הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, כנסת 24, פרוטוקול מספר 34, 2022-03-07 11:30

רם שפע: << יור >> שלום לכולם, קודם כל כיף לעסוק בנושא שכל כך קרוב ללבי, עם הרבה פרצופים מוכרים, אנשים שכבר הרבה שנים אנחנו עסוקים יחד במצבה של מערכת החינוך בכלל, ובמצב המורים בפרט, ובמיוחד המורים הצעירים, שנכנסים למערכת.

רם שפע: אני חייב להגיד עם יד על הלב, שאני מרגיש שזה אולי הדבר הכי גדול ומשמעותי שאני, ובכלל, אנחנו בתקופה הקרובה צריכים להתעסק בו.

רם שפע: ויש פה עוד דרמות גדולות שקורות כרגע סביבנו, בעולם ובארץ.

רם שפע: אבל כל מה שקשור למעמד המורים צריך בעיניי לעבור מהפך, וכמה שיותר מהר.

רם שפע: אני יודע שכבר הרבה זמן במשרד החינוך יש נכונות לעשות שינויים משמעותיים.

רם שפע: יש גם שרה שנכנסה עם הרבה מאוד אמביציה, עם הרבה מאוד רצון לעשות שינויים, ולא לקפוא על השמרים, ולא להשאיר את המערכת מאחור.

רם שפע: ואני אומר את זה על כמעט כל הסוגיות שקשורות למערכת החינוך.

רם שפע: יש הרבה מאוד דברים שכבר תקופה ארוכה תקועים.

רם שפע: האנשים במשרד רוצים לעשות שינויים, גם אנשים במשרד האוצר רוצים לדחוף לשינויים.

רם שפע: אבל המערכת עדיין לא מספיק מעזה לעשות שינויים.

רם שפע: אני מדבר עם חברים שלי, מורים ומורות מכל הארץ.

רם שפע: שחוקים.

רם שפע: מרגישים מתוסכלים.

רם שפע: המצב שלהם באמת קטסטרופלי, של תחושה שאנחנו לא יכולים להמשיך להחזיק במערכת.

רם שפע: זה ודאי היה לפני שהקורונה התחילה.

רם שפע: זה עולה עלייה דרמטית בעקבות הקורונה.

רם שפע: אנחנו מנהלים איתם את השיח בסוף בטלויזיה על כן שביתה, לא שביתה, כן ימי חופש, לא ימי חופש.

רם שפע: אבל בסוף הצוותים נשחקים.

רם שפע: ומנהלי בתי ספר, ומנהלי חטיבות, והמורים והמורות עצמם בסופו של דבר יום יום צריכים לקום בבוקר ולעשות את העבודה הקשה.

רם שפע: אם זה לנהל במולטי-טסקינג את הזום, או את הכיתה, ולצערי הרב חלקם לא מסוגלים או לא רוצים להישאר בתוך המערכת הזאת.

רם שפע: השכר הוא כמובן אחד המרכיבים הכי דרמטיים.

רם שפע: שאם סוף סוף נעלה אותו, וסוף סוף נעשה שינוי משמעותי במעמד המורה, בוודאות נצליח להשאיר הרבה יותר מורות ומורים במערכת.

רם שפע: אבל השכר הוא לא הכל.

רם שפע: יש עוד הרבה מרכיבים, שקשורים לתחושת האוטונומיה והגמישות של אותו מורה שנכנס למערכת.

רם שפע: שהרבה פעמים נכפה עליו, מהנהלת בית הספר, אפילו כשהיא גם לא רוצה בזה.

רם שפע: מנהלי בתי ספר שהיו מתים לייצר סביבה הרבה יותר פתוחה ומאפשרת, גם בהיבטים פדגוגיים, ודאי בהיבטים של שכר, אבל בכמעט כל ההיבטים, ופשוט לא מצליחים, בגלל שהמערכת עוד לא זזה מספיק מהר.

רם שפע: אנחנו מדברים הרבה פעמים על מורים ומורות.

רם שפע: אבל יש גם גננות, וגננים, ככל שיש כאלה.

רם שפע: וצריך לזכור, כשאנחנו מדברים על שינויים במערכת, אנחנו צריכים לדבר על שינוי שהוא רב גילאי, ולהתייחס לכל הרצף, ולא לשכוח ולא להזניח אותם.

רם שפע: אני יודע שבמשרד זה לא יקרה, אבל מכיוון שבשיח תמיד הן נשכחות, אז אני דואג להזכיר אותן, זה צריבות שלי מהתקופה שניהלתי את ועדת חינוך, ותמיד היה חשוב, בצדק, לוודא שאנחנו מתייחסים למערכת כמקשה אחת.

רם שפע: אז אני מסכם ואומר, בתקופה הקרובה יתחילו דיונים עם הסתדרות המורים, איפה שהוא בטח גם הארגון יהיה שם, עם המדינה, משרד החינוך, משרד האוצר, כולם, בכל מה שקשור להסכמי השכר.

רם שפע: והסכמי שכר הם הזדמנות דרמטית לעשות שינוי משמעותי במערכת.

רם שפע: זה לא הכל, זה לא חזות הכל, אבל זה בהחלט הזדמנות להעלות את מעמדם של המורים הצעירים, לא רק לשפוך כסף למערכת, אני מבטיח לכם שאני אעשה הכל כדי שהאוצר יכניס הרבה כסף למערכת, אבל זו לא חזות הכל.

רם שפע: הכסף גם צריך להיכנס בצורה חכמה ויעילה, ולייצר מצב שבו הרבה מורים שמתחילים את דרכם בשנים הראשונות ירצו להישאר במערכת, ולא ינטשו אותה.

רם שפע: בסוף זה אחד היעדים הכי דרמטיים, ולשם אנחנו צריכים לשאוף.

רם שפע: אז עד כאן מבחינתי כפתיחה.

רם שפע: נשמע עכשיו, יש לנו כמה נציגים, גם של משרדי הממשלה, גם חברה אזרחית, כמובן מורים, שמבחינתי כרגע, עם כל הכבוד לכולם וגם לי, הם הכי חשובים.

רם שפע: אנחנו צריכים לשמוע את הקול שלהם, ולהבין מה קורה ביומיום.

רם שפע: יש לנו מנהלים, בקיצור, נשמע את כולם.

רם שפע: אבל נתחיל ממשרד החינוך.

רם שפע: נתחיל עם איל רם, סמנכ"ל מינהל ומנהל עובדי ההוראה, בבקשה.

איל רם: שלום לכולם, קודם כל במסגרת תפקידי אני בעצם אחראי על ארבעה תחומים מרכזיים: כל עולם ההכשרה והקליטה של המורים, הפיתוח המקצועי והקריירה, עולם ההכשרה של המנהלים והמפקחים, ותומכי ההוראה, שירות לאומי, מורות חיילות וכל שאר המתנדבים שמגיעים.

איל רם: אני אישית לא עוסק בסוגיית תנאי ההעסקה, אבל מן הסתם אם זה יעלה פה, אני מתואם גם עם סוניה פרץ, שהיא הסמנכ"לית המקבילה לי שעוסקת בתנאי העסקה.

איל רם: כמובן אפשר להעלות גם דברים לשם, אני רק מסביר מה תפקידי בכוח.

איל רם: קודם כל כמה הערות כלליות למה שאתה אומר.

איל רם: המשבר הוא גדול מאוד, הוא עמוק מאוד.

איל רם: משבר שאני לא זכור לי כמוהו.

איל רם: הוא משבר קודם כל עולמי, צריך להגיד.

איל רם: יש בכל העולם כיום משבר דרמטי בתחום של המורים.

איל רם: שהוא מועצם בעקבות הקורונה.

איל רם: אנחנו עדים בכל העולם למצב, שפשוט אנשים לא רוצים לעבוד.

איל רם: אין לי מילה אחרת, לכל מי שנמצא פה בחדר, שזה אנשים שקמים בבוקר וזה הדרייב שלהם, לצאת, ללכת לעבוד, יש תופעה היום עולמית של צעירים, שהיא הרבה יותר גדולה מכל עולם ההוראה.

איל רם: הדבר הזה מחריף ברמה הארצית.

איל רם: מכיוון שאנחנו המדינה היחידה בעולם המערבי שהילודה פה היא כמעט פי שתיים מאשר בכל העולם המערבי האחר.

איל רם: ולכן אם המקבילים לי מתלבטים מה לעשות עם מורים כי נסגרים בתי ספר, אנחנו כל הזמן צריכים לפתוח עוד ועוד.

איל רם: גם רק בישראל יש ארבעה מגזרים, שהתנועה ביניהם מאוד נמוכה.

איל רם: כלומר עדיין במגזר הערבי ובמגזר החרדי, בחברה הערבית ובחברה החרדית יש לנו עודף של מורים, אבל הדבר הזה לא בא לידי ביטוי בצורה משמעותית בתוך החברה האחרת.

איל רם: גם בגלל חסמים גיאוגרפיים, אבל בעיקר בגלל חסמים תרבותיים.

איל רם: אנחנו מאוד מנסים לעודד מעברים כאלה, אבל הם מוגבלים, ויש בהם הרבה בעיות.

איל רם: יש לנו תכנית, ביחד עם המשרד לשיוויון חברתי, של שילוב מורים ערבים.

איל רם: הצלחנו להגיע כבר לאלף שמונה מאות.

איל רם: ברמה המערכתית זה כלום.

איל רם: ברמת אלף שמונה מאות מורים שהשתלבו בחברה היהודית, מצאו עבודה, כיתות, תלמידים, השפעה של זה, היא השפעה דרמטית.

איל רם: אנחנו מעודדים את זה.

איל רם: אבל זה מוגבל.

איל רם: בחורה צעירה בסחנין בעודף, וחוסר שקיים ברחובות, זה לא ממש מסתדר.

איל רם: ובארץ, יש משהו שנולד, כבר לפני הרבה שנים, אני חושב שגם משרד האוצר, לשמחתי אני מקווה שגם הארגונים היום מבינים שצריך לתקן אותו, שזה הפער האדיר בין מורים צעירים ומורים ותיקים.

איל רם: אנחנו המדינה היום עם הפערים השניים הגדולים בעולם בין מורים צעירים למורים ותיקים.

איל רם: משיגה אותנו דרום קוריאה רק בקצת, ואנחנו שנינו ליגה בפני עצמנו לעומת כל האחרות.

איל רם: וזו דרמה מאוד גדולה.

איל רם: מה אנחנו עושים, ממש בקצרה, חלק מהדברים עוד נמצאים בתהליכי אישור, אני לא יכול לשים אותם עדיין פה.

איל רם: אבל אנחנו בתהליכים מאוד אינטנסיביים גם של היוועצות ושל בנייה של תכנית אסטרטגית, שכבר השבוע היא מגיעה למנכ"לית ולשרה.

איל רם: זו תכנית מקיפה כוללת.

איל רם: היא רוכבת, כפי שאתה אומר, באמת על זה שנפתח בעצם המשא ומתן להסכמי שכר, אולי שירה תרצה להרחיב על זה יותר.

איל רם: הסכם שכר בין האוצר לבין הסתדרות המורים.

איל רם: משרד החינוך הוא שותף מלא בתוך הדבר הזה לגבי מה הצרכים.

איל רם: יש מהלך נוסף, רחב, שמכירים כבר, שהוא מהלך של סוגייה של הגמישות, של התרחבות משמעותית של הגמישות שניתנת לעובדי ההוראה, כבר השנה, ושנה הבאה עוד יותר.

איל רם: זה גם תוצר שמדברים עליו הרבה שנים, אבל הוא מקבל תאוצה בעקבות הקורונה.

איל רם: זה גם חלק ממעמד של כמה אתה אוטונומי לנהל את עניינך.

רם שפע: והוא תלוי רק בדברים שיקרו בהסכם?

איל רם: בפני עצמו, אני שם אותו בפני עצמו.

איל רם: אני תמיד אומר, זה פאזל של אלף חלקים.

איל רם: עד שלא כל החלקים קשה לראות את התמונה, או לפחות הרבה.

איל רם: אז יש מספר חלקים של הדבר הזה, אבל אלה שני חלקים שכבר יצאו לדרך, משמעותיים.

איל רם: החלק הנוסף שכבר יצא לדרך והוא משמעותי זה הנושא של מתווה הכשרה חדש, שנבנה אחרי שלוש שנים, שמדבר גם על הכשרה רציפה לרמה של תואר שני, עדיין הוא לא אושר תקציבית עד הקצה שלו, אבל הוא מדבר גם על תהליכי מיון, גם על הכשרה ברמה של תואר שני וגם על הרחבה מאוד משמעותית של העבודה המעשית, שיש לה גם השפעות על מעמד המורה.

רם שפע: צריך להגיד שגם אתה כנציג המשרד וגם אני ישבנו יחד בוועדה הזאת.

רם שפע: אמנם אני נטשתי אותו בשלב מסויים, לאירוע המטורלל הזה שאני חי אותו עכשיו, אבל שווה לציין.

איל רם: אז זה המתווה.

איל רם: חוץ מזה יש עוד מהלכים מאוד דרמטיים בתחומים של קליטה, של קריירה, של גיוס לתכניות ייחודיות.

איל רם: אנחנו מדינה שיש בה המון תכניות ייחודיות.

איל רם: סתם נתון מעניין, תדעו שעברנו את הסף ויותר מחמישים אחוז מהמורים החדשים בישראל הם אנשים שעושים הסבת אקדמאים, כלומר אנשים שכבר הלכו בעצם, עשו תואר במשהו והחליטו מתי שהוא לפנות להוראה.

איל רם: ובהמון תכניות ייחודיות.

איל רם: אנחנו אחת המדינות הגדולות של חותם, או כל מיני תכניות מהסוג הזה, לטוב ולרע.

איל רם: כי אם היה פה עודף של מורים יכול להיות שלא היה צורך בתכניות ייחודיות.

איל רם: מכיוון שזה, אז בישראל כמו בישראל יש כל מיני תכניות ייחודיות, והמצאות של השטח, ודברים מהסוג הזה.

איל רם: בקיצור יש עוד רשימה של דברים, שנמצאים היום.

איל רם: אני כן יכול להגיד לסיכום שגם השרה, שהיא היתה באמת מורה ומחנכת ומכשירת מורים, וגם המנכ"לית שלנו, שכמובן צמחה בתוך כל המערכת בכל התפקידים והדברים, הדבר הזה נמצא אחד מחמשת המטרות המרכזיות של המשרד, ונמצא בסדר היום בצורה מאוד אינטנסיבית ומשמעותית.

איל רם: ולכן מהבחינה הזאת אנחנו נמצאים בתקופה קשה, אבל מאוד מעודדים מהיכולת שלנו בשנה הקרובה לעשות שינויים משמעותיים.

איל רם: נשמח לשמוע כיוונים, רעיונות, לכל דבר ועניין, בפתיחות רבה.

רם שפע: אם אני מסכם את מה שאתה אומר, אז קודם כל אמרת פה, וטוב שכך, שתוצג השבוע תכנית למנכ"לית, שהיא יותר רחבה, ולא נוגעת רק להסכם.

רם שפע: ובעיקר אני חושב שאתה אמרת, ואני מסכים מאוד, יש עכשיו הזדמנות.

רם שפע: במשרד יש עכשיו אנשים שרצו להיות במשרד החינוך, גם השרה, גם המנכ"לית, בוודאי אתם, כדרג מקצועי בכיר.

רם שפע: וזאת הזדמנות שלנו לגרום למערכת להשתנות, ולהעז ולא לקפוא על השמרים.

רם שפע: בעיניי זה הדבר הכי משמעותי, שאני מקווה שתהיה עליו פה הסכמה.

רם שפע: תודה רבה שהגעת.

רם שפע: נמצאים אתנו כאן הרבה אנשים חשובים, אבל בכל זאת שרת חינוך לשעבר, פרופ' יולי תמיר, נשיאת מכללת בית ברל, ושנקר לפני כן, ועוד כמה דברים משמעותיים, בבקשה, נשמח מאוד לשמוע את ההתייחסות שלך למצב שאנחנו נמצאים בו.

יולי תמיר: אני שמחה להצטרף לישיבה החשובה הזאת.

יולי תמיר: נראה לי שהנושא שאתם עוסקים בו הוא באמת אולי ה-נושא הכי חשוב שאפשר לדבר עליו כרגע בתחום החינוך.

יולי תמיר: כי השחיקה בשכר המורים הפכה את המאמץ האדיר שמורים ואנשי חינוך נפלאים שנמצאים בשטח באמת ללעג ולקלס.

יולי תמיר: אף אחד לא מוכן, בצדק, ללמוד שלוש שנים, עכשיו אומרים תעשו שלוש שנים תואר ראשון, ועוד שנתיים תואר שני, ותעשו השתלמויות בשטח ותמשיכו ללמוד ולהתפתח.

יולי תמיר: ובסוף מורים מגיעים לכיתה, ונדמה לי שקראנו רק בסוף השבוע הזה, אחר כך הולכים למלצר או לעשות עבודות נוספות.

יולי תמיר: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

יולי תמיר: צריך להגיד שני דברים.

יולי תמיר: ראשית, חד משמעית, הסכם אופק חדש מ-2017 היה צריך להתחדש, והיה צריך לעשות העלאה נוספת בשכר המורים.

יולי תמיר: בעצם יש פה הלנת שכר מטעם המדינה, שהיא חמורה מאוד לדעתי.

יולי תמיר: כיוון שהם ניצלו את העובדה ששנות הקורונה ושנים ללא תקציב, לא להעלות את השכר למורים ביסודי.

יולי תמיר: זה נראה לי אפילו לא נושא, כשעושים דיון עם האוצר, אז הנוהל הוא שהאוצר נותן משהו, ואז מבקשים משהו בתמורה.

יולי תמיר: זה דבר שצריך להיות מובן מאליו כצעד ראשון להתחלת כל משא ומתן.

יולי תמיר: בעצם ההשוואה של השכר באופק חדש, יצירת, או סיום של השהיית השכר המתמשכת, ובאמת הלא מוצדקת למורים מ-2017.

יולי תמיר: זה הרבה שנים.

יולי תמיר: השאלה המעניינת אם למישהו יהיה אומץ לדרוש את זה רטרואקטיבית.

יולי תמיר: זה חמש שנים של שכר למורים, לאנשים שבעצם הפכו להיות בעל כורכם אנשים עובדים, אבל גם אנשים עניים.

יולי תמיר: חלקם הגדול, ואני לא מפחדת להשתמש במילה הזאת, אנשים עניים.

יולי תמיר: אבל זה לא מספיק.

יולי תמיר: כי גם אם נעשה את זה, אנחנו עדיין נהיה בשכר בינוני מינוס.

יולי תמיר: צריך לזכור, כשעשינו את אופק חדש אז הפער בין שכר המורים לשכר המינימום היה עשרים אחוז.

יולי תמיר: שכר המינימום הופך להיות ששת אלפים שקל.

יולי תמיר: אנחנו צריכים לפחות להיות עשרים, עשרים וחמישה אחוז מעל שכר המינימום.

יולי תמיר: וזה אני מדברת על מהלך מערכתי.

יולי תמיר: משהו שמגיע למורים, שכמובן אחר כך, ופה צריך לזכור, יש פה שתי תפיסות מתנגשות.

יולי תמיר: נכון, אנחנו רוצים לתת שכר הוגן והולם למורים החדשים, אבל רוצים גם לתת תגמול על השתלמות והתפתחות מקצועית.

יולי תמיר: הפער צריך לצמוח לא מוותק אוטומטית.

יולי תמיר: הוא צריך לצמוח, כמו שקורה היום בהסכמים, מזה שאנשים לומדים.

יולי תמיר: ומורים, צריך להגיד, את זה הציבור לא יודע, לומדים כל השנים.

יולי תמיר: הם מקבלים תוספת שכר עבור השתלמות.

יולי תמיר: והדבר הזה צריך להיות חלק בלתי נפרד מתפיסת השכר.

יולי תמיר: הדבר השלישי הוא שצריך לחשוב, ואני אשמח בהזדמנות אחרת, לא לזה נועד המפגש הזה, אני חושבת שצריך להציג מודל חדש שמאפשר למורים השתכרות תוספתית בתוך בתי הספר.

יולי תמיר: למי שרוצה ולמי שמוכן.

יולי תמיר: במקום שאנשים ילכו למלצר או לנקות בתים או ילכו לעבוד בסופר, אני מציעה מודל שמאפשר שחלק מהכספים שהמערכת עכשיו מוציאה לשימוש חיצוני, תחת הגפ"ן, מי שמכיר את המושג החדש הזה, גמישות ניהולית פדגוגית, שחלק מהכספים האלה ייועדו לעודד מורים ליצור ולחדש בתוך המערכת.

יולי תמיר: וכתוצאה מזה, ההשקעה בתמורה לעשייה, אפשרות לקבל גם שכר נוסף.

יולי תמיר: זה לא יהיה שכר פלט, קודם דיברתי על שכר פלט, שמגיע מתוקף עבודתו או עבודתה של המורה.

יולי תמיר: אני מדברת גם על שכר תוספתי.

יולי תמיר: בסופו של דבר אנחנו רוצים למשוך לתוך המערכת הזאת אנשים שהם גם יוזמים, יצירתיים, חדשניים.

יולי תמיר: אני חוששת מאוד שאנחנו הולכים למצב שאנחנו דווקא בזכות כל מיני רעיונות טובים שיש במערכת אנחנו מעודדים הוצאה של האנשים היותר חדשניים ויזמיים מחוץ למערכת.

רם שפע: אני קוטע אותך רק כדי להבין משהו.

רם שפע: את מציעה שבתוך המנגנונים של השכר יהיו מנגנונים פנימיים בתוך המערכת הבית ספרית, שעל ידי יוזמות, יצירתיות, חדשנות, אפשר יהיה לקבל תוספות שכר?

יולי תמיר: נכון.

יולי תמיר: אני מציעה שחלק מהכספים שמיועדים עכשיו לחדשנות חינוכית, לאוטונומיה של מנהלים וכו', אפשר יהיה לנצל אותם רק לתשלום לאנשים פנימיים שיביאו ויקדמו וייצרו יזמויות חינוכיות.

יולי תמיר: במקום שנעשה בעצם הפרטה של המערכת.

יולי תמיר: ואני אשמח רם לשלוח לך מצגת, אני לא רוצה לגזול את כל הזמן, יש פה הרבה אנשים חשובים שרוצים לדבר.

יולי תמיר: אני חושבת שיש הזדמנות עכשיו לתת למורים דרך השתכרות נוספת בתוך מערכת החינוך.

יולי תמיר: כי הכשרונות האלה פשוט מתבזבזים, אני רואה פה את סמדר, שעושה דברים נהדרים, בבית ברל עובדת עם המון בתי ספר, חדשניים, יצירתיים.

יולי תמיר: למה שבמקום שהם יארזו את החדשנות שלהם וידעו לשווק אותה לבתי ספר אחרים, אנחנו נביא המון אנשים חיצוניים שיציעו רעיונות טובים יותר וטובים פחות, ואנשי החינוך עצמם בסוף יהיו כאילו כלי הקיבול של החדשנות במקום היזמים והיוצרים.

יולי תמיר: זאת גישה לא נכונה של המערכת.

יולי תמיר: אני רוצה את החדשנות בתוך המערכת, לא בחוץ.

יולי תמיר: אז אני אשמח לקיים על זה דיון עם תרצו.

יולי תמיר: אני חושבת שהצעד הזה מאוד חשוב, אני שמחה שאתם מקיימים את הפגישה הזאת.

יולי תמיר: אני מאוד מקווה שהמשא ומתן יתקדם.

יולי תמיר: אני מאוד מקווה שהוא לא יהיה משא ומתן ברוטאלי.

יולי תמיר: האוצר הרבה שנים אמר, ההישג שלי זה שעצרתי את השכר של המורים.

יולי תמיר: אני חושבת שזו באמת הבושה של האוצר.

יולי תמיר: זה לא ההישג שלהם.

יולי תמיר: הם עשו מהלך שהחליש את המערכת, ואנחנו כל שנה רואים יותר ויותר את התוצאות שלו.

יולי תמיר: החמש שנים האלה, של עצירת השכר הן נזק בלתי משוער לחינוך הישראלי.

יולי תמיר: אז קודם כל תחזירו את מה שלא נתתם.

יולי תמיר: ואחר כך נתחיל לדבר, ופה רם אני חושבת שלוועדה יש תפקיד מאוד חשוב, מהיכן מתחיל הדיון.

יולי תמיר: הוא לא מתחיל מאפס.

יולי תמיר: יש הסכמי שכר שקיימים, וצריך לממש אותם.

יולי תמיר: אחר כך צריך ללכת לשלבים הבאים.

יולי תמיר: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה, גם על ההתייחסות וגם על כמה כיוונים די יצירתיים.

רם שפע: בכל זאת, כדי שנדבר גם קצת על בסיס נתונים, אז אני אשמח לשמוע את נציגת האוצר, שירה גרוס, רפרנטית חינוך באגף שכר.

רם שפע: תציגי קצת נתונים, כדי שנדבר על בסיס מציאות קיימת.

שירה גרוס: שלום לכולם, אני אתחיל מלהגיד שאנחנו שותפים מלאים לתחושה של הבהילות, והתחושה שהגיעה השעה לעשות מעשה, ואנחנו באמת במשבר שחייבים כמה שיותר מהר לפעול, ולהוביל שינוי.

שירה גרוס: אני אגיד כמה מלים על שכר המורים המתחילים, ושכר בכלל במערכת החינוך.

שירה גרוס: מדינת ישראל משקיעה הרבה בחינוך.

שירה גרוס: עלויות השכר בלבד של המורים, של עובדי ההוראה בסך הכל, עומדות על ארבעים ואחד מיליארד שקלים, שהם כעשרה אחוז מתקציב המדינה.

שירה גרוס: ועם זאת, כמו שאנחנו יודעים, שכר המורים המתחילים הוא נמוך.

שירה גרוס: גם השכר למשרה מלאה עומד בממוצע על שמונת אלפים חמש מאות שקלים, כשהשכר לעובד עוד נמוך מזה בגלל שיש בעיה להעסיק את המורים המתחילים בהיקפי משרה מלאים.

שירה גרוס: הנתונים שמוצגים כאן הם במערכת החינוך הממשלתית, שזה אומר גני ילדים, חינוך יסודי וחטיבת ביניים.

שירה גרוס: השכר בתיכונים הוא קצת גבוה יותר.

רם שפע: תסבירי שוב פעם את ההבדל בין המשרה לעובד, הרי ברגע שהוא במלאה אז הוא במשרה מלאה.

שירה גרוס: השכר בעמודה העליונה הוא השכר במשרה מלאה.

שירה גרוס: השכר בעקומה התחתונה מראה בעצם את היקף המשרה שעובד ממוצע מקבל, לפי שנת ותק.

שירה גרוס: בשנתו הראשונה, היקף העסקה ממוצע הוא ששים ושניים אחוזים.

שירה גרוס: זה באמת שיעור מאוד נמוך.

שירה גרוס: זה אומר שגם אם נעלה את השכר באופן משמעותי, אם לא נעלה את היקפי המשרה בתחילת הדרך זה עדיין יהיה מאוד קשה למורים מתחילים להשתכר שכר ראוי.

שירה גרוס: אז איך זה יכול להיות שמדינת ישראל משקיעה כל כך הרבה בחינוך, ועדיין השכר הוא כל כך נמוך בתחילת הדרך?

שירה גרוס: אז כפי שבאמת איל הציג, מדינת ישראל מצטיינת בפערי השכר בין המתחילים והוותיקים.

רם שפע: וזו מגמה שמתפתחת, או שזה היה לנו תמיד?

רם שפע: אני מנחש שישבו פה אנשים לפני עשר שנים, וחמש עשרה, ראו את זה וניסו לשנות את זה בהסכמי השכר הקודמים.

שירה גרוס: נכון, ויש לזה הרבה סיבות היסטוריות.

שירה גרוס: אבל אנחנו בשנים האחרונות במגמה של לשנות את זה.

שירה גרוס: גם ההסכם האחרון עם ארגון המורים בשנת 2018 הביא הישג של שכר מורה מתחיל שמונת אלפים ₪.

שירה גרוס: אז אנחנו כן במגמת שינוי.

שירה גרוס: רק נקודה אחרונה, שאפילו התפקידים עצמם, התגמול עבור התפקידים עצמם, גם הוא תלוי בותק.

שירה גרוס: למשל מחנך בשנתו הראשונה מקבל כשש מאות שמונים שקלים על התפקיד, ובשיא הותק יקבל כאלף חמש מאות שקל על אותו תפקיד.

שירה גרוס: אז גם גמול התפקיד, שהוא הדרך הכי זמינה כיום שיש למנהל לתת תגמול עבור אחריות נוספת, עבור כשרון, אפילו הדבר הזה מושפע מוותק.

שירה גרוס: וזה פשוט מכריח, בסוף תהיה איזו שהיא שמיכה, וככל שיהיה משקל גדול יותר לוותק אז יותר מהמשאבים ילכו לשם.

שירה גרוס: ולכן אני חושבת שבהסכם הקרוב משימה מרכזית של כל הצדדים, גם שלנו וגם של ארגוני המורים היא ליצור מבנה שכר חדש, שיהיה בו שיפור דרמטי לשכר המורים המתחילים, לעומת השכר שמדגיש רק את הוותק.

שירה גרוס: וגם צריך לשים לב שהרבה פעמים, כולם מדברים על שכר מורה מתחיל, וזו יכולה להיות סיסמה יפה, אבל בסוף כדי שנוכל להביא הישג בתחום אז צריך לשנות את מבנה השכר, ויש לזה השפעות גם על הוותיקים.

רם שפע: וזה משהו שמתחיל להיות מדובר, עוד לא מדובר, יש משא ומתן, אין משא ומתן, בגדול תגידי לנו.

שירה גרוס: המשא ומתן בתקופה הקרובה יתחיל להתקיים.

שירה גרוס: אני חושבת שיש תפקיד מאוד גדול לשיח הציבורי בנושא הזה.

שירה גרוס: אני חושבת שההסכם הקרוב יכול להיות הזדמנות לעשות שינוי.

שירה גרוס: ואני חושבת שעם אומץ של כל הצדדים יהיה אפשר להביא לשינויים ולהשיג הישגים, לשנות דברים במערכת גם מצד השכר אבל גם דברים שונים שהיה קשה לאורך השנים למערכת להשיג.

שירה גרוס: אני חושבת שזה הזמן לדרוש מכל הצדדים ללכת קדימה.

רם שפע: יש, לאור ההיכרות שלך עם משאים ומתנים כאלה, זה ריאלי לסיים אותם עד תחילת השנה, זאת השאיפה, יש שאיפה כזאת?

שירה גרוס: אני מניחה שזה יהיה תהליך בכמה שלבים.

שירה גרוס: כנראה שמשהו יקרה עד סוף השנה הזאת, וימשיך לשנה הבאה.

שירה גרוס: מלבד השכר יש עוד כמה נקודות.

שירה גרוס: בסוף המורה צריך גם להרגיש שרואים אותו, ורואים את המאמץ שלו, שיש הכרה ביזמות וחדשנות, כמו שיולי תמיר אמרה.

שירה גרוס: אנחנו צריכים למצוא את הדרכים לתת למערכת כלים, לתת למנהלים כלים לראות את המורה ולהעריך אותו.

שירה גרוס: אנחנו צריכים להתאים את משרת ההוראה לדור ה-Y ולדור ה-Z.

שירה גרוס: אנשים הרבה מאוד כבר לא באים למשרה של ארבעים שנה.

שירה גרוס: צריך לחשוב מחדש על משרת המורה.

שירה גרוס: צריך להפוך את בית הספר לארגון דינמי, שיש בו תנועה, שיש בו שינויים.

שירה גרוס: ואפשר גם לעשות את זה תוך שמירה על הבטחון התעסוקתי.

שירה גרוס: וכמובן שהסכם השכר לא בא לבד, וצריך ללוות אותו עם יצירת מעטפת חזקה למורה בתחילת הדרך, מסלולי קריירה, אולי לחשוב על הליך קבלה יותר יוקרתי למערכת, איך אנחנו יוצרים משהו כמו התכניות הקטנות והיוקרתיות היום, אבל בסדר גודל יותר רחב.

שירה גרוס: ובאמת אני אסיים ואגיד שזו הזדמנות היא לא קורית כל שנה, ועם אומץ גם של ארגוני המורים, גם של משרד החינוך ושלנו, אני חושבת שאפשר להגיע להישגים.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: את אומרת ארגוני המורים, גם עם ארגון המורים זה על הפרק, במשא ומתן?

שירה גרוס: המצב שהיה עם הסתדרות המורים, שכבר כמה שנים אנחנו אחרי מתי שאמור היה להיחתם הסכם, הוא קרה בכל המגזר הציבורי.

שירה גרוס: וארגון המורים הוא דווקא הארגון שחתם על הסכם הכי מאוחר שיש, רק ממש בסוף החודש הקודם נגמרה תקופת ההסכם.

שירה גרוס: לכן יהיה גם משא ומתן עם ארגון המורים.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

רם שפע: תודה שאתה מכבד אותנו בנוכחותך פה.

רון כץ: תודה רבה.

רון כץ: זה אחד הדיונים היותר חשובים שנעשים פה, בטח בתקופה הזו.

רון כץ: אני יכול לומר לכם שהסוגיה הזו אם לא תיפתר, תשפיע רוחבית על כל מערכת החינוך.

רון כץ: בסופו של דבר אם תיקח בנאדם מלפני שלוש מאות שנה ותביא אותו היום למדינת ישראל, הוא לא יזהה לא את הכבישים, לא את הבניינים, לא את המכוניות.

רון כץ: ואם תרצה שהוא יהיה רגוע תכניס אותו לכיתה, הוא יזהה בדיוק את אותו מבנה של כיתה, את אותו שולחן ואותם כסאות.

רון כץ: ואת זה אנחנו חייבים לשנות.

רון כץ: כי בסופו של דבר המורים הצעירים, אליהם אנחנו מכוונים.

רון כץ: ותמיד צריך לזכור שהניסיון של המורים הוותיקים הוא יקר מפז, וצריך לשמור עליו, אבל חייבים לעשות מבנה ארגוני חדש.

רון כץ: אני יכול לומר לך, בתור מי שהיה ראש מינהל חינוך בעיר גדולה, עם ששים וארבעה אלף תלמידים, פתח תקווה, אי אפשר להמשיך להתעלם מהסוגיה הזאת, כי הפערים בין המורים הוותיקים למורים החדשים גורמים לזה שמורים חדשים ממוצע ההעסקה שלהם כל כך קצר, ההכשרה שלהם לא מספיקה להתבצע כמו שצריך.

רון כץ: ואני חושב שדווקא עכשיו אנחנו צריכים לתת את כל הגב לחבר'ה הצעירים, בייחוד אנחנו רם, צריכים לתת את כל הגב לחבר'ה הצעירים בנושא הזה, כי לא יכול להיות שיהיה הסכם חדש והם לא יתוגמלו כמו שצריך.

רון כץ: וזה מדובר גם על צמצום הפערים גם בהכשרות, גם בתגמולים, אם אנחנו מדברים על מענה למנהלים שיהיה להם גמישות ניהולית, אז באותה גמישות ניהולית אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתגמלים מורים צעירים, שלמנהל יהיה אינטרס, ותהיה גם היכולת לתגמל את המורה הצעיר.

רון כץ: אז אנחנו נראה שבתי הספר עפים קדימה.

רם שפע: אני מסכים עם כל מילה.

רם שפע: והדבר המעניין בעיניי בסיפור הזה שגם תהיה עליו הסכמה מרוב הקשת של תפיסת העולם הכלכלית.

רם שפע: זה גם מעניין, זה לא קורה לנו תמיד.

רון כץ: גם פה צריך לראות שההסכמה היא אמיתית.

רון כץ: צריך באמת ללכת איתם את הכברת דרך הזאת.

רון כץ: אני אפילו במקום הצעירים הייתי הופך להיות יותר קיצוני.

רם שפע: נגרום להם לנוע.

רם שפע: כדי שלא נהיה מהפה אל החוץ, אני אעבור עכשיו לטל לוריא, ממיזם שנקרא "יומנו של מורה".

רם שפע: בבקשה טל, נשמח מאוד לשמוע.

טל לוריא: שלום, תודה רבה על ההזדמנות.

טל לוריא: אני אומר כמה דברים, יכול להיות שאני אחזור מעט על דברים שאמרו לפניי, אבל אני חושב שחשוב מאוד שהדברים האלה גם יגיעו למטה, מהשטח, מהמורים עצמם.

טל לוריא: קוראים לי טל לוריא, אני מורה, אני מלמד בגוש עציון, בתיכון שש שנתי.

טל לוריא: אני מלמד גם בחטיבת ביניים וגם בחטיבה עליונה.

טל לוריא: כלומר אני מושפע גם מהסכם שכר אופק חדש וגם אופק.

רם שפע: זה הקטסטרופה הכי גדולה,

טל לוריא: נכון.

טל לוריא: חשוב לי לומר שהמורים הצעירים במדינת ישראל עובדים במציאות מאתגרת.

טל לוריא: מצד אחד הם מיוצגים בעל כורכם על ידי ארגונים שמתווים מדיניות של הסכמי שכר אחידים.

טל לוריא: מהצד השני הם כפופים למשרד מאוד ריכוזי.

טל לוריא: למורים היום אין יכולת להשפיע על השכר שלהם, המשרה שלהם מאוד נוקשה, והתוצאה היא שאין להם יכולת להיות מנהיגים, מובילים ויוזמים בשטח בבתי הספר.

טל לוריא: ובאמת התוצאה, כפי שכבר נאמר כאן, שהרבה מהמורים הצעירים והאיכותיים עוזבים בשנים הראשונות של העבודה.

טל לוריא: שוק התעסוקה היום הוא לא מה שהיה בעבר, והמורים הצעירים היום שונים מהמורים הצעירים שהיו בעבר.

טל לוריא: אבל אופן ההעסקה במערכת החינוך נשאר בדיוק באותה מתכונת מיושנת.

טל לוריא: מצד אחד הסכמי שכר אחידים, ומצד שני מעט מאוד אוטונומיה למורים.

טל לוריא: בניגוד לשוק הפרטי, בניגוד לכל אותם מקצועות שקורצים למורים האיכותיים, שעוזבים את המערכת ורוצים שכר גבוה, שכר המורים במערכת החינוך לא קשור כמעט בכלל לא לכישורים של המורים, לא לכוחות שלהם, הוא מושפע בעיקר משני משתנים.

טל לוריא: מורים מבינים בדרך כלל, קצת אחרי שהם נכנסים למערכת, שהם צריכים לעשות כמה שיותר השתלמויות, חלק קשורות להוראה וחלק בכלל לא, ופשוט אחרי זה להמתין.

טל לוריא: וגם אם מורה איכותי איך שהוא הצליח להשיג תפקיד בהתחלה, הוא יגלה מהר מאוד שהתוספת האחוזית יש לה מעט מאוד השפעה על השכר שלו.

טל לוריא: כדי לשנות את המצב הזה, שהוא מצב קצת מקולקל, אני חושב, כמו שאמרה לפני שירה, שצריך להשטיח את סולם השכר, כך שפער השכר בין משרת מורה מתחיל למשרת מורה בסוף הקריירה יהיה קטן יותר, ולא פי שתיים וחצי כמו שהיום.

טל לוריא: כמובן שזה יצטרך לצמצם את המרכיב האחוזי שיש בוותק.

טל לוריא: וגם אני חושב קצת כמו שיולי אמרה לפני זה, אולי לא לתת אפשרות לעבוד בתוך בית הספר, אני דווקא הייתי, אני סומך מאוד על המנהלים, אני חושב שעדיף תת למנהלי בתי הספר תקציב עבור איזה שהוא גמול הצטיינות, או הייתי רוצה שאפשר יהיה להעסיק מורים באמצעות חוזים אישיים, ולא תחת הסכמי השכר.

טל לוריא: השכר זה רק מרכיב אחד שמשמעותי, אבל הוא לא היחיד.

טל לוריא: הבעיה השנייה היא שהמשרה של המורים היא מאוד אחידה ומקובעת.

טל לוריא: כלומר אופק הפעילות של המורה, הכל נקבע באופן שרירותי וריכוזי.

טל לוריא: המנהלים, האיכותיים מאוד, יש מעט מרחב פעולה בנוגע למאפייני המשרה של המורה.

טל לוריא: הרכב השעות גם הרבה פעמים לא יעיל, כלומר היחס בין שעות פרונטליות בכיתה, לבין שעות שהן תומכות הוראה.

טל לוריא: בהקשר הזה אני חושב שצריך להגדיל את האוטונומיה של המורים גם בבניית תכניות הלימודים, גם באופן ההוראה, גם בדרכי ההערכה.

טל לוריא: וגם צריך להגדיל את הגמישות של המנהלים בקביעת מאפייני ההעסקה והמשרה של המורים.

טל לוריא: אני חושב שאם נעשה את השינויים האלה אנחנו נביא פנימה חזרה לתוך מערכת החינוך דור של מורים מנהיגים, חדורי מטרה ושליחות, שגם משוחררים מהלחץ הכלכלי וגם מסוגלים להגשים חזון, ולהצעיד את מערכת החינוך קדימה.

טל לוריא: אני רק רוצה לומר לסיום שהמהלכים האלה לדעתי צריכים לבוא יחד עם ניתוק מסויים מהייצוג של ארגוני המורים כפי שהם פועלים כיום.

טל לוריא: כלומר מורים שנכנסים למערכת החינוך מיוצגים באופן אוטומטי על ידי ארגוני המורים.

טל לוריא: ארגוני עובדים יכולים להיות תוספת מאוד מבורכת ומשמעותית,

רם שפע: איך אתה מציע לעשות את זה?

טל לוריא: אז אני אומר, היום ארגוני המורים פועלים בצורה לא שקופה, ודואגים בעיקר למורים ותיקים.

טל לוריא: וכל מורה שמנסה קצת להיות מעורב, מבין שלנו המורים הצעירים בשטח יש מעט מאוד השפעה על המדיניות של אותם ארגונים.

טל לוריא: בהקשר הזה, כמו שבמגזר הציבורי לפעמים אפשר לעבור להעסקה באמצעות חוזים אישיים, וכמו שיש העסקה שהיא העסקה לאו דווקא באמצעות הסכמי שכר, אז אני חושב שיש שינויים שאפשר לעשות גם בכיוון הזה, ויש עוד הרבה רעיונות לשינויים שאפשר לעשות.

רם שפע: אני רק אשאל, ויש איזה שהן התארגנויות של מורים?

רם שפע: זה קורה?

רם שפע: כולם נכנסים לתוך הארגונים וזהו?

טל לוריא: אני מאוד מנסה להוביל בחודשים האחרונים התארגנויות של מורים מהשטח.

טל לוריא: זה מאוד מורכב.

טל לוריא: מורים שניסו להתארגן באמצעות נציגים בעבר נכנסו לסאגות משפטיות מאוד לא פשוטות.

טל לוריא: שנית, כמו שכולנו יודעים יש את חוק השליש, וזה נהיה מאוד מורכב.

טל לוריא: ולפעול בתוך ארגוני המורים, ולנסות לשנות את המדיניות, שהיא לא המדיניות שאותה הארגונים מובילים, יש לזה השלכות הרבה פעמים מאוד לא פשוטות עבור המורים, גם באמצעות לחץ שמופעל על המנהלים, וכמו שיש פה עוד חלק מהאנשים שנמצאים פה בדיון, שיודעים טוב מאוד שלהעביר ביקורת בתוך מערכת החינוך, גם על המדיניות של הארגונים וגם על המדיניות של משרד החינוך זו פעולה שהיא מאוד לא פשוטה, והרבה מורים לא רוצים לעשות אותה.

רם שפע: תודה רבה טל, גם על הכנות.

רם שפע: בעיניי אתה אומר דברים, לא שאני לא מודע להם, אבל קשים.

רם שפע: מציאות שבה מורים צעירים, אגב הם לא חייבים להיות צעירים, אבל נגיד ויש קורלציה בין צעירים למתחילים במערכת, מנסים להתארגן, או אפילו רק להביע ביקורת, ואתה מדבר פה על חשש.

רם שפע: לצערי זה לא חדש לי, אבל זאת לא מציאות שאנחנו צריכים לקבל אותה.

רם שפע: ופה בטח בוועדה הזאת כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה, ולא לחשוש.

רם שפע: ואני מקווה מאוד, גם מהיכרות עם הגורמים שלא תהיה לזה שום משמעות והשלכות.

רם שפע: זאת המטרה של הכנסת, גם לעזור, לפקח, לדבר, ושאנשים יגידו את כל מה שהם רוצים.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: מהמורים נעבור למנהלים.

רם שפע: נמצאת אתנו אורית גור כהן, יו"ר משותף של ארגון מנהיגים.

רם שפע: הרבה זמן לא נפגשנו בדיון בוועדה, אני שמח.

רם שפע: בבקשה.

אורית גור כהן: צהריים טובים, קודם כל דיון מבורך וחשוב, ותודה לטל גם על הדברים שהוא אמר.

אורית גור כהן: אני מסכימה עם כל מילה שלו.

אורית גור כהן: אני רוצה להגיד שהמצב הוא הרבה יותר חמור ממה שככה שומעים.

אורית גור כהן: מנהלים בבתי הספר כבר מתריעים שנים רבות על מחסור במורים.

אורית גור כהן: אנחנו כל שנה פחות ופחות מורים, דיברו על תחומים מסויימים אבל למעשה היום כמעט בכל תחום אין מורים.

אורית גור כהן: אנחנו מגיעים לפתיחת השנה במצב שחסרים לנו מורים, אני לא מדברת עכשיו על מורים טובים או ראויים, אני מדברת על מצב שחסרים מורים, המצב באמת מאוד מאוד קשה.

אורית גור כהן: כל הזמן אנחנו שומעים ממנהלים, מה עושים, איך פותחים את השנה.

אורית גור כהן: אז מעבר לסיפור השכר, שהוא סיפור קריטי, בטח למנהלים מתחילים, נכנסות פה עוד הרבה סוגיות נוספות בסיפור הזה.

אורית גור כהן: אחד, כמות הכיתות שמורה צריך להיחשף אליה.

אורית גור כהן: היא לא סבירה.

אורית גור כהן: כל המבנה של מספר הכיתות.

אורית גור כהן: מספר התלמידים, אנחנו במדינת ישראל, כמות התלמידים מהגדולות בעולם בכיתה.

אורית גור כהן: מורה צריך להיחשף, שלא לדבר על כל הדינמיקות החדשות.

אורית גור כהן: בעל יסודי יש את כפל הרפורמות, שמורה צריך לקבל שכר משתי רפורמות, ולדון בין שתיהן.

אורית גור כהן: קביעות, מצד אחד מדברים על קביעות כמשהו מאוד חיובי, אבל אנחנו כמנהלי בתי ספר צריכים לקבל החלטה מאוד מהר האם מורה יישאר בבית הספר או לא.

אורית גור כהן: כשאנחנו יכולים אולי להצמיח אותו אבל אנחנו לא ניקח את הסיכון הזה, כי אם הוא ייכנס לקביעות אחר כך אנחנו נהיה בבעיה.

אורית גור כהן: ולכן מעמידים אותנו בתוך מקומות מאוד מאוד לא פשוטים.

אורית גור כהן: צריך לתת לנו אפשרות לגדל ולהצמיח אנשים בתוך המערכת.

אורית גור כהן: צריך לתת למנהלים באמת את האפשרות לתת למורים טובים ולמורים יזמים ולמורים תורמים תוספות שכר, ולתת גמישות ביכולת של ההעסקה שלהם, גם כספית וגם בתוך באמת מסגרת המשרה שלהם.

אורית גור כהן: אנחנו מדברים על זה שהקורונה רק החמירה את המצבים, ואנחנו מדברים על מנהלים, כל מנהל היום יודע לתאר לפחות על שניים שלושה מורים שעזבו את בית הספר שלו באמצע השנה.

אורית גור כהן: אלה דברים שאין להם אח ורע, אנחנו לא מכירים את זה לפני כן.

אורית גור כהן: באמצע השנה, בגלל הייאוש, בגלל היעדר התמיכה, בגלל המצב המאוד לא פשוט שהם עברו.

אורית גור כהן: ונוסיף לזה את סיפור השכר, שמורה חדש היום צריך ללכת לעבוד בעבודות נוספות, כי להיות מורה זה לא משתלם.

אורית גור כהן: ועכשיו תשאל כל אמא יהודיה אם היא רוצה שהילד שלה יהיה מורה, ואנחנו יודעים את התשובה.

אורית גור כהן: יש לנו הרבה מאוד עבודה בסיפור הזה, וצריך לתת יותר גמישות, ולאפשר באמת למנהלי בתי הספר להצמיח אנשים ולעשות עבודה מאוד רצינית במכללות ובאוניברסיטאות כדי להגדיל את כמות המורים במערכת, ויפה שעה אחת קודם.

אורית גור כהן: תודה.

רם שפע: תודה רבה אורית.

רם שפע: אתם מעורבים בשיחות, רוצים להיות?

רם שפע: איך זה מתנהל בדרך כלל?

אורית גור כהן: אנחנו פנינו למשרד החינוך יותר מפעם אחת לבקש להיות חלק בהסכמי השכר.

אורית גור כהן: כמובן שלא קיבלנו תשובה.

אורית גור כהן: אנחנו גם פנינו לאוצר ומבקשים מהם, וגם שם.

אורית גור כהן: ועדת החינוך של הכנסת לזכותה ייאמר חשבה שזה נכון שאנחנו נהיה, וגם פנתה וביקשה לצרף אותנו להסכמי השכר.

אורית גור כהן: אבל עולם כמנהגו נוהג, אף אחד לא עונה ואף אחד לא מגיב, כי יותר קל להתעלם, ואז אולי לא נוכל להגיד באמת את הדברים החשובים ואת הראיה הרחבה יותר.

אורית גור כהן: אני חושבת שזה המקום להדגיש את החשיבות של מנהלי בתי הספר בנוכחות של הסכמי השכר, גם בהסכמים לגבי מנהלים חדשים וצעירים, שרוצים להיכנס, ומלאי יוזמה, וזה צריך להראות אחרת.

אורית גור כהן: זה בדיוק האמירה שאנחנו מובילים שנים על המחסור במורים ועל מה שצריך לתת להם בתוך המקום הזה.

רם שפע: בסדר גמור, תודה רבה.

רם שפע: אני בטוח שאף אחד לא רוצה להתעלם,

אורית גור כהן: אני פחות בטוחה.

רם שפע: לדעתי גם משרד החינוך וגם האוצר לא רוצים להתעלם מהקול של המנהלים.

רם שפע: הקול שלכם הוא לא חשוב, הוא קריטי.

רם שפע: וגם אם לא יושבים בתוך החדר, לא יכול להיות שלא תהיה השפעה.

רם שפע: ואני אישית אעשה את מה שאני יכול בכלים שלי כדי לוודא שלכל הפחות ישמעו את כל העמדות שלכם.

רם שפע: גם כארגון שמייצג, אבל באופן כללי, מנהלי בתי ספר.

רם שפע: אולי נישאר בזירת המנהלים ונעבור לסמדר מורס, שהיא גם מנהלת בית ספר, וגם עושה כל מה שהיא יכולה כדי לשנות את השיח, ולהשפיע על מעמד המורה.

רם שפע: בבקשה סמדר.

סמדר מורס: שלום רם, ושלום לכל הנוכחים.

סמדר מורס: אני רוצה להמשיך ולחזק את דבריה של אורית גור כהן מארגון מנהיגים, שנגעה בנקודות מאוד חשובות וקריטיות.

סמדר מורס: אני חושבת שאנחנו נמצאים במשבר עמוק וחסר תקדים במערכת החינוך.

סמדר מורס: אני לא יודעת כמה אנשים שלא נמצאים בשטח מודעים לעומק השבר שאנחנו נמצאים בו.

סמדר מורס: ואני דווקא לא רוצה להתחיל, הנתונים הם חשובים ביותר, אבל לצורך העניין אני רוצה לדבר פחות על השכר ולדבר על האלמנטים שמובילים לשכר כל כך נמוך, של אנשי ונשות חינוך במערכת החינוך, שנובע מהתפיסה של התפקיד שלהם, או מהתפיסה שלהם כמי שפועלים בתוך השדה החינוכי.

סמדר מורס: אני ארד לפרטים, כמו למשל ההכשרות, שברובן לא רלוונטיות.

סמדר מורס: הן מתמקדות בדידקטיקה, פחות מתמקדות בנושא רגשי חברתי למשל, שראינו בקורונה עד כמה הוא קריטי.

סמדר מורס: אני מציינת את החיבור בין הוועדה, שהשם שלה הוא ענייני התמכרויות, סמים ואתגרי צעירים בישראל, אני משערת שהוועדה הזו עתידה לעבוד ביתר שאת, אם אנחנו נמשיך בכיוון הזה.

סמדר מורס: כי אני חושבת שאנחנו נמצאים במדרון חלקלק.

סמדר מורס: זה נובע קודם כל מזה שאין מושג למקבלי ההחלטות בעיניי, ואני יודעת שאני אומרת פה דברים נוקבים וקשים, ולכן אני ביקשתי להצטרף לוועדה הזאת.

סמדר מורס: מפני שההכשרות לא תואמות את הצרכים בשטח.

סמדר מורס: הן דידקטיות ולא נותנות כלים להתמודדות עם האתגרים העכשוויים.

סמדר מורס: אנחנו לא שואלים, לא נוטים לעצור ולשאול שאלות.

סמדר מורס: מיהו מורה, מה תפקידו, מה תחומי האחריות שלו.

סמדר מורס: האם השאלות האלה עולות, האם אנחנו חושבים על זה בכלל.

סמדר מורס: העולם הוא עולם משתנה, גמיש.

סמדר מורס: הוא לא רק פדגוגי.

סמדר מורס: ראינו את זה בקורונה שוב, שלא העלתה נושאים חדשים, אלא רק שמה בחלון הראווה קשיים ומורכבויות קודמות.

סמדר מורס: הנושא שהשטח לא נמצא בשיח, אפרופו מה שאמרה אורית גור כהן כאן, שהשטח, שיש לו המון ידע וניסיון, לא נלקח בחשבון.

סמדר מורס: ולא נמצא בתוך פורום של חשיבה, של שיח, של הבנה, לא קיים שיח ציבורי בכלל על חינוך.

סמדר מורס: מתי אנחנו מדברים על חינוך בתקשורת.

סמדר מורס: מתי אנחנו חלק מהשיח הציבורי.

סמדר מורס: אז מעבר לתכניות ולרפורמות.

סמדר מורס: מעבר לשכר.

סמדר מורס: אני חושבת שיש פה משבר מאוד רציני.

סמדר מורס: הנטישה היא בלתי אפשרית.

סמדר מורס: אני יכולה להגיד שאני מדברת עם מנהלים.

סמדר מורס: הנטישה היא רב-מערכתית.

סמדר מורס: כי כשאין מורים, אני יכולה להגיד לך רם, ולשאר החברים כאן, שמנהלים אומרים, אם אנחנו בשנה הבאה לא יכולים לסגור מערכת, גם אנחנו הולכים מכאן.

סמדר מורס: גם אנחנו לא נמצאים כאן.

סמדר מורס: כשאני עברתי מכרז, היו שלושים או ארבעים מתמודדים במכרז שאני ניגשתי אליו.

סמדר מורס: היום יש מכרזים מיותמים.

סמדר מורס: אין אף אחד.

סמדר מורס: אז אני שואלת, מה אנחנו לומדים מזה על העתיד.

סמדר מורס: על החוסן הלאומי.

סמדר מורס: על הבטחון החברתי שלנו פה במדינת ישראל.

סמדר מורס: זה נוגע בהחלט בנקודות האלה.

סמדר מורס: בחוסן.

סמדר מורס: אנחנו יכולים לדבר על בטחון כמה שאנחנו רוצים, אבל איזה בטחון יש לנו, אם האזרחים העתידיים שלנו לא מקבלים חינוך.

סמדר מורס: הם מקבלים חינוך רע מאוד.

סמדר מורס: כי אני שואלת את עצמי רם, אם היום כל אחד יכול להיות מורה, כל עובר אורח יכול להיות מורה, אז מי הוא מורה בישראל, מה תפקידו.

סמדר מורס: אתם יודעים את מי אנחנו מקבלים היום, כל דיכפין, שאין לו שום ידע בחינוך, יכול להיכנס כי אנחנו סותמים היום חורים.

סמדר מורס: תקראו לזה בשם, אנחנו סותמים חורים.

רם שפע: באיזה היקפים?

סמדר מורס: בהיקפים הולכים וגדלים.

סמדר מורס: אני יכולה להגיד לך שכשאנחנו מנהלים היום מפרסמים, לקראת שנה הבאה, אנחנו מבקשים מורים, שלא לדבר על זה שיש בתי ספר שכבר שלוש, ארבע וחמש שנים ילדים לא לומדים שם מדעים, לא לומדים שם אנגלית, אין מורים למתמטיקה.

סמדר מורס: מורה לשפה מלמד מתמטיקה.

סמדר מורס: הוא לא מוכשר לזה.

סמדר מורס: אז דעו לכם, לשם אנחנו הולכים.

סמדר מורס: לגבי ההיקפים, אין מורים.

סמדר מורס: אפשר לקרוא לזה איך שרוצים.

סמדר מורס: יש כיתות שיש שם חמישה מורים בבית הספר, שהם לא מורים שעברו הכשרה בכלל.

סמדר מורס: אין להם מושג ולא חצי מושג בחינוך.

סמדר מורס: שלא לדבר על תחום דעת ודידקטיקה.

סמדר מורס: על מה אנחנו מדברים פה רם.

סמדר מורס: אנחנו במדרון חלקלק, אנחנו במורד, שאיבד את הברקסים.

סמדר מורס: אין בלמים.

סמדר מורס: אין בלמים.

סמדר מורס: אנחנו יכולים להכניס היום כל אחד.

סמדר מורס: אתה יודע למה, כי הדבר הכי גרוע שעליו אנחנו חושבים עכשיו, צריך שמרטף, בייביסיטר לכיתה, מפני שהכיתה לא יכולה להישאר לבד.

סמדר מורס: זה הקריטריון.

סמדר מורס: אני לא מדברת על זה שאין סייעות, לילדים שעברו ועדות וזכאים בדין לסייעות, אין להם סייעת.

סמדר מורס: תחשוב מה זה, ילד שנתיים בלי סייעת.

סמדר מורס: זו פשוט הפקרות לאומית.

סמדר מורס: אז אני אומרת שאין מורים, עוד מעט אין מנהלים, וגם אין אנשי מקצוע שיטפלו בילדים כגון תרפיסטים, פסיכולוגים, יועצות, סייעות, ושאר מערך טיפולי לבית ספר.

סמדר מורס: אני לא מדברת על הקורונה, והקורונה רק הבליטה ושמה בחלון הראווה את הקשיים שהיו קיימים קודם לכן.

סמדר מורס: ואני מתריעה פה על החוסן הלאומי והבטחון החברתי במדינת ישראל.

סמדר מורס: תודה רבה.

רם שפע: סמדר, תודה גדולה.

רם שפע: שומעים שהדברים מדם ליבך, וזה קודם כל הכי חשוב.

רם שפע: ואת מציגה תמונה קשה.

רם שפע: נמצא אתנו מרום שיף, יו"ר הנהגת ההורים הארצית, שותף לדרך של הניסיון להפוך את החינוך למקום הרבה יותר טוב.

רם שפע: בבקשה, זכות הדיבור שלך.

מירום שיף: צהריים טובים, להקשיב לטל לוריא, לסמדר ולאורית, זה פשוט מפחיד לשמוע אותם ככה ולקבל את הדברים ככה לפרצוף.

מירום שיף: אז נתחיל בזה שזו לא הזדמנות מה שקורה כרגע, הסכמי השכר.

מירום שיף: זה חובה לאומית.

מירום שיף: מורה זה לא בייביסיטר.

מירום שיף: אני בכלל חושב שמורה זו לא המילה הנכונה.

מירום שיף: צריך לקרוא לזה מחנך.

מירום שיף: אנחנו רוצים שיהיו לנו מחנכים בגנים, ויהיו לנו מחנכים בכיתות, ויהיו לנו מחנכים שמנהלים את בתי הספר במדינת ישראל, אנחנו חייבים לדאוג לאנשים האלה.

מירום שיף: שתהיה תחרות על כל משרה במערכת החינוך.

מירום שיף: כי בלי הדבר הזה לא יהיה מי שילמד את הילדים שלנו.

מירום שיף: שזו המטרה האמיתית של כולנו, שיהיו לנו מחנכים איכותיים לילדים שלנו.

מירום שיף: אני חושב שהפער בתוך מערכת החינוך בשכר, בין מורה מתחיל למורה ותיק, הוא בלתי נתפס.

מירום שיף: הוא לא יכול להימשך בצורה הזאת.

מירום שיף: וצריך לטפל בדבר הזה.

מירום שיף: בכלל צריכים להפסיק לטפל בדבר הזה של ותק, שהוא המרכיב המרכזי בעליות השכר של המחנכים שלנו במדינת ישראל.

מירום שיף: ולא חשוב באיזה מקום הם נמצאים.

מירום שיף: וצריך להתחיל לטפל ולדבר על האיכות של אותה מורה, אותה גננת, אותה מנהלת.

מירום שיף: שזה יהיה הפרמטר המרכזית, ואחד הפרמטרים שיקבעו את השכר שלהם.

מירום שיף: כי אחרת לא יהיה לנו יותר מורים, ולא נדאג שיהיו לנו מורים בתוך המערכת הזאת.

מירום שיף: וזה לא רק בנושא יזמות.

מירום שיף: זה צריך להיות בכלל.

מירום שיף: אם רוצים לקדם אוטונומיה במערכת החינוך צריכים לתת כלים למנהלים.

מירום שיף: ובלי כלים למנהלים זה סתם לתת, זה דיבורים בעלמא.

מירום שיף: אחד הכלים החשובים שצריך לתת למנהל, שמרכיב מסויים בשכר של מורה חייב להיות מוחזק על ידי המנהל בתוך בית הספר, שהוא יכול לתגמל מורה טוב.

מירום שיף: מורה שמעניק ומחנך את הילדים בתוך בית הספר.

מירום שיף: שיכול לתת לו בונוס על מה שהוא עושה בתוך המערכת הזאת.

מירום שיף: ומהצד השני, שהוא גם יכול לפטר אותו.

מירום שיף: צריכים להבין שצריך סוף כל סוף לדבר כמו בכל מקום נורמלי, מקום עבודה נורמלי.

מירום שיף: אז מה אנחנו צריכים לעשות שם, בעיניים שלי לפחות.

מירום שיף: צריכים דבר ראשון לבטל למורים בשנים הראשונות את המשרות החלקיות.

מירום שיף: כי המשרות החלקיות האלה גורמות למורים להגיע לשכר מצחיק, שגורם להם להתחיל לעבוד במשרות נוספות.

מירום שיף: ובואו לא נשכח שכל מורה יכול לקבל טלפון בערב, בשעות לא רגילות, שבע בערב, שמונה בערב, תשע בערב, מהורה, שאלה על הילד שלו.

מירום שיף: ואי אפשר לצפות ממורה שמישהו שמרוויח חמשת אלפים שקל או ארבעת אלפים שקל, והוא צריך להשלים הכנסה לבית שלו, שהוא יעשה את הדברים האלה,

רם שפע: אני רק אתקן אותך, הוא לא יכול לקבל, הוא מקבל.

מירום שיף: אתה צודק.

מירום שיף: ולכן צריכים להתחיל את השכר ההתחלתי של מורים ולשנות אותו באופן דרמטי.

מירום שיף: הוא לא יכול להיות פחות מעשרת אלפים שקל ברוטו.

מירום שיף: ועל זה להתחיל לבנות את כל הסיפור.

מירום שיף: אז נכון, זה המון כסף.

מירום שיף: אבל צריכים לעשות שינוי דרמטי באירוע הזה.

מירום שיף: אחרת לא יהיו פה מחנכים.

מירום שיף: לא יהיו פה מורים.

מירום שיף: גם בעל יסודי, יש לנו מקצועות שאין לנו מורים שם.

מירום שיף: אף אחד לא מגיע לשם.

מירום שיף: צריכים לתת לזה פתרון.

מירום שיף: צריכים להבין שאם רוצים מורה למחשבים, שזה העתיד של הילדים שלנו, צריכים לתגמל אותו בהתאם.

מירום שיף: מורה בפריפריה צריך לקבל יותר ממורה במרכז.

מירום שיף: כי מה לעשות, אנחנו רוצים יותר לתת לפריפריה.

מירום שיף: וזה לא קורה.

מירום שיף: בקיצור, כל מערכת השכר חייבת להשתנות.

מירום שיף: תפקיד של כולנו זה לראות ולדאוג למורים, לגננות, למנהלים שלנו.

מירום שיף: אחד אחרי השני.

מירום שיף: ולתת להם מענה אחר.

מירום שיף: כי זה יפה שנגיד מעמד המורה, וזה יפה שנחגוג את יום המורה פעמיים בשנה.

מירום שיף: אבל איך אנחנו יכולים להסתכל אחד לשני בעיניים, ולהסתכל על אותם מורים.

מירום שיף: כשמורה מגיע למערכת החינוך, חמשת אלפים שקל.

מירום שיף: אני לא יודע, הפקידה אצלי במשרד לא מרוויחה חמשת אלפים שקל.

מירום שיף: אני לא מעז לתת לה שכר כזה.

מירום שיף: אז המחנך של הילד שלי, זה מה שהוא אמור לקבל?

מירום שיף: למישהו זה נשמע הגיוני?

מירום שיף: בואו נשנה את זה, וביחד.

מירום שיף: אין ברירה.

מירום שיף: זה הדבר החשוב ביותר, בשביל החוסן הלאומי במדינת ישראל.

רם שפע: תודה רבה מירום.

רם שפע: הנהגת ההורים כבר הרבה זמן עושה עבודה טובה וחשובה.

רם שפע: ולא מוותרת לאף אחד.

רם שפע: גם לא לי בזמנו, וגם לא לשאר הגורמים במערכת.

רם שפע: ובאמת, זה התפקיד שלכם.

רם שפע: אתם צריכים להמשיך לזעוק את הזעקה, ולא לוותר לאף אחד.

רם שפע: לא לנו, לא לנציגי הממשלה.

רם שפע: זה תפקידם של ההורים, באמת לדאוג למערכת הזאת.

רם שפע: נמצא אתנו גם עומר שחר, יושב ראש מועצת התלמידים, וגם שותף מלא לדרך.

רם שפע: בבקשה.

עומר שחר: קודם כל אני חושב שזה דיון חשוב מאוד, טוב שהוא עולה עכשיו לפני סיום המושב הזה, ולקראת הסכמי השכר שנפתחים.

עומר שחר: לצערי היום, וכל מי שנמצא כאן יודע, שמעמד המורה הוא מאוד מאוד נמוך בתקופה הזאת, בטח אחרי הקורונה.

עומר שחר: רם, אם אתה זוכר בשנה שעברה הייתי בוועדה שלך, ועדת החינוך, ודיברנו על זה שבתקופת הקורונה המורים הפכו להיות שק החבטות הלאומי.

עומר שחר: כולם, מי שלא היה נראה לו, היו מאשימים את המורים ומדברים עלינו.

עומר שחר: על המורים כמובן.

רם שפע: אתה בהזדהות עמוקה עם המשימה, זה טוב.

עומר שחר: אני גם אגיד שאמא שלי מורה, אמנם היא מורה ותיקה, כבר הרבה שנים במערכת.

עומר שחר: אבל עדיין אני מבין שהמשרה של מורה זה לא, יש שעות שמשלמים לפי איך שמסתכלים על זה, זו משרה של עשרים וארבע-שבע, עבודה קשה מאוד, אתה צריך להיות מחוייב אליה במאה אחוז.

עומר שחר: ובשביל להיות מחוייב למשרה במאה אחוז אתה צריך שזאת תהיה העבודה היחידה שלך.

עומר שחר: שלא יהיו לך עוד דברים מסביב שתצטרך להסתכל עליהם, ובטח שלא תהיה מוטרד מהשלמת הכנסה כזו או אחרת.

עומר שחר: כנראה שאני לא מורה לחשבון, מתמטיקה ומספרים זה פחות הצד החזק שלי, אבל כולם יכולים להבין שהמשכורת של מורה היום ממש לא מתגמלת, ובטח ובטח של מורה צעיר.

עומר שחר: זה ממש לא מתחבר לעבודה שעושים.

עומר שחר: ואני חושב שמורים צעירים בעיקר צריכים לקבל המון תמיכה והרגשה שהם עצמאים בתוך המערכת.

עומר שחר: כי בסוף אדם שהוא מורה יש לו כל מיני יכולות שיכולות להגיע גם למקצועות אחרים, שהם קורצים יותר, ויש להם גם שוק מאוד גדול, ומקבלים שם שכר גבוה יותר.

עומר שחר: וכדי שהוא ירצה להישאר במקצוע הזה של הוראה ולהרגיש שהוא גם מתגמל אותו, אז זה לא רק השכר.

עומר שחר: שכר זה משהו מאוד חשוב, אבל הוא צריך להרגיש שהוא עצמאי, שהוא יכול ליצור דברים בעצמו.

עומר שחר: מירום דיבר על זה שאולי מנהלי בתי הספר צריכים להיות אלה שאחראים על השכר, אני חושב שזה נכון, אם תהיה להם את האוטונומיה הזאת.

עומר שחר: אבל גם למורה בכיתה צריכה להיות הרבה יותר אוטונומיה בעיניי.

עומר שחר: הוא צריך להיות סוג של המנהל של הכיתה, הוא לא צריך להיות זה שרק מעביר את השיעורים, אלא שיהיו לו את הכלים לחנך.

עומר שחר: להיות באמת מחנך.

עומר שחר: יש אותנו התלמידים, וצריך לעשות את זה.

עומר שחר: אני אגיד שדווקא מורים צעירים בעיניי הרבה פעמים קל לתלמידים יותר להתחבר אליהם, בגלל שהם מאוד קרובים אלינו בגיל או מאוד מבינים דברים שמורים ותיקים כנראה שלא יבינו.

עומר שחר: אם זה אינסטגרם, רשתות חברתיות, את האתגרים שלנו ביומיום, מצליחים להבין הרבה יותר מקרוב.

עומר שחר: וגם השחיקה, בסוף יש מורים שהם הרבה שנים במערכת, מסתכלים על מערכת החינוך בתקופה מסויימת בפחות עם ראש פתוח.

עומר שחר: ודווקא המורים הצעירים מגיעים לעשות משהו חדש, ואנחנו בתהליך הזה של לחדש את מערכת החינוך צריכים אותם יותר.

עומר שחר: אני לא אדבר יותר מידיי, כי יש פה הרבה אנשים.

עומר שחר: משפט אחרון שאני אגיד, סמדר, דיברת על זה שיש מחסור בכוח אדם.

עומר שחר: את מנהלת בתל אביב, אם אני לא טועה, בפריפריה זה הרבה יותר גרוע.

רם שפע: תודה רבה עומר.

רם שפע: כמו תמיד מייצג נאמנה את התלמידים.

רם שפע: איל, שאלה, הסיפור הזה של פריפריה ומרכז, אתה יכול להגיד על זה מילה, מה באמת המצב?

רם שפע: כי גם אני שומע כל מיני נתונים.

איל רם: בגדול החוסר הגדול הוא יותר במרכז, לא בפריפריה.

איל רם: מכיוון שככל שזה בעצם אל מול הזדמנויות אחרות שקיימות.

איל רם: הזדמנויות תעסוקתיות, בעיקר לצעירים.

איל רם: אז כעקרון ברמה העקרונית, אם נלך למחוזות ירושלים וצפון, יש שם פחות מחסור במורים מאשר בתל אביב ובמרכז.

איל רם: ברגע שהפריפריה היא פריפריה מאוד מרוחקת, והיא כבר במן משק עצמאי בפני עצמה, אז היא בעייתית.

איל רם: אם זה באילת, או בערבה התיכונה,

רם שפע: יש לנו פה נציגים ממצפה רמון.

איל רם: אז אני אומר, ממצפה רמון אז זה כאילו משק עצמאי.

איל רם: אפילו אם מישהו גר בבאר שבע אז רק לנסוע למצפה רמון זה שעה.

איל רם: אז זה גם שאלה, יש כל מיני סוגי פריפריות.

איל רם: וזה היה נכון, אני אומר, עד לפני שנתיים שלוש.

איל רם: במה שקורה לנו עכשיו זו כבר תופעה חובקת,

רם שפע: כלומר עד לא מזמן הפער היה בעיקר במרכז, עכשיו המחסור נהיה רוחבי.

איל רם: נכון ועוד פעם, לא בכל המגזרים, אבל אנחנו מדברים פה רק על המגזר היהודי, ובמגזר הערבי אנחנו נמצאים בעודף גדול יותר מאי פעם.

איל רם: משתי סיבות.

איל רם: אחת שבעצם דווקא שם הילודה נמצאת בירידה, ולכן אנחנו בעודף מורים ממש קשה.

איל רם: אני אומר קשה כי אנשים חדשים צעירים לא מצליחים כמעט בכלל להשתלב כי לא מתפנות משרות.

רם שפע: יש בזה משהו מאוד משמח, הרי קודם כל רמת הייצוג של סטודנטים וסטודנטיות ערבים במערכת ההשכלה הגבוהה עולה כל שנה, אנחנו מגיעים עכשיו בערך לייצוג כפי שהם באוכלוסיה, כמעט עשרים אחוז מהמערכת, אם אני לא טועה.

רם שפע: אז זה מצויין.

רם שפע: ואז הם כמובן גם הולכים הרבה למקצועות ההוראה, ואז יש הרבה יותר מורים ערבים, או מורות ערביות.

רם שפע: אבל מה לעשות, כל עוד אין מעברים בין הסקטורים אין יותר, המספרים לא גדלים.

רם שפע: אנחנו ניתקע יותר ויותר.

רם שפע: אז אולי אותם אלף שמונה מאות שדיברת עליהם קודם,

איל רם: הלוואי, אנחנו מאוד מנסים, כולל שאנחנו היום מעודדים ומתקצבים אפילו בעולם ההכשרה שהם יעשו עבודה מעשית כבר בבתי ספר יהודים כדי להשתפשף בדבר הזה.

רם שפע: אגב גם פה, זה אני אומר לך שירה, יכול להיות שבתוך ההסכם גם אפשר לייצר מרכיבים של כל מיני תוספות של מעברים, עם בונוסים והזדמנויות, וזה יכול גם לתת תמריץ משמעותי.

שירה גרוס: בהחלט, זה משהו שאנחנו גם מאוד רוצים לעשות.

רם שפע: זה מאוד משמעותי.

רם שפע: אני לא יודע איפה עומדים מורים חרדים בנושא הזה, אבל גם פה יש הזדמנות משמעותית.

איל רם: אנחנו בעיקר במורות חרדיות.

איל רם: מורים חרדים לא נמצא בעודף, מורות חרדיות נמצא בעודף.

איל רם: והזליגה שם, המעבר הוא לא תמיד פשוט גם בגלל טענות הדתה מהצד הזה.

איל רם: אז כמובן הגננת של הבת שלי שם, והכל נפלא ונהדר, אבל לא כולם רואים את זה באופן חיובי.

איל רם: אז גם זה מורכב.

איל רם: אבל תזכרו, יש פה עניין הרבה פעמים גם גיאוגרפי.

רם שפע: בהחלט.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נמצא אתנו אברום תומר, פורום קהלת, יש לי הזדמנות לאפשר לפורום קהלת להגיד דברים, ואולי אני אפילו אסכים איתם, אני לא אפספס את ההזדמנות הזאת.

אברום תומר: תודה על זכות הדיבור.

אברום תומר: קודם כל מעודד מאוד לשמוע את הדברים פה.

אברום תומר: אני מודה שחלק גדול מהנקודות אני לא צריך לחזור, כי הן נאמרו, זה מראה שיש איזה שהוא קונסנזוס.

אברום תומר: לגבי דברים שצריכים לקרות, וזה מעודד.

אברום תומר: יש לי תחושה שאולי הגורמים היחידים שיתנגדו לכל הנושא הזה, של ההגמשה, של הדיפרנציאליות בשכר, של הכוח של המנהל לתגמל, מי שיתנגד להם זה ארגונים, שאני לא רואה את השולחן שלכם, אבל לא שמעתי ששלחו לפה נציגים, ונראה לי שזה הנושא אולי הכי חשוב שמונח להם על השולחן לשנה הקרובה, וחבל שלא יכולנו לשמוע אותם, מה דעתם לגבי הפתרונות שעלו פה, כמעט מכל כיוון אפשרי בדיון הזה.

אברום תומר: ואני מקווה שבבוא המועד, כשהמשא ומתן יתחמם, כמה שיותר מהר, שבאמת הלחץ הזה יבוא לידי ביטוי, מכל הכיוונים.

אברום תומר: גם מהוועדה הזאת, ומכל הנציגים של הארגונים שביקרו פה, כדי לבצע את השינוי.

אברום תומר: זה לא יאומן, ב-2007 כבר יצא דו"ח מקינזי, שתורגם לעברית במיידית והראה שהדבר הכי חשוב כמעט משותף לכל מערכות החינוך המצטיינות זה באמת התגמול ההולם למורים צעירים.

אברום תומר: ואצלנו באמת איך שהוא זה קרה שבהסכמי השכר הקודמים מנסים לשפר את זה, אבל זה קצת מאוחר מידיי, ובאמת הוותק הפך להיות הגורם העיקרי, וזה משהו שיהיה חייב להשתנות.

אברום תומר: וכמובן התוספות של המנהל.

אברום תומר: אני אגיד פה משהו אולי קצת פרובוקטיבי,

רם שפע: למה מאוחר מידיי?

רם שפע: במובן הזה שבהסכם הקודם לא כללו את זה, אבל עכשיו אנחנו מסתכלים קדימה.

אברום תומר: שום דבר לא מאוחר מידיי, אבל אני ספק, ברור שצריך להשטיח את סולם השכר, ולתת יותר למתחילים.

אברום תומר: אבל אני לא רואה איזו שהיא סיטואציה שבה המורים ותיקים לא יקבלו.

אברום תומר: יש עוגה אחת לחלק, וזה משהו שלוקח הרבה שנים, כדי לשנות את הדברים האלה.

אברום תומר: מהפכות בהסכמי שכר זה משהו שהוא לא כל כך קורה, אבל אני מקווה, הלוואי ואני אתבדה.

רם שפע: אנחנו לא מזדהים עם הפסימיות הזאת, אבל בסדר, בבקשה.

אברום תומר: יש לנו רעיונות, אנחנו משתפים כל גורם שרוצה, אנחנו מאוד מפורטים מבחינת מה כדאי לעשות בהסכמי השכר כדי לתקן, ואנחנו בחשיבה מהפכנית שם.

אברום תומר: הלוואי שדברים ישתנו.

אברום תומר: זה תלוי בלחץ הציבורי שיהיה, ובלחץ של כל קהילה חינוכית.

אברום תומר: אני רק רוצה להגיד שבאמת אין מחסור, אם מסתכלים על כמות המורים בארץ בכללותה, ביחס לכמות התלמידים, לכאורה יש לנו המון מורים.

אברום תומר: יש לנו יחס תלמידים, יש מחקר שאני מוכן להעביר למי שרוצה, שאנחנו גם ביחס למדינות אחרות יחס התלמידים למורה פה הוא נמוך.

אברום תומר: זאת אומרת מעט תלמידים על כל מורה.

אברום תומר: הבעיה היא שהמשאב של המורים בארץ מנוהל בצורה ריכוזית, זו כמעט המדינה היחידה בעולם המפותח שבה כל עובדי ההוראה מועסקים מלמעלה על ידי משרד החינוך.

אברום תומר: ברוב המקומות זה על ידי בתי הספר, על ידי הרשויות המקומיות שמוד מעורבות בדבר הזה.

אברום תומר: אין שום היגיון בזה שהמחלקות, מחלקות של הרשויות המקומיות ינהלו את כל הנושא של הגננות.

אברום תומר: אבל הגורם המעסיק יהיה משרד החינוך, וזה נופל בין הכסאות, והגננת לא יודעת מי אבא ומי אמא שלה.

אברום תומר: אז דיברו פה הרבה על מורים, אבל המצב של הגננות הוא לא פחות קשה היום, גם בהיבט של מחסור, של תנאים, מצב מאוד קשה.

אברום תומר: אני חושב שזו שאיפה, אפרופו חשיבה מהפכנית, אני חושב שביום שבו, כל הנושא של העסקה, גם של מנהלים אגב, יש חסמי כניסה גדולים לנושא של הניהול, וגם הוא נעשה בצורה ריכוזית, וארוכה מידיי, ובסוף הרבה מנהלים בסוף מתי הם נכנסים, באוגוסט, בשבועות האחרונים, כי הם נכנסים על תקן כביכול זמני, כי לא מצאו דרך המכרז.

אברום תומר: יש בזה כשלים שאין להם אח ורע בעולם.

אברום תומר: צריך להוריד את הדברים למטה.

אברום תומר: כשמשאב מנוהל על ידי המדינה הוא מנוהל בשלומיאליות.

אברום תומר: בצורה לא יעילה.

אברום תומר: וזה נכון גם למשאב אנושי.

אברום תומר: אני מקווה שכמה שיותר מהר, כמו במדינות אחרות, הרשויות ייכנסו לעניין הזה הרבה יותר חזק, ובתי הספר עצמם.

אברום תומר: בתי ספר היום, כשהם רוצים לתת תוספות שכר, יש להם בעיה משפטית לעשות את זה.

אברום תומר: הם לא גוף מעסיק.

אברום תומר: הכל צריך להיות או דרך עמותה, או דרך רשות מקומית.

אברום תומר: צריך להפוך את בתי הספר לישויות משפטיות עצמאיות, שיהיה להם את היכולת באמת, גם שאם שנה הבאה יהיה להם, כמו שמנכ"לית משרד החינוך אמרה, שיהיה מיליון שקל לכל בית ספר, אז כבר דו"ח דברת מ-2005 הציע שהכסף הזה יוכל לשמש גם להעסקה, גם לתוספות שכר, בעיקר בפריפריה.

אברום תומר: צריך לוודא שבתי ספר יוכלו להשתמש, בכסף הגמיש הזה, גם לתוספות למורים, כמו שיולי תמיר הציעה.

אברום תומר: גם שהתפקידים, שבהם למנהל, שיהיה יותר כסף לתוספות לתפקידים, שהתפקידים יהיו יותר גמישים, ושגם כן יאפשרו למנהל להשפיע על התגמול של המורים הצעירים.

אברום תומר: אני מקווה שהדברים האלה יגיעו גם למשא ומתן.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: כדי שלא יווצר פה רושם שאנחנו יותר מידיי מסכימים, אין ברירה, בוער בי להגיד, אני מתכוון, ברמה האישית, ואני שמעתי את זה מכולם, באמת לעודד ולדחוף לדיפרנציאציה בהסכם הזה.

רם שפע: זה ברור שאחת המטרות הגדולות בהסכם, והוא יימדד גם על פי זה, האם הוא הצליח באופן משמעותי להעלות את השכר של המורים המתחילים.

רם שפע: ובאופן כללי לתגמל בעוד אמצעים.

רם שפע: רק חשוב לי להגיד, פה אני אומר את זה לכולם, לתפיסת עולמי, גמישות ואוטונומיה זה דבר מצויין, אבל בסוף אנחנו מדברים על משרד חינוך של מדינה, שמקנה את הערכים הכי קריטיים לילדים ולילדות שלנו.

רם שפע: וצריך לשים לב איפה אנחנו חוצים את הגבול בין גמישות והרחבת האוטונומיה לבין הפרטה, שהיא מצב שיכול להוביל אותנו למקומות מסוכנים.

רם שפע: אני לא רוצה להתחיל לספר על כל השירותים הרווחתיים שהמדינה הפריטה בשנים האחרונות, ומה זה עשה לחלק מהשירותים, שהיום אנחנו מנסים לראות איך מחדש אני מצליח לדאוג לטיפול פסיכולוגי, שלא יחכו שנים בתור.

רם שפע: אז אני רק שם את זה פה, צריך להגמיש, צריך אוטונומיה.

אברום תומר: אם אפשר רק משפט אחד על זה רם, אנחנו רוצים ללמוד ממדינות שלוקחות את החינוך בצורה,

רם שפע: לכן אמרתי, לא בצחוק, אנחנו בהסכמה פה.

רם שפע: כלומר גמישות, בהקשר הזה, היא מצויינת.

רם שפע: אני רק רוצה להגיד שצריך לשים לב איפה הקו עובר, שלא נגזים בנושא הזה.

רם שפע: אבל תודה רבה, ממש.

רם שפע: נעבור עכשיו לד"ר דוד מעגן, מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שגם לך יש כמה נתונים להציג, ותודה רבה לך שאתה מצטרף אלינו.

רם שפע: בבקשה.

דוד מעגן: אני רוצה רק לומר כמה מלים על הנושא של עזיבת מורים חדשים, נשירת מורים חדשים.

דוד מעגן: בסך הכל זו תופעה שהיא מאוד משמעותית, בעיקר בחמש שנים הראשונות.

דוד מעגן: אנחנו יכולים לראות את הנתונים באמת כעבור השנה הראשונה, יש נשירה גדולה, עזיבה גדולה של מורים.

דוד מעגן: כעבור שנה, שנתיים אנחנו יכולים לראות שזה בעצם הולך, כעבור חמש שנים, די מתכנס לאחוז אחד שעוזב את המקצוע.

דוד מעגן: אנחנו מציגים כאן נתונים של בעצם שני עשורים בממוצע.

דוד מעגן: זה תהליך העזיבה שאנחנו מזהים בנתונים לאורך השנים.

דוד מעגן: זה די חוזר על עצמו, די עקבי.

רם שפע: זה נתונים שאתם הצגתם כבר, או שיצרתם את זה עכשיו?

דוד מעגן: הנתונים האלו, נתונים כאלו ואחרים על עזיבת מורים חדשים מוצגים כל הזמן, בין אם בהודעות לתקשורת, בסקירות, לגורמי מקצוע במשרד החינוך, לגורמים אחרים.

דוד מעגן: אבל שוב, זה בעצם ההתנהלות.

דוד מעגן: עכשיו אני חייב לומר גם ולציין, אני מניח שאין לנו מידע על מקצועות דומים, אחרים, בשוק העבודה.

דוד מעגן: אבל אני מניח שגם במקצועות אחרים ותחומי עיסוק אחרים התופעה הזו חוזרת על עצמה.

דוד מעגן: סביר להניח שבכל מקצוע יש איזה אחוז נשירה בשנים הראשונות, אבל לא יודע לומר אם זו בעיה מאוד אקוטית לגבי מורים בשונה ממקצועות אחרים.

איל רם: גרפים זה תלוי תמיד איך מראים אותם.

איל רם: אני אומר, הנתון שנראה פה, אגב אני חושב שהמציאות הנוכחית היא יותר גרועה, אבל לפי הגרף זה שנים עשר אחוז בשנה ראשונה, זאת אומרת עשרה מורים נכנסו, פחות או יותר אחד עזב בשנה הראשונה.

איל רם: תחשבו על כל מקצוע שהוא, אנחנו ביחס לעולם לא מאוד שונים בדבר הזה.

איל רם: דוד יאשר את זה אני חושב, אנחנו מדברים על זה לא מעט.

דוד מעגן: התופעה הזו בסך הכל קיימת בהרבה מדינות בעולם, אנחנו לא חריגים בנושא הזה.

דוד מעגן: אין לנו איזו בעיה קריטית בישראל.

דוד מעגן: אני חושב שזו תופעה קיימת.

דוד מעגן: אבל אני רוצה להראות כמה נתונים מעודדים ברשותכם, אם נתקדם לשקף הבא.

דוד מעגן: בגדול מה שאנחנו רואים שבהשוואה לשנות התשעים יש כאן מגמת ירידה.

דוד מעגן: כאן אנחנו מציגים בעצם את אחוז המורים שעוזבים בתוך חמש שנים ראשונות.

דוד מעגן: זה עמד על עשירם וחמישה, עשרים ושבעה אחוז.

דוד מעגן: וזה התכנס לכיוון העשרים אחוז בשנים האחרונות.

דוד מעגן: בעשור האחרון.

דוד מעגן: אני חושב שיש כאן איזה גורם שהשפיע כאן על התהליך הזה, ואיל יוכל לומר על זה מילה.

דוד מעגן: זה בעצם תהליך ההתמחות של מורים חדשים.

דוד מעגן: שאני חושב שבמידה מסויימת צמצם גם את החוסר ודאות מצד המורים החדשים.

דוד מעגן: כי השנת התמחות בעצם אפשרה להם להבין לאן הם נכנסים.

דוד מעגן: וגם מבחינת בתי הספר.

דוד מעגן: ובמובן הזה התמחות, אני חושב, תהליך הסטאז',

איל רם: אני אגיד שבאמת דיון קשה, אבל ככה רגע אם אומרים משהו חיובי, אז ב-2018 פורסם דו"ח של ה-OECD, שהראה שמדינת ישראל היא המדינה במקום הרביעי לחיוב בעולם מבחינת כמות התמיכה במורים חדשים.

רם שפע: איזה פרמטרים זה מדד?

איל רם: בעיקר ראיונות עם מורים, שסיפרו מה יש להם.

איל רם: זאת אומרת מבחינת ההתמחות היא באמת מאוד סייעה לדבר הזה.

איל רם: כמובן פה זה 2014, אני חושב שמאז,

רם שפע: אני חושב שהסוף של הגרף של 2014 מלמד אולי על המצב, ואם אנחנו בראש רואים איפה אנחנו נמצאים עכשיו, זה מצב קשה.

דוד מעגן: אני ברשות

דוד מעגן: כם הייתי עובר לשקף הבא, כי אני חושב שבשקף הבא הדברים הרבה יותר ברורים.

דוד מעגן: בעצם אנחנו השווינו כאן את שיעורי העזיבה של מורים בחמש שנים הראשונות.

דוד מעגן: בעשור האחרון לעומת מה שהיה בעשור של שנות התשעים.

דוד מעגן: ואתם יכולים לראות בצורה מאוד ברורה, בעצם ירידה, אפילו הייתי אומר ירידה דרמטית באחוזי הנשירה של מורים חדשים.

דוד מעגן: יש כאן שיפור משמעותי, גם בסך הכל, במגזר הערבי והחרדי יש מגמת עלייה, אבל בעיקר מרבית המערכת אנחנו רואים ירידה משמעותית באחוזי הנשירה של מורים חדשים.

דוד מעגן: וזה נתון שבסך הכל, לטעמי, מאוד מעודד.

דוד מעגן: כמה מתוכם בעצם שורדים את החמש שנים הראשונות, וזה השלב הקריטי.

דוד מעגן: כי ברגע ששורדים את החמש שנים הראשונות, האחוז שעוזב הוא כבר הרבה יותר קטן, והולך ומתכנס לכיוון האפס.

דוד מעגן: אז אני חושב שזה נתונים מעודדים, במגזר הממלכתי.

רם שפע: אתה יודע להגיד מילה, השוואה מצויינת וחשובה אבל היא בכל זאת נוגעת ל-2010-2014.

רם שפע: אני מניח שיש מגמות אחרות מאז.

רם שפע: אתה יודע להגיד מה הן?

דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים על נשירה בתוך חמש שנים זה מגביל אותנו באפשרויות.

דוד מעגן: אני רק אומר, על מנת להבטיח שאין מצב שמורה עוזב לשנה אחת וחוזר, זו תופעה שקיימת, די שכיחה במערכת, אנחנו לוקחים מקדם בטחון,

איל רם: בעצם 2014 זה 2019 אתה מתכוון?

דוד מעגן: נכון.

דוד מעגן: זה הנתון הכי מעודכן שיש כרגע.

דוד מעגן: אבל אם תסתכל על נשירה כעבור שנה, גם זה נתון שאפשר להסתכל.

דוד מעגן: ברשות

דוד מעגן: כם הייתי רוצה להציע איזה שהם הסברים קלים למה התופעה הזאת קורית.

דוד מעגן: לא כל כך ברור העניין הזה.

דוד מעגן: אני חושב, כמו בכל תחום, ככל שהיקף המשרה של אדם שנכנס לתעסוקה הוא יותר גבוה, הוא יותר מחוייב ויותר מוטמע במקצוע.

דוד מעגן: ולכן מה שאנחנו רואים שאחוזי הנשירה של מורים חדשים מאוד מושפעים מהיקפי המשרה.

דוד מעגן: וצריך לזכור שמורים חדשים בתחילת הקריירה, וזה איל יכול גם כן להעיד על זה, הם לא מקבלים אחוזי משרה משמעותיים.

דוד מעגן: לפעמים זה שישים אחוז, חמישים אחוז, ארבעים אחוז.

דוד מעגן: ולכן בעצם המחוייבות שלהם, אל תשכחו שאנשים צריכים להתפרנס.

דוד מעגן: ברגע שהם עובדים בהיקפי משרה נמוכים, כי המערכת לא מסוגלת להציע להם היקפי משרה מלאים, עבודה מלאה, אז באופן טבעי זה יוצר תופעה של זליגת האנשים למקצועות אחרים, ועזיבת המערכת.

דוד מעגן: זו אינדיקציה שהייתי לוקח אותה בחשבון, אם אפשר ככל שההיקף משרה יותר גבוהה אז שיעורי ההתמדה יותר גבוהים.

דוד מעגן: זה אנחנו מצאנו בהרבה נתונים שניתחנו.

דוד מעגן: כאן אנחנו רואים בדיוק את התהליך שדיברתי עליו, את ההבדלים בשיעורי העזיבה של מורים כעבור שנה לפי התמחות.

דוד מעגן: זה הבדלים דרמטיים.

דוד מעגן: מורים חדשים שלא עברו התמחות, ואני אומר, דיברו כאן לפני כן מנהלות בתי ספר, וכן הלאה, שהן מגייסות מורים מכל הבא ליד.

דוד מעגן: וצריך לזכור, ברגע שמגייסים מורים שלא עברו את התהליך הסדור, של הכשרה, התמחות וכן הלאה, התופעה הזו של נשירה היא הרבה יותר משמעותית.

דוד מעגן: וזה מה שאנחנו רואים, בשני המגזרים אגב.

רם שפע: אנחנו יודעים להגיד, סליחה שאני קוטע אותך הרבה, אני שואל אותך, ואולי איל יודע, אנחנו יודעים להגיד אם יש מגמה גדולה של מורים שנכנסים למערכת בלי הכשרה?

רם שפע: כלומר אנשים שנכנסים למערכת בלי הכשרה?

איל רם: אני אגיד שחלק, דוד אתה תגיד את זה בנתונים שיש לך, אני אגיד ברמת מדיניות.

איל רם: ברמת מדיניות לפני שש שנים בעצם התחלנו לעצור מגמה שהיתה תמיד שאנשים נכנסו בלי הכשרה.

איל רם: לא היתה מדידה לזה.

איל רם: לכן יש לנו הרבה יותר מדידה.

איל רם: בודדים נכנסים, התופעה של סטודנטים שכבר מתחילים להיות מורים עוד לפני שהם סיימו את ההכשרה נמצאת בשנתיים האחרונות בעליה.

דוד מעגן: אני ברשותך איל רוצה רק להוסיף, שוב, תזכרו, אנחנו מדברים הרבה, המערכת מתייחסת לחינוך הרשמי.

דוד מעגן: צריך לזכור שיש מערכת שלמה של החינוך המוכר שאינו רשמי, שזה בעיקר התיכונים, אבל לא רק.

דוד מעגן: ושם התהליכים הם מאוד שונים.

דוד מעגן: מנהל בית ספר תיכון, ברצותו, והוא חייב לגייס מורה למתמטיקה, מורה לפיזיקה, מדעי המחשב וכן הלאה, הוא מגייס בוגרי אוניברסיטאות, בלתי תלוי, הם עברו הכשרה לא רעה, הסבת אקדמאים וכן הלאה.

דוד מעגן: אני רק אומר, תזכרו שיש כאן

דוד מעגן: מערכת שלמה של התיכונים, שהיא פועלת במידה מסויימת בחלל אחר.

דוד מעגן: ולא כל מה שקשור למשרד החינוך.

דוד מעגן: משרד החינוך מקצה את המורים בחינוך הרשמי ליסודי, לחטיבות ביניים, לגנים.

דוד מעגן: אבל בתיכונים זו מערכת די עצמאית, והם מגייסים את המורים.

דוד מעגן: ואני רוצה לומר בהקשר הזה, כשאנחנו מסתכלים על מקורות הגיוס של מורים חדשים, צריך לזכור שלא מעט מקבלי תואר, בוגרי אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות נכנסים בעיקר לחינוך התיכוני, ולא דרך ערוצי ההכשרה.

דוד מעגן: זה בדיוק ההבדל.

דוד מעגן: אנחנו כאן עשינו השוואה בין ערוצי ההכשרה להוראה, אם זה תעודות הוראה מהאוניברסיטאות, הסבות אקדמאים להוראה, המכללות האקדמיות לחינוך.

דוד מעגן: אנחנו יכולים לראות שביניהם אין הבדל כזה גדול באחוזי הנשירה בתוך חמש שנים.

דוד מעגן: פלוס מינוס כולם נראים אותו הדבר.

דוד מעגן: הבעיה בכל אלו שמגיעים לא מהערוצים האלה.

דוד מעגן: ושם אחוזי הנשירה מאוד גבוהים.

דוד מעגן: פי שתיים, ואפילו פי שלוש.

דוד מעגן: זה ההבדל הדרמטי לדעתי.

רם שפע: בגלל זה שאלתי אם יש מגמה של עלייה במספר האנשים שנכנסים למערכת והם לא מורים, כי אם העזיבה שלהם הרבה יותר גדולה זה יוצר עיוות מצב מאוד לא טוב.

דוד מעגן: כשחסרים להם מורים אז הם מגייסים.

דוד מעגן: ואני אומר, שוב, צריך לזכור, הרבה היבטים לבעיה הזו.

דוד מעגן: המערכת האוניברסיטאית לא מכשירה מורים לתחומי הפיזיקה, למתמטיקה, אנחנו מסתכלים על מקבלי תעודות הוראה, באוניברסיטאות מעט מאוד מקבלי תעודות הוראה, בתחומים שבהם יש ביקוש בתיכונים.

דוד מעגן: מבחינתי אני אסתפק בדברים האלו, אני חושב שהם בסך הכל די הסבירו את התמונה.

דוד מעגן: יש כאן עוד היבטים שקשורים לשכר של מורים.

דוד מעגן: אני אומר, הפער בשכר בין מורים צעירים, בתחילת הקריירה, למורים בשיא הקריירה, גם לפני עשרים שנה הוא עמד על פי שתיים.

דוד מעגן: היום, בשנים האחרונות, הוא הולך וגדל לכיוון הפי שתיים ורבע.

רם שפע: אני ראיתי אפילו נתונים יותר גבוהים.

איל רם: זה כאילו הולך ומחריף בגלל הסכמים קודמים, כי הוותק עולה ואז הפער ממשיך לעלות.

איל רם: גם מה ששירה אמרה, שההסכם האחרון הוא באמת, של עוז ותמורה, מתחיל לומר את זה לראשונה.

דוד מעגן: במובן הזה אנחנו חייבים לומר עוד נקודה אחת, שבהשוואה למדינות ה-OECD פערי השכר בין מורים צעירים לותיקים הם כמעט הכי גדולים ב-OECD וצריך לקחת את זה בחשבון.

דוד מעגן: ורפורמת השכר, שתי הרפורמות המובילות – אופק חדש ועוז ותמורה, לא עשו טוב לעניין הזה, וקצת הרחיבו את הפערים, בין מורים צעירים לותיקים.

דוד מעגן: אני סיימתי, תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: זה היה חשוב, ונתן לנו העמקה.

רם שפע: יש לנו עוד כמה דוברים אחרונים.

רם שפע: צליל תמיר, בבקשה.

רם שפע: צריך להגיד בשביל הגילוי הנאות שגם שיתפנו פעולה כסטודנטים, וגם למדנו יחד בסמינר הקיבוצים, אי אז.

רם שפע: אז רק נציין זאת.

רם שפע: בבקשה.

צליל תמיר: תודה על הזכות לדבר.

צליל תמיר: אני מורה זו השנה השמינית.

צליל תמיר: דיברו קודם על השתלמויות של מורים, זה באמת מאוד חשוב.

צליל תמיר: אז אני גם מורה, גם מחנך וגם כל מיני תפקידים בבית הספר שלקחתי על עצמי לאורך השנים, וגם בעיקר אני חונך מורים חדשים בבית הספר, גם סטודנטים להוראה.

צליל תמיר: ומעבר לנתונים ששמענו עכשיו, אני בעיקר שומע את המורים, ואני יודע מההיכרים שלי עם כל החברים שלי המורים ועם עצמי.

צליל תמיר: קודם כל זה מדהים שיש פה קונצנזוס בין אנשי השטח, שהוא די מדהים והוא הגיוני, אבל זה רק מדגיש את הפער בין השטח לבין מה שקורה בפועל, וכמה הדברים לא משתנים, למרות שיש כזה קונצנזוס רחב בין כל אנשי השטח.

צליל תמיר: ובאמת, אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו, שאני באמת מסכים איתם, אני אתמקד במשהו אחד.

צליל תמיר: יש פה שני סוגים של שיח שצריכים להשתנות בהקדם, והם ישפיעו בעיניי גם על המציאות בשטח.

צליל תמיר: ויש את השיח הציבורי שדיברנו עליו של המורה כבייביסיטר, שמדי פעם בא בדרישות, לכסף, ובאמת זה מה שאנחנו רואים מהנציגים שלנו בתקשורת, וזה מאוד מאוד בעייתי.

צליל תמיר: ויש את השיח הפנימי שלנו, של מערכת החינוך, שהוא שיח של הישרדות של המורים החדשים, שהוא גם מאוד מאוד בעייתי.

צליל תמיר: הוא מציאותי, אבל הוא בעייתי והוא לא יכול להמשיך.

צליל תמיר: ובאמת השיח הזה, והשינוי של השיח, הוא קריטי להמשך של למשוך אנשים איכותיים להוראה.

צליל תמיר: למדו איתי אנשים מאוד מאוד איכותיים חינוך.

צליל תמיר: לא כולם המשיכו, ואנשים מאוד מאוד טובים לא המשיכו.

צליל תמיר: ויש פה פער.

צליל תמיר: אז באמת הפער של המעמד החברתי צריכים לפתור אותו בעניינים של שכר, ודיברו על זה פה אנשים שמבינים בזה הרבה יותר ממני, וזה מאוד מאוד חשוב.

צליל תמיר: רק להבין את האבסורד, מורה חדש, מורה צעיר חדש שנכנס למערכת, אם יש לו מזל והוא מקבל אפשרות להגדיל את המשרה שלו זה אומר שהוא ייקח הרבה מאוד שעות, כשהוא חסר ניסיון, והרבה תפקידים, רק כדי להגיע לאיזה שהוא רף שכר נורמלי, שמורים ותיקים, שעושים הרבה הרבה פחות, והם דווקא אלה עם הניסיון, ירוויחו יותר ממנו בסופו של דבר.

צליל תמיר: אז גם על זה צריך לחשוב, כי אנחנו רוצים שמורה חדש יעבוד משרה מלאה, מצד שני צריך גם ניסיון כדי לעשות את כל התפקידים האלה ולא להישחק על השנה הראשונה שלו.

צליל תמיר: אבל באמת החלק שאני יותר רוצה להתמקד בו זה העניין של ההישרדות בתוך המערכת.

צליל תמיר: והוא מתחיל כבר מהשנים בסמינר, ובהתנסות, ובסטאז'.

צליל תמיר: ובאמת יש פער, ואני לא יודע מי דיבר על זה קודם, לדעתי טל, על זה שאנחנו מתעסקים הרבה יותר מידיי בנושא הדידקטי בתוך הסמינר, והרבה פחות על מה מורה עושה בפועל עם עצמו.

צליל תמיר: ובאמת יש פה פער מאוד מאוד גדול.

צליל תמיר: גם אפילו בשנת התנסות בעצם מורה מעביר שיעור פעם אחת, אולי פעמיים.

צליל תמיר: לא מדברים איתו בכלל על התנאים שלו.

צליל תמיר: המערכת מאוד מאוד לא שקופה בפניו.

צליל תמיר: וזה משהו שאפשר וחייבים לעבוד עליו.

צליל תמיר: ברגע שאנחנו רוצים שמורה לא יעבור למצב של הישרדות, אנחנו צריכים לתת לו כלים שהוא יוכל לשלוט בחיים שלו, במקצוע שלו, וכדי לתת לו שליטה צריך לתת לו שקיפות.

צליל תמיר: צריך לתת לו אפשרות לשלוט בגורל שלו.

צליל תמיר: כרגע, המורים שנכנסים, ובאמת אני חונך אותם שנה אחרי שנה, המון מורים, השיח הוא שאנחנו לא מבינים מה קורה, אנחנו לא יודעים איך המערכת בנוייה.

צליל תמיר: ואפילו התלוש שכר, אם מסתכלים עליו, זה התלוש שכר הכי הזוי מהבחינה הזאת.

צליל תמיר: יש בו המון נתונים, המון מספרים, אפילו אני עם הניסיון, גם אני לפעמים יש סעיפים בתוך השכר שלי, וגם אני מאלה שעובדים גם בעוז לתמורה וגם באופן חדש, זה בלתי נסבל, המציאות הזאת.

צליל תמיר: ובאמת אנחנו חייבים לטפל בעניין של השקיפות.

צליל תמיר: הפערים בין משרד החינוך לבין השטח הם עצומים.

צליל תמיר: מורה שצריך להגיע אפילו למשרד בשביל משהו רוב הפעמים חוזר עם הזנב בין הרגליים, כי הוא לא הגיע בזמן הנכון, בשעה הנכונה, והוא לא מדבר עם הבנאדם הנכון, באמת זה פערים קטנים כאלה שאני סתם זורק, משיחות עם מורים, אבל הדברים האלה נצברים.

צליל תמיר: וזה ביחד עם תנאי העסקה קשים, ובאמת יש פה המון דברים שלמנהלים המדהימים אין מה לעשות עם זה.

צליל תמיר: כי יש פה פערים שהם הרבה מעבר אליהם.

צליל תמיר: זה קריטי.

צליל תמיר: זה מה שאני רציתי להתמקד בו, וזה דברים שלדעתי אפשר וצריך לשנות, גם מהרמה של הסמינרים, והפיקוח עליהם, וגם מהרמה של השנים הראשונות.

צליל תמיר: ובאמת הדבר שלדעתי בתי ספר עושים, לפחות בית הספר שלי עושה, ואני לא יודע כמה הדבר הזה מתוקצב, ובעצם מוערך על ידי משרד החינוך, זה העניין של החניכה.

צליל תמיר: האפשרות לתת חניכה בפועל למורים חדשים, וקבוצות תמיכה בתוך בית הספר, בקבוצות עירוניות.

צליל תמיר: החניכה הזאת, אם דיברנו קודם על העניין של מורה נותן הרבה יותר מהדידקטיקה, שזה עולם ישן, למקום הרגשי, המקום שאני נותן תמיכה רגשית בתור מחנך גם להורים, וגם לתלמידים, באמת תמיכה משפחתית הרבה פעמים.

צליל תמיר: אני הייתי מחנך שש שנים ברציפות עכשיו, והתמיכה הרגשית הזאת היא משהו מאוד מאוד משמעותי.

צליל תמיר: המחנך צריך לקבל תמיכה רגשית מבית הספר, וגם מהמערכת, אחרת הוא שוב פעם יעבור למקום של הישרדות.

צליל תמיר: בעיניי, חוץ מהעניין של השכר, ששוב, גדול עליי, כל שאר הדברים שהזכרתי פה זה דברים פתירים, דברים שאפשר לטפל בהם מייד, בלי הסכמי שכר עם משרד האוצר.

צליל תמיר: וחשוב לעשות את זה עכשיו.

צליל תמיר: הקורונה, כמו שאמרו פה קודם, היא פשוט שמה לנו את הכל במין התפוצצות כזאת, היא לא באמת שינתה שום דבר.

צליל תמיר: השיח הזה כבר היה קודם, ועכשיו זה פשוט התפוצץ.

רם שפע: היא הדגישה, והכל התפוצץ לנו בפרצוף.

רם שפע: נראה לי שאמרת את זה מצויין.

רם שפע: זה היה נראה לי מובן מאליו, אז לא אמרתי את זה בהתחלה, אבל אם מישהו במקרה בדיון הזה ולא יודע, אז גם אני חלק מהסטטיסטיקה.

רם שפע: למדתי הוראה, עשיתי סטאז', ואחריו שוב, הגעתי פה לאירוע הזה.

רם שפע: אבל רוב חבריי הטובים, חלקם עזבו, חלקם לא, אבל מרגישים את אותן תחושות קשות, שכל המורים בעצם שדיברו פה מדברים עליהן, של תחושת השרידות.

רם שפע: אגב משלל בעיות.

רם שפע: אבל תחושת השרידות היא שלעצמה בעיה כשאנחנו מדברים על מורה שצריך לקום בבוקר, עם איזו תשוקה אדירה לתת את כל מה שיש לו לתלמידים, שגם הם נמצאים במצוקה.

רם שפע: אז אולי שם אחת הבעיות הקשות שלנו ביותר.

רם שפע: הצטרף אלינו ידידי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה אדוני היושב ראש, על הדיון החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו במרתון של ועדות היום, אז אני באתי בכל זאת לאור חשיבות הנושא.

רם שפע: סגרת את חוק האזרחות?

אוסאמה סעדי: תסגרו ביניכם קודם.

אוסאמה סעדי: העניין הזה של המורים וצעירים וצעירות, אני מדבר על החברה הערבית, שיש לנו כמעט חמש עשרה אלף מורים ומורות שהם מובטלים.

אוסאמה סעדי: וכמובן שכולם צעירים וצעירות, בתחילת דרכם, אחרי שלמדו שלוש שנים, במכללות, באוניברסיטאות, עשו תעודת הוראה.

אוסאמה סעדי: אתה היית יו"ר התאחדות הסטודנטים, ואני הייתי יו"ר התאחדות הסטודנטים הערבים, ואנחנו יודעים מה זה סטודנט, ומה זה השקעה, והשקעה כספית, והשקעה מבחינת מאמץ וזמן ומשפחות שמצפות לסיום התואר.

אוסאמה סעדי: והם מסיימים את התואר, ואחרי זה מובטלים.

אוסאמה סעדי: לא עובדים.

אוסאמה סעדי: אנחנו מעלים את הסוגיה הזו שנים כבר, ואין פתרון.

אוסאמה סעדי: ואז אומרים תעשו הסבה.

אוסאמה סעדי: אז תציעו הסבה.

אוסאמה סעדי: אם יש אפשרות לעשות הסבה תציעו הסבה למורים ולמורות האלה.

אוסאמה סעדי: יש מחסור, אתה יודע, הייתי יו"ר ועדת חינוך וקיימנו כמה דיונים, יש מחסור במורים ומורות בחברה ובבתי ספר יהודיים.

אוסאמה סעדי: אז אפשר לקלוט, היום אין שום בעיה, יש נכונות מצד רובם של המורים והמורות לבוא וללמד.

אוסאמה סעדי: והם מלמדים את כל המקצועות.

אוסאמה סעדי: וסיימו תעודות הוראה.

אוסאמה סעדי: והם מחכים להזדמנות שלהם לשלב אותם בתוך מערכת החינוך.

אוסאמה סעדי: ואני אישית, שהתעסקתי בנושא הזה של העברות של מורים ומורות מהדרום לצפון, בסוף הפתרון היה שקלטו את המורים והמורות האלה בבתי ספר יהודים.

אוסאמה סעדי: וזה אולי בסמוך למקום המגורים שלהם, אבל זה יותר פי כמה קל מאשר לאותה מורה או אותו מורה, ויש כאלה אדוני היושב ראש, שיוצאים כל יום מהצפון, מהמרכז, לדרום, ובחזרה.

אוסאמה סעדי: יש מורות נשואות, שאני יודע שהן יוצאות בשעה חמש, חמש וחצי בבוקר, על מנת להגיע בשבע וחצי, רבע לשמונה.

אוסאמה סעדי: מסיימות את יום הלימודים וחוזרות חזרה לבית שלהן, והן אמהות לילדים.

אוסאמה סעדי: איזה חיים אלה.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, כאשר יש מחסור, ומחפשים מורים ומורות, בבקשה, זה חלק מהפתרון.

אוסאמה סעדי: הסבה זה חלק מהפתרון.

אוסאמה סעדי: אולי הוצאה של חלק מהמורים שיש להם ותק,

רם שפע: אני לא רוצה לקטוע אותך, אבל אני רוצה לתת רעיון שנאמר כאן קודם.

רם שפע: דיברנו על הנושא הזה, כי הוא מטריד את כולנו.

רם שפע: אחד הכלים שדיברנו עליהם פה, לקראת הסכם שכר חדש שאמור להתהוות בתקופה הקרובה, זה לייצר גם תמריצים למורים ומורות ערביות שבעצם מובטלות בגלל שאין מקום, ללמד בבתי ספר יהודיים.

אוסאמה סעדי: זה אחד מהפתרונות.

אוסאמה סעדי: פתרון אחר, יש כאלה שכבר מלמדים עשרים שנה, עשרים וחמש שנה, שלושים שנה, ועוד לא הגיעו לגיל הפנסיה.

אוסאמה סעדי: אז אפשר גם לתת פנסיה למורים ולמורות האלה, ולצאת, ולעשות הסבה למשהו אחר אחרי שהם כבר לימדו שלושים שנה ועשרים וחמש שנה, ולקלוט את המורים והמורות הצעירים, עם מרץ חדש.

רם שפע: אולי נעשה להם כמו בצבא, הם יצאו לפנסיה בגיל ארבעים ושתיים, הכל יהיה יותר פשוט.

אוסאמה סעדי: הלוואי שיקבלו פנסיה כמו בצבא.

אוסאמה סעדי: אנחנו באותו צד בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני אדוני היושב ראש, טוב שאתה מעלה את הסוגיה הזו ואת הנושא החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: באמת מדובר, אם רק בחברה הערבית יש לנו כמעט חמישה עשר אלף, אז בחברה בכלל יש עוד עשרות אלפים, וצריך למצוא תעסוקה.

אוסאמה סעדי: כי בלי תעסוקה מה יש לצעירים האלה לעשות?

אוסאמה סעדי: אבטלה, ועוד פנאי ועוד פנאי.

אוסאמה סעדי: ולכן יש לנו אלימות,

רם שפע: ואז יש אלימות, ואז מתפלאים למה יש פשע.

רם שפע: וכשאני אומר כל פעם מחדש, כשמדברים על פשיעה בחברה הערבית, וחושבים שאם יוציאו נשק הכל יהיה בסדר, לא, זה מתחיל בחינוך, והפערים שם.

רם שפע: ושלא נדבר על תחבורה בתוך הערים, ואז תעסוקה.

רם שפע: הכל ביחד מייצר את המצב הקשה שאנחנו נמצאים בו של אלימות.

רם שפע: בכלל אגב בחברה, אבל בחברה הערבית.

רם שפע: אז אוסאמה, אתה תהיה שותף להמשיך המהלכים בעניין הזה, ואני יודע שאתה רץ ממקום למקום.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נמצא אתנו אלון באום, יושב ראש אגודת סטודנטים במכללת אורנים.

רם שפע: אני מניח שמייצג קולות משמעותיים של הרבה אגודות סטודנטים, שמנסות לעשות הרבה דברים בעניין הזה.

רם שפע: אז בבקשה.

אלון באום: תודה רבה על הכינוס של הדיון בנושא החשוב הזה.

אלון באום: אני פה בשם החברים שלי, שמלמדים בשעות האלה, והמצב הוא באמת מצב של הישרדות.

אלון באום: זה נאמר פה הרבה, אני לא רוצה גם לחזור על הרבה מהדברים שנאמרו, אבל באמת היכולת לעבוד או לשרוד חמש או עשר שנים כדי להגיע למשרה מלאה, ולהגיע לשכר שיכול לכבד באמת את העבודה ואת העשייה המשמעותית הזאת, הוא מצב שהוא אבסורדי.

אלון באום: אנחנו בוחרים מקצוע לימודים, לומדים ארבע שנים, ובסוף מגיעים למצב שהשכר שלנו נראה מאוד דומה לשכר המינימום.

אלון באום: ויש לזה מחירים במוטיבציה, מחירים בחיי המשפחה, בניהול משק בית.

אלון באום: אני כן קושר בין מורים מתחילים למורים צעירים, ככה שבסוף גם מדובר בשלב של רכישת בית, של זוגיות, של הקמת משפחה.

אלון באום: ולפי הנתונים גם ששירה בתחילת הדיון העלתה, על מנת להגיע לשכר של מעל עשרת אלפים שקל, אם אני צריך לחכות עשר שנים, בטח ובטח בשלב של גידול ילדים, אז כמו שנאמר פה קודם נגזר עליי לחיות בעוני.

רם שפע: חד משמעית.

אלון באום: אני כן אגיד לגבי חלק מהסוגיות או ההשערות שהיו פה, אז באמת אני מאוד תומך גם במעבר של סטודנטים מהחברה הערבית למגזר הממלכתי, יש אצלנו במכללות לא מעט סטודנטים שבעצם העתיד התעסוקתי שלהם תלוי בזה.

אלון באום: אני כן חושב שצריכה להיות מעטפת ראוייה ומתאימה לסוגייה הזאת.

אלון באום: בסוף מדובר בהיבטים חברתיים שיכולים להיות גם לא פשוטים.

אלון באום: דיברנו על מחסור של מורים במרכז, נראה לי שלא עלתה פה עדיין הסוגייה של עלויות המחייה במרכז.

אלון באום: יש קשר מאוד הדוק בין השניים.

אלון באום: עם שכר של מורה בקושי סוגרים את החודש בפריפריה, אז על אחת כמה וכמה במרכז.

אלון באום: ולדעתי הפתרון של לגור אצל ההורים הוא פתרון נוח לחיים הסטודנטיאליים,

רם שפע: זה לא פתרון קבע.

אלון באום: ונושא אחד שגם לדעתי סמדר העלתה אותו, הוא הנושא באמת של ההכשרה שלנו כסטודנטים להתמודדות עם סוגיות ותופעות חברתיות.

אלון באום: בסוף אני, ואני מאוד מחזק את מה שאמרת, אני סבור שהפתרון למרבית התופעות החברתיות שלנו היום בחברה בישראל נעוץ וטמון בחינוך.

אלון באום: ובשביל זה גם ההכשרה צריכה להיות הרבה מעבר להכשרה דידקטית.

אלון באום: צריך גם להתייחס להיבטים חברתיים ורגשיים, לנושאים של התמודדות עם התמכרויות, ומיניות בריאה, ואין ספור נושאים שהיום אנחנו לא מצליחים לגעת בהם.

אלון באום: וכן חשוב לי להגיד שבחודש האחרון התכנסנו, יושבי ראש אגודת הסטודנטים והמכללות לחינוך, כן לגעת בסוגייה של השכר של המורים המתחילים, לדאוג לסטודנטים ולסטודנטיות שאנחנו מייצגים היום בשלבי הלימודים שלהם, ולשנות את המצב.

אלון באום: לייצר איזה שהוא אופק תעסוקתי, כדי לייצר בטחון, כדי לייצר יציבות, וכדי לסייע להם להישאר במערכת הזאת ולממש את השליחות החשובה הזאת.

אלון באום: ואני קורא גם לכל מי שנמצא פה, גם בוועדה, וגם בנוכחים, להיות שותפים למהלך הזה.

אלון באום: היו פה באמת הסכמות מקצה לקצה, וגם אנחנו יותר מנשמח לקחת חלק ולוודא שההסכמים האלה הם באמת ההזדמנות להוביל את השינוי הזה.

רם שפע: תודה רבה אלון.

רם שפע: אחרונת הדוברים, נמצאת אתנו טל צוברי, שאני אגיד שגם אותה אני מכיר, ולמדנו יחד, אבל בעיקר שראיתי, תוך כדי שהיינו פה, בזמן שאיל רם דיבר, שהתלמידים צפו בדיון.

רם שפע: זה שיעור אזרחות מיטבי.

טל צוברי: צהריים טובים, סליחה שלא הייתי בקשב מלא לאורך כל הדברים שנאמרו, אני מחנכת כיתה י', ואני מורה לאזרחות בבית ספר השלום במצפה רמון.

טל צוברי: בית הספר היחיד, שש שנתי.

טל צוברי: ובאמת תוך כדי השיעור אמרתי חבר'ה, אנחנו עולים לזום ביחד.

טל צוברי: תוך כדי הם גם שאלו שאלות, על הגרפים, מאוד התעניינו בנתונים של הלמ"ס, זה היה מאוד נחמד.

טל צוברי: אני רוצה ממש בקצרה, התחברתי להרבה דברים שנאמרו.

טל צוברי: אני הגעתי לפה כפרוייקט של מצפה רמון, ראש המועצה אמר חבר'ה, אין מורים, הדבר היחיד שאני יכול לעשות זה לסייע לכם בשכר דירה, אבל גם זה לתקופה של שלוש שנים.

טל צוברי: וכנראה הוא חשב שאחרי שלוש שנים שכר המורים משתפר משמעותית.

טל צוברי: אז גם מצפה רמון, עיירה ממש רחוקה, וזה נראה שלא קורה פה כלום, גם פה המחיר של החיים הוא לא כל כך זול.

טל צוברי: ואני לצערי, רם עוד לא יודע את זה, אבל אני לצערי בקיץ ככל הנראה מסיימת את הפרוייקט פה, ויכול להיות שאני אעזוב את מערכת החינוך.

טל צוברי: ממש לא נעים לי להגיד, אבל ממש מעצם העובדה שאני בת שלושים ושש, עם תואר שני, עבדתי הרבה מאוד שנים בחינוך, והשכר שלי הוא בדיחה.

טל צוברי: ואני עושה כל תפקיד שיש בבית הספר.

טל צוברי: כל תפקיד.

טל צוברי: באמת.

טל צוברי: תשאלו כל מורה, "טלצו", "טלצו", הכל אני עושה.

טל צוברי: וזה באמת לא עוזר.

טל צוברי: ובמקום שאני נמצאת בחיים האישיים שלי זה פשוט לא מסתדר להרוויח שמונת אלפים שקל.

טל צוברי: ביום טוב.

טל צוברי: ביום ממש זוהר.

טל צוברי: אז אני כנראה אסיים.

טל צוברי: אבל לא באתי עם הבשורה הזאת לוועדה כדי שזאת תהיה האמירה,

רם שפע: אבל את משקפת את המציאות.

רם שפע: זה בדיוק האתגר שכולנו ניצבים לפניו.

טל צוברי: אז תודה רבה.

רם שפע: אז תודה רבה.

רם שפע: זה היה אקורד סיום מדוייק למצב שאנחנו נמצאים בו.

רם שפע: תודה טל.

רם שפע: באמת אני חושב שבאופן יחסי לרוב הדיונים שיצא לי לנהל פה בשנים האחרונות בכנסת, אין הרבה פעמים שיש הסכמה כל כך רחבה על מה שצריך לקרות.

רם שפע: ועדיין יש פה חשש וסקפטיות האם נצליח לעשות את זה.

רם שפע: גם השיחות שלי עם אנשים במשרד, גם השיחות שלי עם אנשים באוצר, יש איזה חשש שאולי לא נצליח.

רם שפע: אז אני רוצה שנצא מפה עם קריאה ברורה, גם לשותפיי בארגוני המורים, שגם הם צריכים לצאת מהקופסה ולהעז בתקופה הקרובה.

רם שפע: וגם המנהלים והמורים, ודאי למשרד האוצר והחינוך.

רם שפע: באמת זאת ההזדמנות שלנו עכשיו, עם שרת חינוך שמבינה חינוך ורוצה, ומנכ"לית חדשה שכבר היתה במשרד, לא צריך ללמד אותן מה המצב, ואיל עם המקום שלך, וכולם ביחד.

רם שפע: באמת לעשות מהפיכה אמיתית.

רם שפע: להכניס דיפרנציאליות משמעותית בהסכם השכר החדש שיתהווה לו בקרוב.

רם שפע: לתגמל מורים חדשים, מתחילים, בצורה כזאת שהם ירצו להישאר במערכת.

רם שפע: לייצר גמישות, שכמו שאמרתי היא לא תביא להפרטה, אבל היא כן תוביל ותאפשר למנהלים, ואולי לרשויות המקומיות, לתגמל מורים על בסיס הצלחות, יוזמות וכישורים, ולא רק על בסיס ותק.

רם שפע: ואם אני אומר את זה, אז נראה לי שכולם יכולים להרגיש בנוח להגיד את זה.

רם שפע: ולכן אני מתחייב שאני אעשה כל מה שאני יכול ללוות את התהליך הזה בתקופה הקרובה, בכל אמצעי, נעשה פגישות בתקופה הקרובה עם הרבה מאוד מהגורמים שהיו פה.

רם שפע: קודם כל עם מורים ומורות, אבל גם עם הסטודנטים, וגם עם המשרדים וגם עם ארגונים שיש להם כל מיני הצעות לאיך אפשר לייצר עכשיו הסכם משמעותי, שגם יעזור למשרד החינוך באמת להוביל מהפיכות שהוא רוצה להוביל, ולפעמים צריך איזו דחיפה ציבורית.

רם שפע: בואו נייצר מצב שהשיח הציבורי לא יהיה רק בטכני, על רגע לפני שביתה, אלא על עכשיו, על זה שמעמד המורה הוא אחד הדגלים שהממשלה שלנו, שהקואליציה שלנו צריכה להוביל בתקופה הקרובה.

רם שפע: אני מקווה שזה לא יהיה רק מלים, אלא שבאמת נצליח לעשות את זה.

רם שפע: תודה רבה לכל מי שנכח בדיון, תודה רבה גם לצוות, זה הדיון האחרון לפני היציאה לפגרה, אבל כמו שאני אומר בכל מקום, פגרה היא לא חופש, פגרה היא הזדמנות לחזור לפה הרבה יותר טובים לקראת המושב הבא.

רם שפע: תודה רבה לכולם, יום נעים, להתראות.