאלה היא מה עושים איתו.

דניאל ברס: חד משמעית, גם בלי האיירסופט כפלטפורמה, ניתן לייצר נשק חם מאולתר תוך דקות וכמעט בלי כלים.

דניאל ברס: מעבדת הנשק בחטיבת הזיהוי הפלילי במשטרה, יש לה המון דוגמאות.

דניאל ברס: עכשיו, חוק כלי ירייה הוא לא המקרה היחיד, גם יעקב עמית שהיה ראש האגף לפני הרצל קבלו השתמש והסתמך בעתירה מינהלית של איתי פלס נגד מדינת ישראל על הפרשנות הרחבה ביותר שניתן לחוק העונשין.

דניאל ברס: חשוב להבין, כל מה שאתם מדברים פה, יש לזה כבר מענה בסעיף 144 לחוק העונשין, והוא אומר את זה מפורשות, והוא לא מדבר על כלי ירייה, הוא מדבר על נשק.

דניאל ברס: סעיף 144 מגדיר נשק בלי קנה אפילו, "כלי שסוגל לירות כדור, קלע וכדומה, שבכוחם להמית...".

דניאל ברס: מצוין, אבל יש עוד דבר: "כלי שסוגל לפלוט חומר הנועד להזיק לאדם, לרבות חלק, אבזר ותחמושת.

דניאל ברס: ..".

דניאל ברס: שימו לב מה קורה עם איירסופט: "המייצר, מייבא או מייצא נשק או הסוחר בו או עושה בו כל עסקה אחרת.

דניאל ברס: ..", מדובר על 15 שנים בכלא.

דניאל ברס: זאת אומרת, מי שלוקח איירסופט ומסב אותו לכלי ירייה או לנשק, תלוי על פי איזה חוק אתם הולכים, כלי ירייה או חוק העונשין, עובר על החוק גם ככה.

דניאל ברס: הבעיה היא פה באכיפה, לא בחוק, זהו.

אסנת הררי: אז תתנו לנו לעזור לכם.

קריאה: רבע מהעונש חל אוטומטית.

מירב בן ארי: לא, לא, שמעתי את כולם.

מירב בן ארי: משרד המשפטים, בט"פ, ישראל ושמרית, קצר ומדויק בבקשה.

שמרית גולדנברג: אני שמרית גולדנברג, המחלקה הפלילית בייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

שמרית גולדנברג: אני אתייחס ממש בקצרה, בהמשך לדבריו של היועץ המשפטי להסתייגות שהועלתה כאן.

שמרית גולדנברג: למעשה, ההגדרות של כלי ירייה וההגדרה של נשק בחוק העונשין, הן הגדרות שמתכתבות ביניהן, זאת אומרת, יש התאמה ביניהן.

שמרית גולדנברג: למעשה, כלי ירייה, בהגדרה, מסכן חיים.

שמרית גולדנברג: אין שני סוגים של כלי נשק, לא מוכר דבר כזה בחקיקה.

רות וסרמן לנדה: אבל פה מדובר בדמוי כלי ירייה - - -

שמרית גולדנברג: רגע, אז תכף אני אסביר.

רות וסרמן לנדה: ולכן אני נותנת מענה לפחות ל-50 אחוזים מהבעיה אם לא ב-100 אחוזים, כי אני מבינה - - -

שמרית גולדנברג: ברשותך אני אשלים, ואני אגיד גם למה אני לא חושבת שנוצרת פה בעיה, ויכול להיות שצריך להבין מה התכלית של התיקון הזה.

שמרית גולדנברג: למעשה, באמת, מה שיש לנו כאן זה שהיסוד של הסיכון שבכוחו להמית אדם זאת המשמעות בדיוק של התוספת שביקשת להוסיף, ולמעשה, המשמעות היא שהתיקון הזה לא מוסיף, אבל הוא מייצר לנו מונחים שייצרו בעייתיות, למשל בפרשנות וכדומה, מול חוק העונשין.

שמרית גולדנברג: דרך אגב, גם ההגדרה שמוצעת כאן, היא לא חיה לצד ההגדרה של דמוי כלי ירייה מכיוון שהיסוד של כלי ירייה קיים גם בחלק הראשון וגם בחלק השני, ונוצרת כאן הגדרה שהיא לחלוטין מעגלית כך שהיא לא באמת פותרת.

שמרית גולדנברג: אני אומרת שוב, אפשר להבין אולי מה התכלית, אבל אני חושבת שאנחנו לא מוסיפים כאן, ולמעשה, אנחנו כן יכולים ליצור כאן בעייתיות מול ההגדרות בחוק העונשין.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בט"פ, רועי?

רועי הראל: כן, אני רשמתי את הדברים, אני מקווה שרשמתי את הכל ואני אנסה גם לענות לפי הסדר.

רועי הראל: אני אתחיל עם ההערות של ערן לגבי שינוע, הסבה ואיירסופט.

רועי הראל: נושא השינוע מקבל בחוק מענה בסעיף ההובלה, אנחנו מאפשרים הובלה ברישיון, זה יכול להיות ממתקן, ממועדון, וזה יכול להיות קבוצת אנשים שקיבלה רישיון לאחסן במקום מסוים את הכלים שלהם, ושגורם זה או אחר יוביל אותם למתקן האימונים או לאיפה שעושים את הפעילות, אבל שינוע משמעו כהובלה וזה יותר ברישיון.

רועי הראל: לגבי המונחים "הסבה" ו"איירסופט", אנחנו רואים חוק, בכלל בחוק ולא רק בחוק כלי ירייה, כמסגרת עקרונית להסדרה.

רועי הראל: היום אנחנו נכתוב איירסופט ומחר יקראו לזה בשם אחר ויגידו לנו שזה לא כתוב בחוק כי עכשיו שינו את השם של זה או את התצורה של זה, אבל לא שינוי את המהות שלו, ולכן, החוק גם לא כותב איירסופט כי אנחנו לא יודעים איזה כלים יהיו מחר ואיזה כלים וסוגים אחרים ייובאו, והעולם גם מתפתח ודינמי.

רועי הראל: אנחנו מדברים על המהות, ולכן קבעה הממשלה שההסדרה תהיה בחוק כלי ירייה, כי מעבר להסדרה הפלילית בחוק העונשין, רוצים להסדיר בשלב המקדים, לפני שמגיעים לסעיפי העונשין ולכתבי האישום.

רועי הראל: לכן, לגבי פעולת הסבה, שוב, אני חושב שהדוגמה שהביא כאן החבר על הסובארו היא קצת שונה, כי כשהביאו לכאן לוועדה וגם לוועדת הכלכלה כלי איירסופט, כבר היום, בצורה, במשקל, בגודל, במנגנון ההפעלה, הם זהים לכלי נשק.

רועי הראל: הם לא קטלניים היום כמו כלי נשק אבל הם זהים, וזה קצת שונה מבימבה ששמו עליה מנוע של סוברו.

ערן טל: אבל צריך להגדיר בצורה ברורה.

רועי הראל: שנייה, אני הקשבתי - - -

מירב בן ארי: לא, לא, תנו לו.

מירב בן ארי: אני שמעתי את כולכם, ואני רוצה לשמוע את רועי עכשיו.

רועי הראל: ולכן, אנחנו לא כתבנו בחוק שההסבה היא פעולה כזאת או אחרת, כי כל פעולה שתהפוך אותו לכלי קטלני היא פעולת הסבה, וכל מה שאנחנו לא כותבים, אחר כך זה הסדר חיובי או הסדר שלילי או סל סגור, ואנחנו מדברים על המהות.

רועי הראל: זה לגבי ההערות של ערן.

רועי הראל: לגבי ההערות של גיא, עשרות אלפי כלים שזרוקים בשטח, אנחנו לא מתעלמים, אנחנו לא עושים איסוף, המשטרה אחר כך תעשה את סדרי העדיפויות שהיא עושה, אם זה מבצע איסוף כלי נשק.

רועי הראל: אנחנו כמובן, ברגע שיצא צו של השר, בתקופת ארבעת החודשים, נלווה בהסברה, בפרסום לציבור, בקריאה לציבור, וכל אזרח יעשה את החשבון שלו לגבי מה לעשות עם הכלי שלו, להפקיד במועדון, להקים מועדון, ולמצוא פתרון.

רועי הראל: מי שאו לא ימצא או לא ירצה, יצטרך למסור את הכלי שלו, שוב רק הכלי שיהיה בצו, למשטרה.

רועי הראל: אזרח שיחליט לא לעשות את זה וישאיר את זה אצלו, יכול להיות שאולי הוא לא ייתפס.

רועי הראל: רוב העסקים במדינת ישראל לא עוברים ביקורות של מע"מ או מס הכנסה כל שנה, יש מבצע לסקטור פעם ב..., יש אנשים ש-60 שנה הם עצמאיים, ופעם אחת הם לא הגישו הצהרת הון כי הם לא נדרשו.

רועי הראל: בסדר?

רועי הראל: אנחנו עושים את המיטב בכלים שלנו, וברגע שהחוק יעבור והשר יוציא צו שיקבע מה אסור, זה הופך להיות בעיה שלנו, וסדרי העדיפויות של המשטרה והמדינה, והמשאבים שלה.

רועי הראל: לגבי השירות לאזרח, אנחנו משתדלים שאגף כלי ירייה ייתן את השירות הטוב ביותר במסגרת האפשרויות שיש לו.

רועי הראל: אנחנו עכשיו בתקופת עומס, וגם בה, עדיין אזרחים מקבלים שירות.

רועי הראל: פעם התרגלו שרישיון נשק היה מתקבל אחרי ארבעה ימים, וגם אם זה ייקח 45 יום במקרה הקיצון, זה קורה, אבל בתקופת יותר רגועות השירות יהיה יותר מהיר, ועדיין, האגף נותן מענה לארגונים החמושים, לקבוצות המדריכים, מקיים כנסים והשתלמויות מקצועיות, ועובד בכל המרץ.

רועי הראל: מבחינתנו, כל אזרח שצריך לקבל שירות, צריך לקבל אותו, לא משנה באיזה תחום הוא מתעסק, תחת החוק שלנו.

רועי הראל: לגבי ההערות של דניאל, בנושא הטענה האם זה תקנים ומשאבים, היו"ר התייחסה וגם ישראל התייחס.

רועי הראל: לגבי איסוף הכלים, אני גם התייחסתי.

רועי הראל: לגבי הספק האם זה יוריד את הפשיעה, אני לא ארחיב מעבר למה שאמרה כאן נציגת אגף החקירות והמודיעין בדיון הראשון, כבר היום כשהייבוא מוגבל, ורק בהתייחס לחלק מהכלים, המשטרה יודעת להרגיש את ההבדל ומעבר לזה היא לא הוסיפה.

רועי הראל: לגבי ההערות של שלומי מצד השחקנים, אני אענה פה ואני מקווה לענות גם לדברים של אסנת.

רועי הראל: אנחנו חלילה, באמת בצורה הכי כנה, לא מכירים באופן אישי ולא מטילים דופי, כמו שאמרתי פה לכל הנציגים, אנחנו לא מכירים אף אחד.

רועי הראל: לפני שניסחנו את החוק ולפני גיבוש תזכיר החוק, ועוד לפני החלטת הממשלה 549, הממשלה קיימה דיונים, גם באגף, על הדרכים ועל האפשרויות, מה נכון ומה לא נכון, ביחד עם המשטרה ועם גורמים כאלה ואחרים.

רועי הראל: הממשלה הגיעה למסקנה שההסדר שהיא מביאה לאישור הוועדה הוא ההסדר הכי נכון שהיא רואה לקדם, לא בהתעלם מכך, ואמרתי את זה גם בדיון הקודם, שכמובן כמו בכל הטלת רגולציה וכללים, יש נפגעים.

רועי הראל: אנחנו לא מחפשים את הפגיעה הזאת אבל מבחינתנו היא הכרחית בגבולות הסביר.

רועי הראל: אנחנו שוב אומרים, ואמרנו את זה גם בדיון הקודם, הכלים האסורים הם כלים שניתנים להסבה והם יוגדרו בצו.

רועי הראל: אני מקווה מאוד ואני מניח שיש עוד כלים ועוד חלופות, אולי פחות מדמים את העולם האמיתי, אולי האפקט לא זהה לכלים היותר מסוכנים או שניתנים להסבה, אבל יהיו כלים שאפשר יהיה להשתמש בהם.

רועי הראל: לא נאכוף, לא נטיל רישוי, לא נתערב בפעילות, ושוב, אני לא חולק על אף אחת מהתועלות והתכליות שאסנת העלתה פה, ואנחנו לא מחפשים להתערב במה שלדעתנו לא מסכן את הציבור, ויכול להיות שהחלופות האלה הן פחות אטרקטיביות, אבל ייתכן מאוד שאלה יהיו החלופות שיצטרכו להסתגל אליהן.

רועי הראל: שוב, עצם הפעילות, בעינינו, אנחנו לא מחפשים אותה ולא מחפשים לפגוע בה.

רועי הראל: לגבי ההערות של חה"כ מופיד מרעי, הוא לא נמצא, אנחנו התייחסנו להסתייגות וגם שמרית התייחסה - - -

מירב בן ארי: רות, את הבנת את איך שהם רואים את הדברים על ההסתייגות?

רות וסרמן לנדה: אני כאמור רוצה כמה דקות לדבר, אלא אם כן אנחנו פשוט נתיש פה את כולם.

מירב בן ארי: לא, עוד לא שוכנעת על ידי משרד המשפטים ובט"פ?

רות וסרמן לנדה: לא, אני מבינה את מה שאת אמרת לגבי ההגדרה שהיא מצמצמת ועלולה, אולי, במקרים מסוימים, להוות איזושהי בעיה בפרשנות.

שמרית גולדנברג: זו לא הגדרה מצמצמת, אלא פער בהגדרות ויצירת מונחים חדשים.

רות וסרמן לנדה: כן, אני מבינה את זה לחלוטין.

רות וסרמן לנדה: מה שאני לא מצליחה להבין זה משהו שהוא הוכח, וכך כתוב כ"לא יכול להיות בר הסבה", למה אי אפשר להוציא את זה מכלל העניין?

רועי הראל: הוא לא נמצא כאן.

רות וסרמן לנדה: אני מבינה שזה לא נמצא, אבל זה כדי לדייק את זה ב-50 אחוזים מהכלים האלה, עוד פעם, הדבר האחרון שאני מעוניינת לעשות זה לסכן מישהו בציבור, זה הדבר האחרון.

רות וסרמן לנדה: אני מבינה שזה קצת מסבך את העניין, אבל זה נותן מענה מסוים, עכשיו אני לא משפטנית, אני אומרת את מה שנראה לי כמי שיושבת שעות על גבי שעות לשמוע את כל האנשים שנמצאים פה.

רות וסרמן לנדה: אני מבינה לגמרי את הצורך של משטרת ישראל שהדברים האלה לא יצאו מכלל שליטה, ואפשר להבין את זה, זה לא דבר שהוא בלתי אפשרי להבין, אבל אפשר גם להבין שאם יש כלים שאי אפשר להסב אותם, ואני מבינה שיש כאלה, מעולם לא ראיתי את הכלים האלה ואני לא יודעת מה עושים אותם אבל אני מבינה שיש ושמדובר ב-50 אחוזים מהכלים, אז למה אי אפשר באופן חריג להוציא אותם מחוץ להגדרה?

שמרית גולדנברג: אני אשמח להתייחס.

ישראל אייכלר: הם יהיו מחוץ לצו.

רות וסרמן לנדה: אבל למה שהם יהיו מחוץ לצו?

רות וסרמן לנדה: מה הבעיה להוציא אותם מההגדרה?

שמרית גולדנברג: שנייה, רגע - - -

מירב בן ארי: אוקיי, לא, אין לי זמן - - -

רות וסרמן לנדה: ואז לא צריכים לא - - -

מירב בן ארי: אין לי זמן לזה, חשבתי שהשתכנעת - - -

רות וסרמן לנדה: זה אותו דבר.

מירב בן ארי: לא השתכנת?

מירב בן ארי: אתה תסיים, תצאו לחמש דקות ותדברו איתה ונחזור, כי אני צריכה להתחיל להתקדם.

רועי הראל: אני אסיים את ההתייחסות, לגבי ההערות של אורן.

רועי הראל: אורן דיבר על כך שהמהלך לא מאוזן ופוגע בעיסוק, לגבי השאלה מה זה הסבה, אני עניתי.

רועי הראל: לגבי החזקה כמו חיילי צה"ל, אנחנו לא עוסקים בהחזקה כמו חיילי צה"ל, גם בצבא יש מדיניות לגבי מי מחזיק נשק ומי לא, מי יוצא איתו ומי לא יוצא איתו, לצרכים שלו.

רועי הראל: אנחנו לא מדברים כאן על צרכים ביטחוניים, עם כל הכבוד, אלא על צרכי פנאי, ולכן זה לא זהה.

רועי הראל: לגבי האיזון של המהלך, אנחנו יודעים, המהלך מחייב עכשיו רישוי לגבי העוסקים בתחום, אם זה יבואנים או מי שמוכר את הכלים או מפעיל את הפעילות, הוא גם מחייב את המתקנים להיות ברי רישיון.

רועי הראל: אנחנו חושבים שהפגיעה הזאת היא מאוזנת לאור הסכנות שהעלנו מהתפוצה של הכלים.

רועי הראל: לגבי פרסום של עבריינים, במקרים שמוגשים כתבי אישום, המדינה לא מפרסמת בתקשורת אבל היא מפרסמת בצורה כזו או אחרת, כתבי האישום מפורסמים.

רועי הראל: חלק גדול מהפעילות, כמו שאמרה נציגת אח"מ בדיון הראשון, היא פעילות מודיעינית, גם אם נתפסים כאלה ואחרים, במקומות כאלה ואחרים, יש הרבה מקרים בהם לא מפרסמים כדי למצוא את הספקים, את הרשת, את המקורות, את ההשלכות.

רועי הראל: אבל שוב, כמו שאמרת, המשטרה כשהיא יכולה היא מפרסמת, ויש פרסום, יש תפיסות בתחום ויש קשיים לגורמים הפליליים עם הייבוא.

רועי הראל: לגבי ההערות של עו"ד עמנואל, לגבי מי שכבר מחזיק אמרה היו"ר, היום חלק גדול, לפחות בעשר השנים האחרונות, מהאחזקה הזאת אסורה, אולי לא באופן פלילי אבל היא אסורה.

רועי הראל: אנחנו, שוב, נצטרך לטפל בכלים, מבצעי איסוף, מסירה, ומי שלא הוא מסתכן בכתב אישום, זאת אחריותו.

רועי הראל: אין הוכחות לזליגה, אני חולק עליך והבאנו לפה מספיק הוכחות לנושא הזה.

רועי הראל: לגבי פיקוח כמו כלי ירייה רגיל, לא דרך מועדון, אמרתי, האפשרויות נשקלו, נבחנו, והגענו למסקנה שהן לא נותנות את המענה שאנחנו רוצים לביטחון הציבור.

רועי הראל: לגבי ההערה האחרונה של דניאל, הוצאת איירסופט לא תפתור את הבעיה, אנחנו מדברים על דמויים שניתנים להסבה.

רועי הראל: לדעתנו, לדעת הגורמים המקצועיים שבחנו את הסוגייה בחודשים האחרונים, זה יפתור את הבעיה ועלינו חובת ההוכחה.

רועי הראל: לגבי העובדה שמדובר בצעצוע, מדובר כבר היום בצעצוע מסוכן, ומדובר גם בצעצוע מסוכן כזה שהוועדה הבין-משרדית לצעצועים מסוכנים קבעה שהחזקתו בידי הציבור מסוכנת לציבור, אז אני לא נכנס לדיון הזה.

רועי הראל: המענה בחוק העונשין נותן את הפתרון למי שכבר הסב, ואנחנו רוצים למנוע את ההפיכה לכלי נשק, למנוע את ההגעה לגורמים העברייניים, ולכן נדרשנו לתת לזה מענה גם בחוק כלי ירייה בסעיף העונשין שבו, כדי לא להגיע למקרים החמורים יותר.

רועי הראל: אני מקווה שעניתי והתייחסתי, אם שכחתי משהו אז תעירו לי.

ערן טל: שאלה טכנית אחת, שכבר הצענו בעבר.

ערן טל: קודם כל, באמת, עצם העובדה שאומרים שיהיו פתרונות לשינוע ומשחק מחוץ למועדונים מאוד חשוב, מאוד קריטי, זה מהות התחום ואנחנו נדבר על זה, אבל - - -

מירב בן ארי: לא, אז זה אחד הדברים שהובטחו לי כאן, שיהיו פתרונות - - -

קריאה: לא ראינו.

מירב בן ארי: אבל בסדר, חבר'ה, זה לא מחר, יש לנו כאן זמן היערכות עם הצגת פתרונות, כולל לפעילות בחוץ, אוקיי?

מירב בן ארי: אנחנו לא מחילים את זה מחר, נתנו כאן זמן היערכות כולל מתווה שיביאו, לא סתם כינסנו את הדיון הזה.

אסנת הררי: תשתפו אותנו, אנחנו נשמח לעזור.

ערן טל: אז באמת הצענו, כדי לקדם את הנושא הזה, תיקון לסעיף 7ט(ג) "אלא אם עמד בתנאים שיקבע המנהל", זאת אומרת, כדי שתאפשרו, כדי שתהיה לכם אפשרות בכלל לשנות.

ערן טל: אנחנו מציעים שזה יהיה מנהל אגף רישוי ופיקוח כלי ירייה במשרד הבט"פ.

רועי הראל: אני אלך איתך יותר רחוק, הרשות המוסמכת תקבע את התנאים.

רועי הראל: מנהל האגף יאשר כמובן, אבל כבר היום, צריך לזכור שהחוק הזה, הסעיף הזה משתלב בתוך החוק, יש רשות מוסמכת.

ערן טל: לא, אבל זה לא קריטי להוסיף - - -

מירב בן ארי: לא, בכלל לא.

רועי הראל: לא, אני אומר לך יותר מזה, לא רק מנהל, יש רשות מוסמכת.

רועי הראל: יכול להיות שהמנהל יגיד לראש חטיבת ההדרכה אצלו שהוא נותן לו, שהוא יראה מה צריך והוא יכניס את זה לנהלים ואז פקידי הרישוי יוכלו לאשר לו את זה, לא צריך להגיע למנהל.

מירב בן ארי: אל תלך על הקונספט של המנהל.

ערן טל: טוב, כל עוד יתנו להם פתרונות של שינוי ומשחק.

מירב בן ארי: זאת המטרה.

ערן טל: אוקיי.

מירב בן ארי: אני מוציאה רגע את הוועדה להפסקה.

עידו בן יצחק: רגע, אבל עוד לא הקראנו.

מירב בן ארי: אז אוקיי, תקריא, אנחנו נצא לחמש דקות הפסקה ואז נחזור.

עידו בן יצחק: אוקיי, הסעיף היחיד שבעצם לא הקראנו, הוא בעמוד 11, סעיף 17א שיחליף את סעיף 16 שאותו אנחנו נמחק.

עידו בן יצחק: סעיף 17א הוא הוספה של סעיף 14ה שכותרתו "דמוי כלי ירייה שבידי המשטרה":

מירב בן ארי: כן, זה עוד משהו שהכנסנו.

גיא יצחקי: אפשר להתייחס לסעיף הזה?

מירב בן ארי: לא, ממש לא, אין שום התייחסויות.

מירב בן ארי: יש הקראה, הפסקה לרות וסרמן לנדה לעניין ההסתייגות, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות, סיימנו.

מירב בן ארי: כן, עידו?

עידו בן יצחק: רק עוד הערה, יש לי הצעה שאולי קצת תעזור להפיג חלק מהחששות.

עידו בן יצחק: כעיקרון, השר לביטחון הפנים אמור לקבוע את הסוגים שעליהם זה יחול בצו, עכשיו בדרך כלל צווים מהסוג הזה, אני פחות אוהב שבאים לאישור ועדה כי זה צו מאוד מקצועי ומאוד טכני, שבדרך כלל אין לוועדה יותר מידי אינפוט עליו.

עידו בן יצחק: מה שאני מציע, במקרה הזה, הוא שהצו הראשון כן יבוא לאישור הוועדה, זה יאפשר לנו פה איזשהו דיון בקרה, גם כדי לראות באמת לאיזה סוגים מכוון המשרד לביטחון הפנים, וגם יוכל לאפשר בחינה של איזה מהלכים נעשים כדי לתת את כל המענים שהועלו פה.

מירב בן ארי: אוקיי, סיימנו להקריא?

עידו בן יצחק: כן.

מירב בן ארי: אנחנו נדבר על זה רגע.

מירב בן ארי: אני לוקחת את הוועדה לחמש דקות הפסקה.

מירב בן ארי: בשעה 12:28 ניפגש כאן שוב, רות, בבקשה שתי דקות, ובואו נדבר שנייה על מה שהציע היועץ המשפטי של הוועדה.

מירב בן ארי: אנחנו חזרנו.

מירב בן ארי: קיימנו כאן דיון קצר, חה"כ רות וסרמן לנדה, האם שוכנעת מהטיעונים שהוצגו בפנייך?

רות וסרמן לנדה: כן, אני מבינה שבכלל, הכלים שהם לא ניתנים להסבה הם בכלל לא רלוונטיים לחוק הזה, לפי מה שהבנתי ממשרד הבט"פ, ולכן אנחנו מדברים פה אך ורק על אותם כלים שהם ברי הסבה, ולכן יש - - -

אורן ורדי: אבל איזה כלים?

אורן ורדי: אנחנו לא יודעים מה הם.

רות וסרמן לנדה: רגע.

רות וסרמן לנדה: לכן, יש סיכון אינהרנטי שטמון בתוכם, ולכן משכתי את ההסתייגות, בהנחה שכפי שהוצע פה בצו, אתם תפרטו איזה כלים, ואז גם לכם תהיה הזדמנות לראות, להשמיע, לדבר, ולדון בכלים עצמם.

גיא יצחקי: אני רוצה להתייחס בבקשה, גברתי, אפשר להתייחס בקצרה?

מירב בן ארי: לא, אנחנו סיימנו.

גיא יצחקי: התייחסות קצרה ממש.

מירב בן ארי: אז מילה ואנחנו ממשיכים.

גיא יצחקי: אז באמת, בנוגע גם למה שרועי דיבר וגם למה שהציגה פה חברת הכנסת.

גיא יצחקי: דבר ראשון, זה לא פותר את הבעיה.

גיא יצחקי: עוד פעם, הכלים נשארים בחוץ ואף אחד לא מבטיח את האפסנה שלהם.

גיא יצחקי: דבר שני, זה בעצם בא ומכריח את האנשים להגיד "טוב בסדר, אז כל מה שלא בצו אסור לי, אני אמכור, אני אפקיד, ואני אלך לקחת כלי שהוא בצו הפיקוח של משרד הכלכלה, כל אותם 80 אחוזים שנשארים, וזה מה שאני אחזיק בבית".

גיא יצחקי: זאת אומרת, אתם עדיין משאירים פה בעיה עם הכלים שנמצאים בצו הפיקוח, וגם לא פותרים את הבעיה האמיתית של כל הציוד שמוחזק בחוץ, וזה 90 אחוזים, שימו לב כי אתם מתעלמים, זה 90 אחוזים מהציוד בארץ.

גיא יצחקי: אז אותם אנשים, במקרה הגרוע, יחליפו כלים שהם בצו הפיקוח, ותיווצר למשרד הכלכלה בעיה, יחזיקו אותם באופן לא חוקי ונשארנו עדיין עם זליגות ושום דבר לא השתנה, סך הכל סגרנו ענף שלם.

מירב בן ארי: טוב, אני אתייחס לאחר שתסיים לקרוא את ההסתייגויות.

עידו בן יצחק: כן, יש הסתייגויות של סיעות האופוזיציה.

מירב בן ארי: אני שחררתי אותם, אז אתה תציג אותם.

עידו בן יצחק: כן.

עידו בן יצחק: הסתייגויות הבאות הן של חברי הכנסת קיש, אמסלם, קרעי, כץ, ביטן, רוטמן, סמוטריץ', פינדרוס, אזולאי ומלכיאלי: הסתייגות מספר 1 – בסעיף קטן (1) בהגדרת "גוף ביטחוני", במקום המילים "שעיקר פעילותן" יבוא: "שפעילותן".

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 2 – בסעיף קטן (1) בהגדרה "גוף ביטחוני" בסיפא יבוא: "(6) משמר הכנסת".

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 3 – בסעיף קטן (1) בהגדרה "דמוי כלי ירייה" המילים "לאחר התייעצות עם המפקח הכללי של המשטרה" יימחקו.

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 4 – סעיף קטן (1) יימחק.

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 5 – סעיף קטן (4) יימחק.

עידו בן יצחק: בנוסף, הסתייגויות של סיעות הליכוד, ש"ס, יהדות התורה והציונות הדתית לסעיף 14: הסתייגות מספר 1 – בסעיף המוצע 13א בפסקה (א) המילים "מקרב עובדי משרדו" יימחקו.

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 2 – בסעיף המוצע 13א בפסקה (ב) בסעיף קטן (2), במקום "השר" יבוא: "המנהל הכללי".

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 3 – בסעיף המוצע 13א בפסקה (ב), סעיף קטן (4) יימחק.

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 4 – בסעיף המוצע 13(ב) בסעיף קטן (א) בסעיף קטן (3), אחרי "נמצא פער" יבוא: "משמעותי".

עידו בן יצחק: הסתייגות מספר 5 – אחרי סעיף 19 שיבוא סעיף 20: "בסעיף 21 לחוק העיקרי, פסקה (ג) תימחק ובמקומה יבוא: "(ג) לא ייגבו אגרות בעד מתן רישיונות לפי חוק זה".

מירב בן ארי: אלה הן ההסתייגויות?

עידו בן יצחק: כן.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אנחנו נצביע על ההסתייגויות כולן ביחד?

עידו בן יצחק: כן.

מירב בן ארי: אוקיי, מי בעד ההסתייגות?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: בעד – 0

מירב בן ארי: נמנעים – 0

מירב בן ארי: כל ההסתייגויות נפלו.

מירב בן ארי: עכשיו, ברשותכם, אני רוצה להגיד כמה מילים לפני שאני אצביע על החוק.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם, קודם כל, שאנחנו הבאנו את החוק הזה באמת בשל המצב בשטח ובשל המלחמה הסיזיפית היום-יומית של המשטרה במגזר הערבי.

מירב בן ארי: זו הסיבה שהחוק הזה הגיע והוא חלק מחבילת חוקים שהממשלה מביאה, אם זה עונשי מינימום על החזקה וסחר בנשק, אם זה כל מה שקשור למלחמה שלנו בהון השחור.

מירב בן ארי: בעצם, מי שמוביל את המלחמה שאנחנו עושים זה סגלוביץ', בנושא של מסלול בטוח, כדי להילחם יום יום בפשיעה.

מירב בן ארי: חלק מזה אנחנו מעבירים לוועדת חוקה, כמו צו חיפוש בבית בלי צו, זה דבר דרמטי שמעולם לא היה בכנסת, לא היה.

קריאה: זה לא דבר טוב.

מירב בן ארי: נכון, אבל כשהפשיעה נמצאת ומתגלגלת, אותו אדם נורמטיבי, לא ייכנסו אליו הביתה.

מירב בן ארי: מדובר על מקומות שיודעים במפורש שמתנהלת בהם פשיעה, ולכן, הממשלה נלחמת בזה במאמץ אדיר.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם ראיתם את הנתונים במוצאי שבת, ישנם 50 אחוזים ממספר ההרוגים בחברה הערבית לעומת התקופה הזאת בדיוק לפני שנה, בתקופה הזאת זה 50 אחוזים פחות, זה אנשים שלא מתים, לא מתים.

מירב בן ארי: אנשים שלפני שנה היו מתים, המספרים כל יום בעיתון, עוד ועוד אנשים, הם אנשים שנרצחו.

מירב בן ארי: המטרה היא באמת לסכל פשיעה, והוועדה לביטחון פנים ניצבת בראש ביחד עם המשרד לבט"פ ועושה כאן כמעט כל שבוע חקיקה ודיונים כדי לסייע למשרד במלחמה, וזה הדיון היחיד שנמשך כמה שבועות בגלל שהמצוקה שלכם עלתה כאן על השולחן, וטוב שבאתם, כי היא נשמעה.

מירב בן ארי: לא, אני יודעת, היא נשמעה, ולכן היושבים כאן הם צמרת המשרד הרלוונטית אליכם, מתוך מטרה שבתהליך שיקרה מהיום שאנחנו נאשר את החוק, היום בקריאה ראשונה ואני מזכירה שיש עוד שנייה ושלישית, יש עוד תהליך, מהיום שזה יצא יהיה זמן התארגנות מול המשרד כדי לקבוע את הנוהל, כדי לאפשר, וזה חשוב לי והם יודעים שזה חשוב לי, כן את ההתנהלות בחוץ, כן את ההתנהלות בתוך המועדון.

מירב בן ארי: אבל, הצו הזה, ההודעה הזאת שפורסמה היא לא מס שפתיים.

מירב בן ארי: יש כאן הנחייה ברורה לא להחזיק את הנשק הזה בבית, ומי שהחזיק נשק כזה הפר את ההוראה.

מירב בן ארי: אז נכון, הוא לא הלך לכלא, חס וחלילה, מדובר באזרחים נורמטיביים, אבל הוא הפר הוראה ברורה של משרד התמ"ת שהיה אותו גוף שהיה אמון על העניין.

גיא יצחקי: אבל זה לא פותר לך את הבעיה.

מירב בן ארי: ולכן, כן, אנחנו הופכים את אותה הוראה היום לחוק, כן, גם כדי להילחם בפשיעה, אבל גם כדי שבסוף אנחנו נמצא מנגנון הולם וראוי שבו תוכלו להמשיך לקיים את הספורט, אבל תחת מגבלות ברורות.

מירב בן ארי: אם הנשק הזה מוסב, וברור לי שאתם אזרחים נורמטיביים שעושים ספורט, זה ברור לי, מה שאמרתם כאן נשמע, אבל עם כל זה, אם הנשק הזה מוסב, והוא מוסב, הוא הופך לנשק חם שבסוף פוגע ומחסל אזרחים, ואנחנו כמדינה חייבים לעצור את זה.

מירב בן ארי: אתם צריכים להבין את זה גם, ואני יודעת שאתם מבינים כי אתם אזרחים נורמטיביים שומרי חוק, שרוצים שהמדינה הזאת לא תהיה מקום של זירות התגוששות.

מירב בן ארי: אני מבינה אותך, אני שומעת כל מה שאמרתם - - -

גיא יצחקי: אנחנו יכולים לדבר על ההיבטים הטכניים - - -

מירב בן ארי: לא - - -

גיא יצחקי: באופן מקצועי לא ננצח את הדיון - - -

מירב בן ארי: אתם תעברו לפתרונות מול המשרד, ולא סתם דיברנו - - -

גיא יצחקי: בסדר - - -

מירב בן ארי: כן, ולא סתם, זה לא רק המנהל, זה יהיה הרשות.

גיא יצחקי: אותו אזרח נורמטיבי שעובר על צו הפיקוח, שהוא עושה את זה כביכול עם כלי בר הסבה, יעשה את זה עם כלי שהוא לא בר הסבה, זה מה שיקרה.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך שהסיבה שהגעתם לפה זה כדי לקיים את השיח - - -

גיא יצחקי: זה מה שיקרה.

מירב בן ארי: זה כדי לקיים את השיח, כדי שהכלים האלה לא יהיו ברי הסבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לברך גם קורס של צוערים של משטרת ישראל, נכון שהוא נמצא כאן?

מירב בן ארי: אז באתם בזמן מה שנקרא, כדי להבין את גודל האחריות שמוטלת על כתפיכם ממש בקרוב, ואני מברכת אתכם.

מירב בן ארי: אני מודה לכם שהגעתם לכאן והשמעתם את קולכם, ובאמת גם פתחתם בפני הרבה אזרחים את עולם האיירסופט שהם לא הכירו בכלל.

גיא יצחקי: מאוחר מידי בשבילם.

מירב בן ארי: לא מאוחר מידי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך, גיא - - -

קריאה: זה היה.

גיא יצחקי: אני לא אישאר, 100 אחוז, ואני אחת החברות הגדולות.

מירב בן ארי: טוב, אני רוצה להסביר לך משהו.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לכם, שלאור העובדה שהנושא הזה של האיירסופט התגלגל לכאן לוועדה, אנחנו נמשיך לקיים מעקב אחרי הרשות לכלי ירייה, אחרי המתווה שאתם מביאים אנחנו נקיים כאן דיונים בעניין, וגם איתכם.

מירב בן ארי: ועם כל זה, אני רוצה לומר משהו, בעיקר למשטרה ולגורמי המשרד לביטחון פנים.

מירב בן ארי: הוועדה נמצאת אתכם ומאחוריכם במאבק היום-יומי שלכם בפשיעה בכלל, ובפשיעה בחברה הערבית בפרט, וכל דבר שבו נוכל לסייע לכם, אנחנו נעשה את זה.

מירב בן ארי: הייתה כאן התלבטות, היה כאן שיח עמוק ורציני, כי ככה צריכה להתנהל ועדת הכנסת, כי הכנסת היא הבית של הציבור, וזה בדיוק המקום שלכם, ואני קוראת לכם לקיים שיח עם הגורמים המקצועיים שמבינים ונמצאים בתחום כדי להגיע איתם למתווה ראוי.

מירב בן ארי: בעזרת השם, אני מקווה שנהיה כאן במושב החורף, ואני מבטיחה שאני ממשיכה לעקוב כדי להבין לאן הגעתם ועם איזה מתווה הגעתם לענף הזה של האיירסופט.

מירב בן ארי: אני מודה לכולם.

מירב בן ארי: אני מעלה את הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 23), התשפ"ב-2022, הכנה לקריאה שנייה ושלישית, מי בעד?

מירב בן ארי: שתיים בעד.

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: בעד – 2

מירב בן ארי: נמנעים – 0

מירב בן ארי: הצעת החוק תעלה למליאה להצבעה על קריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה, תודה רבה.