ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 138, 2022-05-31 10:00

וליד טאהא: טוב, בוקר טוב לכולם.

וליד טאהא: היום אנחנו דנים בהצעה לדיון מהיר בנושא "מצוקת כוח האדם בוועדות התכנון והבנייה מעכבת פרויקטים של התחדשות עירונית", של חבר הכנסת איתן גינזבורג, חבר הכנסת יעקב אשר, חבר הכנסת רון כץ, חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי וחבר הכנסת אחמד טיבי.

וליד טאהא: אז, בהמשך לכותרת של הדיון אני רוצה לומר, שמצוקת כוח האדם בוועדות התכנון ועוד הרבה מאוד דברים אחרים מעכבים תכנון בכלל ולא רק בהתחדשות עירונית.

וליד טאהא: אני יודע לדבר על לקונה חמורה במערכת התכנון בכל הקשור לחברה הערבית מאז שהמדינה קמה ועד היום.

וליד טאהא: היו שינויים שאי אפשר לדבר עליהם כשינויים מהותיים.

וליד טאהא: עד היום במדינת ישראל יש המון ישובים ללא תוכניות כוללניות, ללא תוכניות מפורטות בהרבה מאוד מתחמים.

וליד טאהא: לערבי אזורי תעשייה בישוב הם בגדר חלום, אזורי תעסוקה ויש מלא.

וליד טאהא: בהמשך לכך, עקב כך, משום שאין תכנון, כמובן יש מערכת משומנת של רדיפה, קנסות, צווי בינוי ומה שלא תדברו, על הצורך שהמדינה תאכוף את החוק.

וליד טאהא: אז, היא לא ידעה לעשות את המוטל עליה לתכנן והיא כן יודעת לאכוף את החוק, איזה יופי.

וליד טאהא: אז, כן, אנחנו היום מוכנים, איתן, כמו כל יום, מחייכים, אופטימיים ואין לנו הרבה ברירות, אלא להיות כאלה, אחרת אנחנו נלך כולנו לאיבוד בעניין הזה.

וליד טאהא: כן, אנחנו מוכנים לשרת את האזרחים, מוכנים לעשות את הדברים הטובים ומוכנים להתמודד עם כל אתגר, זה התפקיד של הפוליטיקאים.

וליד טאהא: מי שחשב שיש לו תפקיד אחר, אז שבדרך גם יגיד לנו, אולי נחשוב על האופציה.

וליד טאהא: חבר הכנסת איתן, באת לבד, יש תריסר של מציעים, אבל יש חבר כנסת עקבי אחד מבין כולם, אז נתחיל איתך, חבר הכנסת איתן, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני יושב הראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה על הפתיחה, תודה רבה על הפרגון.

איתן גינזבורג: אני רק אגיד שחבר הכנסת אשר הודיע, מבעוד מועד, שהוא לא יוכל להגיע בגלל איזו סוגיה שצצה לו גם במסגרת היותו מוכן, אבל - - -

וליד טאהא: אבל הוא לא ממש מוכן, אם הוא לא מגיע.

איתן גינזבורג: הוא לא מוכן לכאן, אבל הוא רוצה להיות מוכן למשהו אחר שאנחנו מדברים עליו.

איתן גינזבורג: אבל, אני מקווה שהחברים יצטרפו.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, הנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

איתן גינזבורג: נושא הדיור בישראל הוא נושא שנמצא על סדר יומה של המדינה כבר הרבה מאוד שנים, בעיקר מצוקת הדיור והקושי להגיע לדירה.

איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שהחלק מהקושי להגיע לדירה ויוקר הדיור עצמו, נובע גם מהליכי תכנון מתארכים, נובע גם ממערכות בירוקרטיות מסורבלות.

איתן גינזבורג: חוק התכנון והבנייה הוא אחד החוקים המורכבים ביותר בספר החוקים עם המון סעיפים, עם המון פרשנויות ויש עוד הרבה מאוד סיבות מדוע יש יוקר מחייה ולמה העסק מתנהל כמו שהוא מתנהל.

איתן גינזבורג: כמי שמגיע מתוך השלטון המקומי וחווה מוסדות תכנון גם במישור המקומי, גם במישור המחוזי וגם במישור הארצי, זו לא הסיבה היחידה.

איתן גינזבורג: אבל, אין ספק שאפשר להצביע על בעיה מהותית בתוך העולם הכללי הזה שנקרא תכנון ובנייה במדינת ישראל ואני מדבר על מצוקת כוח האדם.

וליד טאהא: אנחנו הצגנו כבר נתונים לפני חודשיים אולי.

איתן גינזבורג: נכון.

וליד טאהא: יש מצוקת כוח אדם בכלל ויש מצוקה ערכית חמורה בהרכב של המוסדות הקיימים.

איתן גינזבורג: נכון.

וליד טאהא: זאת אומרת, גם במה שקיים אין ניצול של כלל האוכלוסיות.

וליד טאהא: מי שחושב שהוא יודע לתכנן לכולם, הוא מבין את הצרכים של החרדים, הוא מבין את הצרכים של הערבים, יכול להיות שהוא מבין שהוא צריך לתכנן על כולם, לא לכולם.

וליד טאהא: על כן, זה לא משהו מקרי, יש פה מדיניות, מישהו צריך לבוא ולתת תשובות בהיבט הפוליטי, לא בהיבט התכנוני.

וליד טאהא: בכלל, אני לא רואה ייצוג בכיר של מוסדות התכנון, כי הם אולי חושבים שזה לא דבר מעניין.

איתן גינזבורג: אז אני אומר זאת כך, אל"ף ברור שיש פה כשל של מדיניות.

איתן גינזבורג: יש פה כשל של הנהגה של התחום הזה, של הבנה עמוקה של מה שקורה ובעיקר חוסר תשומת לב.

איתן גינזבורג: הזמן שלוקח לקבל היתר בנייה בישראל רק הולך ומתארך.

איתן גינזבורג: זו מחלה כרונית שהשוק לא מצליח לפתור, וכנראה אולי אחת המחלות הקשות ביותר של שוק הבנייה והדיור בישראל.

איתן גינזבורג: אתה יודע, כאשר נכנסה לפני כמה שנים הסוגיה הזו של התחדשות עירונית, בגלל זה נתנו לה את השם, למרות שברור שזו לא רק התחדשות עירונית, ההתחדשות העירונית נתנה מעין דחיפה, איזה בוסט של בקשות ותוכניות.

איתן גינזבורג: כי, פעם תכננו והוציאו היתרי בנייה בדרך כלל על שטחים פתוחים חדשים.

איתן גינזבורג: היום כאשר נוספה, למה שהיינו רגילים, גם התחדשות עירונית שזה פינוי בינוי, זה תמ"א 38, זה הריסת בתים, בנייתם מחדש וכו', דבר זה יצר עוד יותר עומס על המערכת.

איתן גינזבורג: אני מדבר על כמה מישורים, ראשית, בוועדות המקומיות.

איתן גינזבורג: בוועדות המקומיות יש קושי רב מאוד למצוא עובדים שיהיו מוכנים לעבוד במסגרת הוועדה המקומית, יש קושי רב עוד יותר למצוא - - -

וליד טאהא: כי, למה?

וליד טאהא: השכר, נניח, לא מביא אותם לזה?

איתן גינזבורג: אני מגיע לזה.

איתן גינזבורג: יש קושי רב יותר למצוא עובדים מיומנים ומקצועיים בתחום הזה.

איתן גינזבורג: דוח מבקר המדינה גם מעיד על כך שבעקבות משכורות נמוכות יש גלי עזיבה של בודקי תוכניות, של אדריכלים, של מתכננים ומהנדסי ערים במחלקות התכנון ברשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: עכשיו, לפני כמה שנים הייתה רפורמה בתכנון ובנייה, תיקון 101, עשתה רפורמה אדירה בתחום התכנון והבנייה.

איתן גינזבורג: הם הלכו למהלכים מאוד מאוד דרמטיים, יאמר לזכות הממשלה דאז, שהוסיפו תקנים, הוסיפו משכורות אבל העלו אותן, מה שנקרא נניח, מששת אלפים לשמונת אלפים, בסדר?

איתן גינזבורג: משהו כזה, שזה חשוב, זה יפה.

איתן גינזבורג: אבל בסוף, אנשים טובים ומוכשרים לא מגיעים למערכות האלו.

וליד טאהא: הם יודעים לעשות יותר כסף במקום אחר, ואז אנחנו נתמודד עם המתוסכל הזה שמקבל את השמונה אלף ולא מעניין אותו ההיתר שלך.

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: אגב, דוח מבקר המדינה מלפני שנה, רק את הנתונים שיהיו בפני הוועדה, אל"ף הוא דיבר על כך שזמן ממוצע לקבלת היתר בנייה בישראל הוא שלוש מאות ותשעה עשר ימים, כמעט שנה להוצאת היתר בנייה, לעומת מאה וארבע עשרה ימים במדינות אחרות בעולם.

איתן גינזבורג: במסלול המקוצר זה מאה ארבעים וארבעה ימים, במסלול המלא זה מאתיים שבעים ושש, ואם אתה מבקש גם הקלות זה ארבע מאות ימים.

איתן גינזבורג: בחמישים וארבע ועדות מקומיות, מתוך מאה שלושים ואחת, דיווחו על מחסור של יותר משלושים אחוז במידענים, בתקינה וכו', לא ניכנס לכל הממצאים.

איתן גינזבורג: הרפורמה בחוק התכנון והבנייה שהביאה, את מה שנקרא, הרישוי הזמין שהיה כאילו האורקל, אמרו זה יפתור את כל הבעיות.

איתן גינזבורג: כלומר, תהיה מערכת אחת של מנהל תכנון שכולם יכניסו לשם את הבקשות שלהם ללא מגע יד אדם.

איתן גינזבורג: יהיה זמן ועדה וזמן מתכנן, זמן ועדה וזמן מבקש והטכנולוגיה תקדים אותנו, ומה קרה?

איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שמערכת רישוי זמין, בסוף, הצריכה עבודה כפולה של כוח אדם, גם כי זה תוקע, גם כי המערכת לא מסונכרנת עם המערכות של הוועדות המקומיות, הפנימיות, מערכות המחשוב של העיריות.

איתן גינזבורג: יש בעיה מאוד מאוד גדולה, בסוף זה רק עיכב.

איתן גינזבורג: זה חילק את הזמן בצורה יותר טובה, הזמן נדרש בזמן ועדה, אבל זה לא זה, זה לא זה.

איתן גינזבורג: אגב, גם בתחום הפיקוח שהלנת עליו, גם בתחום המפקחים, אתה מדבר בעיקר על יחידת הפיקוח הארצית, אבל בפיקוח המקומית יש מחסור אדיר של מפקחים לתכנון ובנייה.

איתן גינזבורג: אין כמעט סקר עבירות בנייה ברשויות המקומיות, אין תשתית עובדתית והם גם במחסור מתחת לתקן.

וליד טאהא: כן, כי אין להם כסף לשלם להם.

איתן גינזבורג: נכון.

וליד טאהא: למדינה יש מלא כסף לשלם לצבאות של פקחים, אין לה כסף לתכנן, אין לה כסף להוסיף עובדים, אין לה כסף לשנות גישה ואין לה כסף לשנות מדיניות.

וליד טאהא: היא יודעת רק להשקיע ברדיפה ופקחים.

איתן גינזבורג: אז, עד עכשיו דיברתי על פקחים, דיברתי על מי שמוציא היתרי בנייה.

איתן גינזבורג: בוא נעלה שלב, שלב התכנון, צריך לתכנן את תוכניות המתאר, כמו שדיברת אדוני יושב הראש.

איתן גינזבורג: שם, רוב העבודה היא עבודה של מיקור חוץ שלעיתים זה טוב.

איתן גינזבורג: לעיתים זה טוב, לעיתים יש עיריות שרוצות לקחת אנשים במיקור חוץ, אבל גם שם יש מחסור בתקציבים ואי אפשר להוסיף כוח אדם.

איתן גינזבורג: אנחנו רואים שגם בוועדות המחוזיות, כאשר באים לבדוק תוכניות מתאר, לבדוק תוכניות בין מתאר כוללניות ובין מתאר מפורטות, יש מחסור של כוח אדם בוועדות מחוזיות.

איתן גינזבורג: לעיתים יש רפרנטים שעובדים על מספר ערים ואין סיכוי שאדם אחד יוכל לתת פתרון למספר ערים גדולות או בינוניות, אין.

איתן גינזבורג: הוא בסוף בן אדם אחד שעובד איקס שעות ביום על יכולת מוגבלת של איקס תוכניות.

איתן גינזבורג: כאשר יש בן אדם אחד שעובד על מספר ערים, תמיד היווצר לו פקק.

איתן גינזבורג: היו כבר תקופות שאני יודע שערים, אני ביניהם, אבל ערים אחרות - - -

וליד טאהא: החוק לא קובע לוחות זמנים מתי הוא צריך לתת תשובה לאיקס בקשה.

איתן גינזבורג: הוא קובע.

וליד טאהא: מישהו סופר את החוק בדבר הזה?

איתן גינזבורג: סופרים, הרשויות סופרות.

וליד טאהא: לא, הוועדות המחוזיות?

איתן גינזבורג: גם סופרות, אז מה?

איתן גינזבורג: אז עבר הזמן.

וליד טאהא: אה, אז סופרות לאחור.

איתן גינזבורג: סופרות איך שהן רוצות, מה אכפת להן.

איתן גינזבורג: הן סופרות, לספור לא עולה כסף.

איתן גינזבורג: אתה יודע, אנחנו כבר יודעים שלמדינה יש חוק משל עצמה לפעמים.

איתן גינזבורג: כאשר אתה מבקש תשובות או לעמוד בזמנים ממשרדי הממשלה, גם בוועדות הכנסת כאן, אז אמרו, התחייבו למועד.

איתן גינזבורג: אבל, אם מישהו מהלקוחות שלהם לא היה עומד בזמן שהם קבעו, אלוהים ישמור מה היה קורה.

איתן גינזבורג: נשים את זה רגע בצד, נחזור רגע לוועדות המחוזיות.

איתן גינזבורג: יש ערים שהציעו לוועדה המחוזית לממן עוד בודקי תוכניות, עוד רפרנטים שיהיו תחת המשמרת של הוועדה המחוזית.

איתן גינזבורג: כלומר, שלא יהיו כפופים לעירייה, כפופים כמובן לוועדה המחוזית, אבל נאפשר לכם על מנת לקדם תוכניות.

איתן גינזבורג: כמובן שהמדינה והוועדה המחוזית לא הסכימה, וזה גם הולך לוועדה הארצית.

איתן גינזבורג: ככל שאתה עולה בפירמידה העסק שם מתעכב ואפשר לראות את רצף התוכניות שתקועות שם.

איתן גינזבורג: שמעתי שלאחרונה יש רצון של מנהל תכנון ומשרד הפנים להקים עוד מחוז באזור המרכז, על מנת קצת לחלץ את הבירוקרטיה, אני חושש מזה.

איתן גינזבורג: אל"ף, אני מברך, אבל אני גם חושש, כי זה עוד בירוקרטיה, עוד חשב, עוד מנכ"ל ועוד מהכל.

איתן גינזבורג: אבל, אני יודע, מחוז מרכז הוא מחוז מאוד גדול עם הכי הרבה ציפוף וצריך לתת לזה בוסט, אני מברך על זה, גם זה מתמהמה.

איתן גינזבורג: זה לא מגיע, אני לא רואה את זה קורה.

תום פישר: הוגשה הצעת חוק לכנסת.

איתן גינזבורג: הוגשה הצעת חוק לכנסת, יפה.

איתן גינזבורג: אז, אולי עד אז - - -

וליד טאהא: איפה ההצעה?

וליד טאהא: היא צריכה להגיע להינה.

וליד טאהא: להינה לא הגיע כלום, אז כנראה - - -

איתן גינזבורג: היא לא עלתה לקריאה ראשונה אפילו.

וליד טאהא: לא, איתן, אז אני אגיד את המילים נכון, כנראה מישהו חושב אולי להגיש הצעת חוק לכנסת.

תום פישר: ההצעה הוגשה והיא מחכה לקריאה ראשונה.

וליד טאהא: מחכה בפקק?

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: יש בעיה של פקקים, מה לעשות.

איתן גינזבורג: בכל מקום, כנראה.

איתן גינזבורג: אבל, עד אז ניתן להוסיף עוד כוח אדם זמני בתוך הוועדה הקיימת.

איתן גינזבורג: אנחנו נמצאים בתקופה של משבר, כאשר יש משבר צריך להתנהג כאילו יש משבר.

איתן גינזבורג: אני לא אשכח את שנת 2011, אחרי המשבר הגדול, אחרי מחאת הדיור, הגעתי לוועדה המחוזית אז צעיר ותמים, אמרתי חבר'ה יש משבר בחוץ, בואו תקדמו את התוכניות.

איתן גינזבורג: הוועדה המחוזית אז התנהגה כאילו היא לא יודעת על מה מדובר, היא פועלת וממשיכה בדרך שלה, כאילו שהמדינה לא בוערת, כאילו שחודשיים - - -

וליד טאהא: כאילו היא לא הבינה מה אתה רוצה מהחיים שלה.

איתן גינזבורג: לא הבינה.

איתן גינזבורג: יש מפגינים, אז מה אם יש מפגינים, לנו יש את הזמן שלנו.

איתן גינזבורג: צריך לעשות לזה סוף, צריך לאפשר יותר כוח אדם, צריך לאפשר משכורות טובות יותר, כי מדובר בסוף באנשי מקצוע.

איתן גינזבורג: צריך לקדם תוכניות בנייה בצורה מאסיבית יותר.

איתן גינזבורג: יש גם הרבה ביקורת לגבי המנגנונים, דיברנו עליהם לא מעט בוועדות.

איתן גינזבורג: השימוש הבלתי נסבל של ועדות מחוזיות בסעיף 109 בסמכות השר, שתוקע תוכניות ועוצר תוכניות.

איתן גינזבורג: חוסר האישור של תוכניות מתאר מקומיות כוללניות, על זה שאישרנו פה ותמ"לים, אבל העסק לא זז ולא מתקדם בקצב שהיינו רוצים שהוא יתקדם.

וליד טאהא: אנחנו האמת גם לא יודעים איך זה מתקדם ואיך זה מתנהל, אלוהים יודע.

איתן גינזבורג: שמעתי שרוצים להקים אולי עוד משהו דומה לוותמ"ל, משהו נוסף לוותמ"ל, אני לא יודע.

איתן גינזבורג: אני לא יודע אם זו שמועה או לא, אבל אמרתי מה, להוסיף עוד ותמ"ל על ותמ"ל?

איתן גינזבורג: אני לא יודע.

איתן גינזבורג: אבל, משהו צריך לקרות.

איתן גינזבורג: אני שמח שמשרד האוצר פה.

וליד טאהא: כן, הם מדברים תמיד בשם הממשלה ומדברים על הצעות חוק שיגיעו.

איתן גינזבורג: משרד האוצר פה, מנהל תכנון פה.

איתן גינזבורג: אני יודע שמנהל תכנון עשה הכשרה לעובדים, אני הייתי עד לכך.

איתן גינזבורג: אני יודע שמנהל התכנון עבר בין ועדות, הייתי ער לכך, אבל המצב הנוכחי הוא לא טוב, הוא לא טוב.

חיים כץ: איתן, גם איגוד מהנדסי הערים נמצאים פה לספר על המצוקה מהבית.

איתן גינזבורג: אני בטוח שיושב הראש מיד יחלק את הדיון.

איתן גינזבורג: אני מסיים, אכן אדוני יושב הראש, העסק לא ייפתר פה.

איתן גינזבורג: אנחנו לא יכולים לתת כסף, אנחנו לא יכולים להוסיף כוח אדם, אנחנו הולכים רק להעלות את הנושא על סדר היום, לצלצל בפעמונים ולבקש מהממשלה, ממנהל התכנון, ממשרד הפנים וממשרד האוצר להתעשת בנושא הזה או לאפשר יותר חופש פעולה לרשויות מקומיות להחליט כיצד הן משלמות שכר לעובדים שלהם, או לתקצב אותן או לשחרר את כל הסכמי השכר האלה של הנושא הזה של ועדות מקומיות.

איתן גינזבורג: זאת משום שאנחנו נמצאים במשבר, ואנחנו מבינים כבר שכל עניין השכר, שהממשלה כל הזמן מנסה לנהל על ידי הממונה על השכר, לא עובד.

איתן גינזבורג: הוא לא עובד בקרב המורים ששבתו אתמול, הוא לא עובד בקרב שום סקטור, הוא לא עובד גם ברשויות המקומיות וגם לא בסקטור התכנון והבנייה.

איתן גינזבורג: אולי הגיע הזמן שתתחילו לשחרר גם את סוגיית השכר וניהול כוח אדם לרשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: אני אגיד לך עוד משפט אחד אחרון ואני עוזב את זה, גם אם היום עירייה הייתה רוצה להוסיף כוח אדם למחלקות ההנדסה שלה, היא לא הייתה יכולה.

איתן גינזבורג: היא צריכה לקבל אישור ממשרד הפנים על כל תוספת כוח אדם מעבר לתקן שלה.

איתן גינזבורג: תשחררו, הממשלה לא יודעת לנהל טוב יותר מהרשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: תתעסקו במה שאתם טובים ותשאירו לאחרים את הניהול.

איתן גינזבורג: ראינו את זה בהרבה מאוד מקומות, בקורונה ראינו את זה היטב, אפשר לראות את זה בכל תחומי החיים.

איתן גינזבורג: תתחילו לשחרר זה יעזור גם למשק להתמודד טוב יותר עם מצוקת הדיור.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת איתן גינזבורג.

וליד טאהא: אתה ציינת שלוש נקודות חשובות, כוח אדם, שכר והמון תוכניות תקועות שלא מתקדמות.

וליד טאהא: איתן, אני אומר לך, מידיעה עכשיו, אני ואתה יודעים שהבעיה כאן היא לא בעיה של כסף, למדינה יש כסף.

איתן גינזבורג: סדר עדיפות.

וליד טאהא: יש בעיה רצינית מאוד בתיעדוף הדברים בראש.

וליד טאהא: לגבי התכנון בכלל, יש בעיה לגבי החברה הערבית, יש פשע.

וליד טאהא: פשע של מדיניות שמתנהלת נגד החברה הערבית בכל הקשור לתכנון, להאצת תכנון, לגישה של התכנון.

איתן גינזבורג: אדוני יושב הראש, אם היו רוצים לגמור - - -

וליד טאהא: נו, ברור.

איתן גינזבורג: לגמור את תוכניות המתאר ברשויות המקומיות היו קובעים לוחות זמנים והיו גומרים אותן.

וליד טאהא: יהיה לנו דיון אחרי על נושא שהוא לא שונה - - -

איתן גינזבורג: כן, הוועדות המרחביות.

וליד טאהא: כן, הנושא ממשיך.

וליד טאהא: ועדות מרחביות שבעיקר מקבלות ישובים ערבים ואנחנו רוצים לבדוק כמה ערבים יש שם בכלל.

וליד טאהא: מהנתונים שלי אין ממש ערבים, כי כנראה הערבים לא יודעים לתכנן, או לא למדו באוניברסיטאות תכנון, או התכנון היא תכונה של יהודים, או אולי תכנון בגלל היותו פוליטי לאומני אסור לשים ערבים, נניח בראש ועדות.

וליד טאהא: שאלות רבות צריך לשים על השולחן.

איתן גינזבורג: אבל תשמור את הנאום לדיון הבא.

וליד טאהא: כן, שיכינו תשובות מעכשיו אבל.

איתן גינזבורג: שיתכוננו.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: טוב, חבר הכנסת איתן, אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: אני מזדהה עם כל מילה שאמרת.

וליד טאהא: אנחנו דנו בזה הרבה מאוד פעמים.

וליד טאהא: אני יודע שאני ואתה ניסינו, לא רק בדיונים של הוועדה, גם מעבר, לנסות לשנות, לקדם, לחפש פתרונות, כאשר אין החלטה אצל הדרג הפוליטי, אצל אלה שיושבים והאחראיים ישירים על מנגנוני התכנון, אז אנחנו נשאר במסגרת הדיונים.

וליד טאהא: הדיונים תמיד חשובים, אבל לצערנו, לא יהיה בהם משום הבאת פתרונות מידיים.

איתן גינזבורג: אבל אני בטוח שבחוק ההסדרים יביאו לנו פה תיקונים וכל מיני דברים.

וליד טאהא: כן, אני לא יודע אם יהיה חוק הסדרים.

וליד טאהא: אם יהיה חוק הסדרים - - -

איתן גינזבורג: אבל בטוח הממשלה מכינה.

וליד טאהא: יהיה כמובן, אני לא יודע מתי.

איתן גינזבורג: יהיו תיקונים כאלה, תיקוני סעיפים וכל מיני טריקים שיקדמו את הבנייה, לצמצם ולאפשר, אבל בבסיס - - -

וליד טאהא: כן, כן.

וליד טאהא: לא, אבל חוק ההסדרים הבא, אם יבוא בחלקנו, הדברים יתנהלו אחרת.

וליד טאהא: מה שהיה הוא לא מה שיהיה בכל הקשור לעניין התכנון.

וליד טאהא: יכול להיות שהיינו צריכים את הזמן הזה, על מנת לצבור יותר ניסיון, צברנו אותו.

וליד טאהא: אנחנו ילדים מוכשרים, לומדים מהר, מספיק כמה חודשים והבנו את הבעיה.

וליד טאהא: מי הנציגות של מנהל התכנון כאן?

איתן גינזבורג: אולי כדאי לשמוע קודם את העיריות.

וליד טאהא: איפה העיריות?

חיים כץ: אני יושב ראש איגוד מהנדסים.

וליד טאהא: אוקיי, אז מהנדסים, ידעתי.

חיים כץ: העיריות, רשויות מקומיות.

חיים כץ: אני יושב ראש איגוד המהנדסים ברשויות המקומיות.

וליד טאהא: אדוני, אתה ראש עיר?

משה קונפורטי: אני לא ראש עיר עדיין, אני לא רוצה.

משה קונפורטי: אני מייצג את עיריית גבעתיים.

וליד טאהא: יש פה ראש עיר?

וליד טאהא: הנושא לא מעניין את ראשי העיר.

משה קונפורטי: אני היועץ של ראש עיריית גבעתיים.

וליד טאהא: אני מבין.

וליד טאהא: היות והנושא לא מעניין את ראשי הערים, אנחנו מתעניינים בנושא גם לטובתם, הכל בסדר.

סיגל חורש: ראש עיריית רמת גן בזום והוא ישמח לדבר.

וליד טאהא: בוא קודם אתה תציג את עצמך.

משה קונפורטי: בוקר טוב.

משה קונפורטי: אני מנהל קשרי ממשל של עיריית גבעתיים, אני מייצג פה את העירייה.

משה קונפורטי: קודם כל, אני רוצה לפתוח באמת בתודה על הדברים שלך, כבוד יושב הראש.

משה קונפורטי: המילה תיעדוף היא מילה באמת הכי חשובה פה ביחס של הממשלה לעניין הזה.

משה קונפורטי: גילוי נאות, אני מכיר את איתן גינזבורג עוד מהיותו בעיריית רעננה, עשה חיל.

משה קונפורטי: באמת כייף שיש נבחרי ציבור כאלה, אז כל הכבוד איתן על היוזמה.

איתן גינזבורג: תודה.

משה קונפורטי: אני רוצה להגיד ממש במשפט, שאין פה בעצם את שאלת הביצה והתרנגולת.

משה קונפורטי: יש פה דבר אחד מאוד פשוט, מצד אחד המדינה, כביכול, נותנת תמריצים לרשויות המקומיות בנושא של התחדשות עירונית.

משה קונפורטי: מצד שני, אין כוח אדם שיבוא, יבדוק את התוכניות ואת ההיתרים עצמם, בדיוק בגלל מה שאיתן תיאר הנושא של המשכורות המאוד מאוד נמוכות, שבעצם גורמות לאנשים לעבור למגזר הפרטי ולא לציבורי.

משה קונפורטי: כתוצאה מכך, בעצם אי אפשר לאשר תוכניות.

משה קונפורטי: אנחנו נתקלים בזה אצלנו בעיר במפגשים עם התושבים שמלינים על כך שהם לא יכולים להתקדם ולא יכולים לעשות את הפינוי בינוי וכו', בגלל הדברים האלה.

משה קונפורטי: בעצם, המדינה לא עושה פה שום דבר.

משה קונפורטי: אגב, אני חושב שאפשר לעשות פה אנלוגיה מאוד גדולה לסוגיה המאוד בוערת עכשיו של החינוך.

משה קונפורטי: כמו שבחינוך מורים היום רוצים לעזוב או לא רוצים להישאר בגלל המשכורות המאוד, אפשר להגיד אפילו, עלובות שלהם, אותו כנ"ל גם בתחום הזה.

משה קונפורטי: לכן, הפתרון הוא מאוד פשוט, כמו שחבר הכנסת גינבורג ציין, הממשלה צריכה לתעדף את זה ובאמת לאפשר ולשחרר.

משה קונפורטי: ברגע שזה יעבור אלינו, לרשויות המקומיות, אנחנו יודעים לעשות את זה, אני בטוח שאתם גם תחזקו את דבריי.

משה קונפורטי: תודה רבה.

וליד טאהא: סיגל חורש, מהנדסת העיר רמת גן, בבקשה.

סיגל חורש: בוקר טוב, תודה רבה על זכות הדיבור.

סיגל חורש: אנחנו מדברים כל הזמן על משבר הדיור, מחירי הדיון עולים ויש מחסור בדירות.

סיגל חורש: אנחנו עושים הסכמי גג, חותמים על הסכמי גג, חותמים על הסכמי מסגרת ואנחנו מאוד רוצים לקדם היתרי בנייה על דירות.

סיגל חורש: אבל, יש בעיה קשה, יש לנו מחסור אדיר בכוח אדם והמדינה לא נכנסת לעזור פה.

סיגל חורש: עיריית רמת גן היא רשות עצמאית, אין לה בעיית תקנים וגם אין לה בעיה של לשלם משכורות לעובדים.

וליד טאהא: אז איפה הבעיה?

סיגל חורש: הבעיה שאנחנו מוכתבים ממשרד הפנים לגובה המשכורות.

סיגל חורש: שכר של אדריכל הוא שבעת אלפים שמונה מאות - - -

וליד טאהא: הוא גם לא משלם וגם לא רוצה שאחרים ישלמו.

סיגל חורש: בדיוק.

סיגל חורש: שבעת אלפים, שמונת אלפים שקלים, אנחנו לא מצליחים לקלוט כוח אדם - - -

וליד טאהא: זה מעניין בכלל את משרד הפנים?

וליד טאהא: מישהו בא במגע על הנושא פעם אחת?

איתן גינזבורג: כל הזמן, מה זה.

וליד טאהא: לא, אני מדבר מצד המשרד על מנת לחפש פתרונות, לא סתם לבלה בלה.

משה קונפורטי: משרד הפנים לא מגיע לרשויות המקומיות, הוא פשוט לא בא.

וליד טאהא: לא, אולי עם נציגים של הרשויות, לא יודע.

סיגל חורש: עכשיו, יש לנו תפוסה, יש לי מכרז קבוע שמפורסם גם לאדריכלים באגף תכנון, גם לאדריכלים באגף הרישוי, למפקחי בנייה, למידענים ואנחנו לא מצליחים לקלוט כוח אדם.

סיגל חורש: יש לי מודעה קבועה שרצה כל שבוע.

וליד טאהא: באים מתראיינים ולא חוזרים, או שלא באים?

סיגל חורש: לא מגיעים.

סיגל חורש: מי שמגיע מתקבל - - -

וליד טאהא: הוא שואל שאלה מה מצבי במשכורת ובורח?

סיגל חורש: בדיוק.

סיגל חורש: גם לא מגיעים, כבר יודעים שהמשכורות ברשויות הן - - -

איתן גינזבורג: איזה אדריכל יבוא עם שבעת אלפים שקל?

איתן גינזבורג: למד בטכניון - - -

וליד טאהא: אדריכל מובטל.

סיגל חורש: בחוץ אתה יכול לשלש, אם לא יותר, את השכר.

סיגל חורש: עכשיו, נוצר מצב שיש לך מחסור בכוח אדם.

סיגל חורש: אנחנו חותמים על הסכמי גג, הסכמי מסגרת, העומס, הנטל על העובדים גדל וגם הכוח אדם שיש לך גם הוא בורח.

סיגל חורש: יש פה צעקה אמיתית.

וליד טאהא: אז, בשלוש נקודות, אחת, שתיים, שלוש, מה צריך לעשות על מנת שהבעיה תיפתר?

סיגל חורש: לשפר את השכר - - -

וליד טאהא: זה אחת, איתן דיבר על זה.

וליד טאהא: לשפר את השכר זה אומר גם לשפר כוח אדם, להוסיף כוח אדם.

וליד טאהא: אוקיי, נקודה שלישית?

סיגל חורש: אני רשות עצמאית אין לי בעיה של תקנים, רשות עצמאית יכולה - - -

וליד טאהא: הבנו.

וליד טאהא: לא כולם רשות עצמאית.

וליד טאהא: אנחנו רשויות שיש בהן תלות עם גורמים אחרים בעיקרון, אז לא כולם עצמאיים.

וליד טאהא: מה הוא יעשה אז?

וליד טאהא: אנחנו לא רוצים פתרון לעשיר, רוצים פתרון לכולם.

סיגל חורש: בוודאי, אבל לתת לרשות המקומית את העצמאות גם כן בשכר שהיא יכולה לתת - - -

וליד טאהא: הצגתם מודל שלפיו צריך לתת לכם את העצמאות בעניין הזה?

סיגל חורש: יש לנו עצמאות.

סיגל חורש: אמרתי, אני רשות עצמאית - - -

וליד טאהא: לא, יכול להיות שצריך להביא את זה באמצעות חקיקה.

איתן גינזבורג: הממונה על השכר לא מוכן לפתוח את הסכמי השכר ברשויות המקומיות.

וליד טאהא: אז שיעבור באמצעות חקיקה.

וליד טאהא: למה אני צריך להוסיף לאיקס עובד אלף או ארבעים שקל?

סיגל חורש: אנחנו מבקשים להעביר את הסמכויות לרשויות המקומיות.

וליד טאהא: את אומרת שצריך לעשות ביזור סמכויות.

סיגל חורש: כן.

וליד טאהא: אז חכי שזה יתממש, רק אלוהים יודע מתי.

וליד טאהא: כן, בבקשה אדוני, נציג המהנדסים בעיריות.

חיים כץ: אני יושב ראש איגוד מהנדסי ואדריכלי ערים בישראל.

חיים כץ: אני מעסיק את אותם עובדים ביחד עם המהנדסים וביחד עם מהנדסת העיר רמת גן.

חיים כץ: אני אשתדל לא אחזור על דברים שנאמרו כבר - - -

וליד טאהא: מה הכוונה אתה מעסיק?

חיים כץ: העובדים שמגיעים אליי, אלה שאני צריך לשכור אותם - - -

וליד טאהא: אתה כמנהל מחלקת הנדסה, אתה מתכוון?

חיים כץ: אמת.

חיים כץ: אתה מחדד וחיזקת - - -

וליד טאהא: חשבתי שיש לך חברה לכוח אדם.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אתה יודע, אתה הזכרת את הנושא של המגזר, הבעיה - - -

וליד טאהא: לא אמרתי מגזר, אני אף פעם לא אומר מגזר, אני אומר חברה ערבית.

חיים כץ: חברה ערבית, אני איתך.

וליד טאהא: אז זה שלך, לא שלי.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אז, אם איתן דיבר כאן על התחדשות עירונית, אז זה קיים בהתחדשות העירונית ויש היום באמת רשויות שמקימות גוף שמתעסק עם התחדשות עירונית, הם לא מצליחים לגייס לגוף הזה כוח אדם שהוא יתמחה בהתחדשות עירונית.

חיים כץ: אבל, אני אומר שהבעיה היא רוחבית גם בפריפריה, ובחברה הערבית הבעיה היא יותר חמורה, כי שם לפעמים יש רק מהנדסים, אין עובדים.

חיים כץ: הוא עושה הכל, גם רשויות - - -

וליד טאהא: נכון, אדם אחד לכל הישוב.

וליד טאהא: יכול להיות שהוא ישוב עם עשרת אלפים תושבים.

וליד טאהא: זה אסון מהלך.

חיים כץ: חבר הכנסת גינזבורג הזכיר את זה, את חוק ההסדרים רואים כבר, השינויים המבניים כבר מונחים על השולחן.

חיים כץ: כבר היה דיון ראשוני על זה, השלטון המקומי היה אמור להגיב, שינויים מפה ועד הודעה חדשה בנושא של חוק תכנון ובנייה.

חיים כץ: אין שם מילה אחת על השכר ואין שם שום מילה על כוח אדם.

חיים כץ: עכשיו, יבוא מנהל התכנון ויגיד עשיתי רפורמה, יש לי פה תלושי משכורת של בוחני רישוי, שבתוכם יש את הרפורמה, עם הרפורמה הם מגיעים לשבעת אלפים שקל לחודש, בלי הרפורמה הם היו בחמשת אלפים.

וליד טאהא: אז אתה רואה, עשו רפורמה, הם היו חמשת אלפים.

חיים כץ: והשכר הבסיסי שלהם הוא שלושת אלפים, זה השכר הבסיסי של משרד הפנים, שלושת אלפים שלוש מאות שקל לחודש, משם זה מתחיל - - -

וליד טאהא: פדיחה.

אוסאמה סעדי: זה פחות משכר מינימום.

חיים כץ: עכשיו, רבותיי, היום יש נטישה.

חיים כץ: שוק העבודה ישתנה, פעם אנשים רצו ביטחון במקום העבודה, הם חשבו בעתיד, היום הם חושבים בהווה, הם רוצים לסגור את החודש.

חיים כץ: בחודש האחרון לי עזבו שני עובדים ושני עובדים נוספים הודיעו שהם עוזבים, שאלתי למה, אמרו לי אני גודל משבעת אלפים לתשע עשרה, אני גודל משבעת אלפים ושש עשרה ואת זה הם מקבלים בשוק הפרטי.

חיים כץ: אני רוצה להוסיף על זה עוד דבר, חלק מחוק ההסדרים שהיה וחלק מחוק ההסדרים שכנראה יגיע, עסוקים כל היום בהפרטה של הוועדות.

חיים כץ: רוצים להקים מכוני רישוי, רוצים להעביר סמכויות נוספות של רישוי לתוך הוועדות המרחביות, מאיפה הם ישאבו את כוח האדם המקצועי הזה?

חיים כץ: הם ייקחו אותו מתוך הרשויות המקומיות שהכשירו אותם, שגידלו אותם, שנותנים שירות לאזרח, כי הם נוטים לרשות המקומית והם ירוקנו את הרשויות המקומיות מכוח אדם מקצועי, גם קשה לגייס וגם יימשכו החוצה את כל כוח העבודה הזה.

חיים כץ: דיבר על זה חבר הכנסת גינזבורג, בכל הדיווחים של מנהל התכנון הוועדות המחוזיות מצטיינות, דה פקטו יש שם תקיעות נוראית של תוכניות.

חיים כץ: שם לא צריך לעשות רפורמות, שם לא מפריטים, שם לא עושים שום דבר, שם הכל ורוד, אבל ברשויות המקומיות כל היום מוציאים החוצה את הדברים.

חיים כץ: פרויקט ענק של הממשלה עכשיו בביזור סמכויות, הם מבזרים איפה שהם רוצים.

חיים כץ: מכניסים עלינו, על מהנדסי הערים, עוד אחריות בנושא בטיחות באתרי בנייה, עוד בטיחות בכל דבר אחר, אבל בעיקרון שואבים מאיתנו, או בונים מסלול ישיר, לשאוב מאיתנו את כל כוח האדם המקצועי - - -

וליד טאהא: הם מבזרים שאיפה מלכתחילה הם לא היו צריכים להחזיק.

חיים כץ: מסכים איתך.

וליד טאהא: אז, לא יקרה כלום כאשר משחררים.

חיים כץ: עכשיו הזכיר פה משה ככה במילה וחצי את הנושא של החינוך, אדוני יושב הראש, אני רוצה להגיד לך שאני הסתכלתי בפרספקטיבה של שנים אחורה, שאנשי התעבורה ברשויות המקומיות, במיוחד בירושלים, שופכים פה את הזבל אל מול הכנסת, אז אתם מבינים שיש בעיה.

חיים כץ: ערב תחילת שנת הלימודים אנשי החינוך שובתים, אז כולם קמים וזועקים.

חיים כץ: אני בדקתי אחורה, מעולם לא הייתה שביתה במנהלי התכנון וההנדסה ברשויות המקומיות, מעניין מה יקרה אם אנחנו נחליט להשבית, לא יהיו לא היתרים - - -

וליד טאהא: בסדר, יש שביתה מובנים, הם לא צריכים להכריז על זה.

וליד טאהא: דברים לא מתקדמים טוב, אין תוכניות, אז יש שביתה לא מוצהרת.

חיים כץ: לאנשי החינוך לא יהיה אפילו איפה ללכת ללמד.

וליד טאהא: צריך רק להכריז על שביתה בכלי התקשורת, אז יש שביתה לא מוכרזת.

חיים כץ: עכשיו, בשורה התחתונה, לפני עשרה ימים היה דיון אצל שרת הפנים בנושא השכר, הצוותים שלה הקימו את אותה זעקה שאתה שומע כרגע.

חיים כץ: משרד האוצר כאילו שהוא חי במדינה אחרת, יש לו הסכמים עם ההסתדרות הוא לא יכול לפרוץ אותם, מעניין מה היה קורה אם היו הסכמים עם משרד הבריאות בתקופת הקורונה, אז לא היינו מקבלים את כל הכספים שהמדינה פתאום מצאה על מנת לטפל במשבר הקורונה.

חיים כץ: יש פה משבר דיור אמיתי ומשרד האוצר לא עושה כהוא זה, את זה גם אמרה להם שרת הפנים.

חיים כץ: שר האוצר רוצה, אני רוצה והאוצר לא עושה כלום בעניין הזה.

חיים כץ: אנחנו מפרקים את המחלקות ולא נוכל לתת שירות בכלל.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב, אדוני יושב הראש, חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: תודה לחברינו איתן גינזבורג שבאמת מעלה את הנושא הזה של מצוקת כוח האדם בוועדות השונות, ועדות התכנון, המקומיות, המרחביות, המחוזיות, אני יודע.

אוסאמה סעדי: באמת, ישנה מצוקה, כנראה כללית, בכל הנושא הזה של השכר.

אוסאמה סעדי: אני אתמול קיבלתי נתונים שכמעט שני מיליון תשע מאות אלף שכירים, מקבלים בערך שלושים שקל, שלושים ואחד שקל, שלושים ושתיים שקל לשעה.

אוסאמה סעדי: שני מיליון שכירים.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אנחנו נאבקים להביא אותם לארבעים.

וליד טאהא: עד עכשיו הגענו לחמישים חברי כנסת, כל השאר חושבים שארבעים זה יותר מדי.

אוסאמה סעדי: אבל, אדוני יושב הראש, אני אומר שגם ארבעים זה בערך ששת אלפים שקל.

אוסאמה סעדי: לכן, אני אומר, באמת איך אפשר לחיות, להתפרנס ולקיים משפחה עם חמשת אלפים, עם ששת אלפים - - -

וליד טאהא: אי אפשר.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו ראינו אתמול את ההפגנה של המורים ושל החינוך, עשרים אלף הפגינו בתל אביב, אבל כנראה שהממשלות, ואני לא מדבר עכשיו פוליטיקה ולא מתנגח, כל כלל הממשלות, גם זו, גם הקודמות, כנראה שהם מבינים רק שפת כוח.

אוסאמה סעדי: כלומר, רק בשביתות, רק בעיצומים, רק בהפסקות עבודה.

אוסאמה סעדי: אתמול אני יודע, כי פנו אליי עורכי דין שאני אתערב בעניין הזה של שביתות בהנהלת בתי המשפט.

אוסאמה סעדי: בתי המשפט כמעט עבדו, אבל כל כוח האדם וכל הפקידים שבתו במשך ימים ארוכים, אז אתמול הגיעו איתם להסכם.

אוסאמה סעדי: ראינו גם את העובדים הסוציאליים שאנחנו כולנו תמכנו במאבק שלהם.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר, אדוני יושב הראש, פה אני לא יודע אם זו הסיבה, אבל זו בטח אחת מהמסיבות.

אוסאמה סעדי: אני אתן לכם עוד דוגמא, אתה יודע שאנחנו נאבקנו אז ברשימה המשותפת שהיינו עם חברנו לשעבר עבד אלחכים חאג', אז נאבקנו ועשינו לובי למען מאבק בתאונות עבודה.

אוסאמה סעדי: אמרנו שאנחנו צריכים פקחים, מפקחים, אז עכשיו הביאו תקציבים, יש בערך תקציב, העלו את זה מחמש עשרה עד שמונים, אבל עכשיו כמעט עשרים, עשרים וחמישה תקנים לא מאויישים, למה?

אוסאמה סעדי: כי השכר הוא חמשת אלפים, מי יעבוד בחמשת אלפים או בששת אלפים, אז גם כאן.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, אמרת בצדק, יש לנו בעיות עם הוועדות המקומיות, המחוזיות וגם המרחביות ולא מקדמים - - -

וליד טאהא: השכר של פקחי האכיפה, נניח ברשות האכיפה במקרקעין, השכר הוא שונה?

וליד טאהא: למה יש שם צבא של פקחים עם מוטיבציה בשמיים לרדוף את האנשים, לחפש אותם ביום ובלילה, להביא להם את הקנסות, לבוא לאיים עליהם.

וליד טאהא: איך יש להם את כל הכוח הזה?

וליד טאהא: מה, הם מקבלים שעות נוספות?

וליד טאהא: מה הם מקבלים?

וליד טאהא: ואילו לפקח שצריך לשמור על חיי אדם, הפקח הראשון שומר על הכסף, הפקח השני שומר על חיי אדם, אין כסף לשלם לו, כי איזה אדם בכלל?

וליד טאהא: צריך לראות איזה אדם זה.

וליד טאהא: יש הרבה מאוד שיקולים לעניין בדבר הזה.

אוסאמה סעדי: אתה צודק, אבל אתה יודע עכשיו מה התשובה, איפה רשות האכיפה הזו יושבת?

וליד טאהא: במשרד האוצר.

אוסאמה סעדי: במשרד האוצר, איפה שיש כסף.

וליד טאהא: כן, נכון.

וליד טאהא: מה זה משנה, היו ממשרד אחר והיו עם אותה מוטיבציה.

וליד טאהא: הם שם כי אף אחד לא רוצה אותם, אבל זה סיפור אחר.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אבל, אני אומר באמת, נגעת בנקודה נכונה, ששם השכר הוא שכר משתלם, ולכן אנשים הולכים לשם, עובדים שם ויש להם מוטיבציה.

וליד טאהא: כנראה גם בוחרים סוג מסוים של אנשים, שיהיה לו מוטיבציה גבוהה.

אוסאמה סעדי: עם אידיאולוגיה, לא מוטיבציה.

וליד טאהא: כן, ברור.

אוסאמה סעדי: כבוד יושב הראש, אז אני אומר באמת, השאלה אם יש לנו נתונים, אם הוועדה קיבלה נתונים מה המשכורות, מה הפקידים, יש מחסור בכוח אדם - - -

וליד טאהא: הנתונים ידועים.

איתן גינזבורג: לא נעים להגיד, משרד הפנים לא הגיע לדיון.

איתן גינזבורג: הוא לא פה.

וליד טאהא: לא יודע, משרד הפנים אף פעם לא יודע על דיונים.

איתן גינזבורג: יש פה את מנהל תכנון, אבל משרד הפנים לא נמצא כאן.

וליד טאהא: הוא אף פעם לא יודע על דיונים.

וליד טאהא: אם אני לא נותן לו התרעות, אז הוא לא יודע.

וליד טאהא: הם לא עוקבים אחרי המדיה.

אוסאמה סעדי: אז, אדוני יושב הראש, זה אומר את הכל.

וליד טאהא: תודה רבה, חברי, אוסאמה סעדי.

וליד טאהא: חברת הכנסת, לימור מגן תלם, בבקשה.

לימור מגן תלם: תודה רבה, אדוני יושב הראש.

לימור מגן תלם: ראשית, אני רוצה להתנצל שלא הייתי פה מתחילת הדיון.

וליד טאהא: את לא צריכה להתנצל, הכל בסדר.

לימור מגן תלם: הייתי חייבת להיות במקום אחר.

לימור מגן תלם: רציתי לשמוע פה את ההצגה של הדברים, אבל מאחר והנושא הזה הוא מאוד קרוב לליבי, היה חשוב להגיע.

לימור מגן תלם: אני הייתי יועצת משפטית של ועדה מקומית מעל עשרים שנה, הייתי גם תובעת בוועדה מקומית.

לימור מגן תלם: המצב קטסטרופלי, לא רק קשה מבחינת כוח אדם.

לימור מגן תלם: גם עניין של תקנים חסרים, אנחנו נלחמנו שנים לנסות לקבל תקנים ולא היה שום מענה.

וליד טאהא: אני גם מכיר את זה במקומות שהייתי, כולם יודעים שזה קורה ואף אחד לא עושה כלום לשנות.

לימור מגן תלם: אז באמת אחד הדברים הבעייתיים שחייבים לתקן הוא העניין של תוספת תקנים לוועדות המקומיות.

לימור מגן תלם: אגב, עניין השכר הוא גם לגבי פקחים ברשות המקומית, הבעיה היא מאוד קשה.

לימור מגן תלם: אנחנו ניסינו לגייס כמה שנים גם פקחים, בודקי תוכניות, כל מי שבאמת הנדסאי ועוד מתעסקים, בקיצור, עם תכנון ובנייה.

לימור מגן תלם: השכר שלהם מאוד נמוך במגזר הציבורי, לעומת המגזר הפרטי, ולכן אין היענות ומאוד קשה לגייס.

לימור מגן תלם: לכן, אם אני אתמצת, אז יש שתי בעיות עיקריות, השכר והתקנים אלו שני הדברים שחייבים לטפל בהם מיידי.

וליד טאהא: את בדיוק נגעת לנקודות שהעלו היוזמים.

וליד טאהא: תודה רבה, חברת הכנסת.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לעבור למדוברים.

איתן גינזבורג: ראש עיריית רמת גן, לא?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אני אתן לראש העיר רמת גן, לפנים משורת הדין, לדבר בזום.

וליד טאהא: מי שמעניין אותו הדיון ובאמת חושב שהדיון הזה הוא דיון ציבורי חשוב, צריך להגיע הנה לוועדה.

וליד טאהא: כאשר היינו בתקופת הקורונה אנחנו באנו בטענות שאנחנו עושים את זה בזום, והפגינו וחסמו כבישים למה זה בזום.

וליד טאהא: עכשיו כאשר אין קורונה, אז אנחנו צריכים את הזום.

וליד טאהא: למרות כל זאת וכל זה, אני אתן לראש עיריית רמת גן, כרמל שאמה הכהן.

כרמל שאמה הכהן: בוקר טוב, כבוד יושב הראש.

כרמל שאמה הכהן: ראשית, אני מסכים עם מה שאמרת לגבי הזום.

כרמל שאמה הכהן: אם הייתי יודע מראש שזו המדיניות של הוועדה, אז הייתי משנה את הלו"ז שלי ועושה מאמץ להגיע, כי הנושא ששמת על סדר היום הוא נושא סופר חשוב, אפילו קריטי ודרמתי, להרבה רשויות בכלל ולרמת גן בפרט.

כרמל שאמה הכהן: אנחנו עיר שגם מתחדשת במרכז הארץ, וגם חתמה עם הממשלה לפני שנתיים על הסכם גג לבניית עיר נוספת בעצם, בתוך העיר שלנו, בצד המזרחי סביב בית החולים תל השומר.

וליד טאהא: בשטח פתוח או התחדשות עירונית?

כרמל שאמה הכהן: - - - הוא פשוט קורס.

כרמל שאמה הכהן: הוא קורס עוד לפני שהגל הגדול של התוכניות בשכונות החדשות ממש מגיעות ונדונות.

כרמל שאמה הכהן: יש היום בעיה, בן אדם רוצה להוסיף ממ"ד, אין לנו מספיק כוח אדם.

כרמל שאמה הכהן: כלומר ממ"ד למיגון, שזה אל"ף בי"ת, אין לנו אפשרות.

כרמל שאמה הכהן: אדם שרוצה לקנות את הבית פרטי, אני כבר לא מדבר על קבלנים, על יזמים ועל פרויקטים גדולים שיש בעיר ממגדלי תעסוקה ומתחמי מגורים, אני מדבר על אדם שקנה, זוג צעיר, או משפרי דיור, קנו מגרש ורוצים לבנות את ביתם או להרחיב את הדירה, ברוך השם המשפחה התרחבה ורוצים להרחיב.

כרמל שאמה הכהן: אי אפשר לגייס כוח אדם, ובטח לא כוח אדם איכותי וברמה גבוהה, בכמויות שאנחנו צריכים.

כרמל שאמה הכהן: אנחנו פה מוצאים אחת ופה אחד, אבל אל"ף, זה מבזבז המון אנרגיות על מודעות, עוד מודעות ועוד ועדות כוח אדם ועוד בדיקות ומבחנים.

כרמל שאמה הכהן: אנשים גם לא שורדים, כי השוק הפרטי מציע שכר הרבה יותר אטרקטיבי - - -

וליד טאהא: כרמל, אנחנו מכירים את הבעיה, בוא נדבר על פתרונות מעשיים.

כרמל שאמה הכהן: פתרון שיאפשרו לנו לשלם כמה שאנחנו - - -

וליד טאהא: איך אתה רואה את הפתרון, מה צריך לעשות?

כרמל שאמה הכהן: להסיר את התקרה של שכר האדריכלים וההנדסאים, זה הכל.

וליד טאהא: לפתוח את ההסכמים?

וליד טאהא: לשפר אותם?

וליד טאהא: להוסיף סעיפים?

וליד טאהא: מה צריך בפועל לעשות באמת?

כרמל שאמה הכהן: היום אנחנו מוגבלים על ידי המדינה, על ידי הממשלה, כמה לשלם לאדריכל.

כרמל שאמה הכהן: תסירו את ההגבלה או תגדילו את התקרה בצורה משמעותית, נורא פשוט.

כרמל שאמה הכהן: אנחנו לא מבקשים שקל של התערבות מהמדינה, הכל על חשבוננו.

כרמל שאמה הכהן: זה שווה, אלו משרות שמכניסות כסף - - -

וליד טאהא: אתם מוגבלים על פי החוק הקיים לעשות את זה?

וליד טאהא: על פי העטיפה קיימת?

כרמל שאמה הכהן: כן, אם אתה תראה תלוש שכר של אדריכל, אדריכלית או מהנדסת או מהנדס, שלמדו והשקיעו ויכולים לקבל פי כמה בשוק הפרטי, חלקם מתחילים אצלנו כמעט בשכר מינימום.

כרמל שאמה הכהן: אז, אתה נותן כל מיני תוספות, אבל גם אחרי כל התוספות, כל היצירתיות שיש לנו, בכל מה שנקרא, האקרובטיקה של תנאי שכר, אתה מגיע לשכר שהוא, מה שנקרא, עדיין לא חמש וארבע ספרות - - -

וליד טאהא: כרמל, אנחנו רוצים להפיק באמת את המקסימום מהשיחה בינינו, ואז אתה חושב כאשר פותרים את הבעיה של התקרה, יהיה אפשר לקלוט כוח אדם ואז לפתור את הבעיה?

כרמל שאמה הכהן: כן, מבחינתנו זה פתרון מלא.

כרמל שאמה הכהן: אני מדגיש, אנחנו לא מבקשים תוספת של שקל מהמדינה.

וליד טאהא: יש הסכמה של החברים שלך בשלטון המקומי?

וליד טאהא: חיים ביבס, אם הוא שומע אותנו, הוא מתבקש להתקשר להביע דעה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לצאת בהמלצה חדה מהדיון הזה למשרד הפנים, על מנת להתחשבן איתם בעוד שנה על דברים שנאמרו ונעשו.

כרמל שאמה הכהן: אני אגיד לך מה הנקודה היחידה שיגידו לך מימון, בטח מבחינת הרשויות הגדולות זה קונצנזוס, מבחינת הרשויות האיתנות זה קונצנזוס - - -

וליד טאהא: את זה אמרתי לפני שעלית לזום.

כרמל שאמה הכהן: יבואו ויגידו לך מה יהיה עם הרשויות החלשות, איך הן יגייסו כוח אדם.

וליד טאהא: בערבית אומרים לחלשים יש את אלוהים.

כרמל שאמה הכהן: לכולנו יש את אלוהים, זה בסדר.

כרמל שאמה הכהן: אנחנו צריכים את העזרה הזו של הסרת התקרה הזו, שזו התערבות ברמה של צפון קוריאה ללא סיבה, באמת ללא סיבה.

וליד טאהא: תודה רבה לך, ראש עיריית רמת גן, כרמל שאמה הכהן.

כרמל שאמה הכהן: תודה רבה לך על האפשרות לדבר.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים אלינו לוועדה.

וליד טאהא: מנהל התכנון, בבקשה.

וליד טאהא: בואי תנסי לענות על מעט מהשאלות, התהיות והכעסים שעלו כאן בדיון שלי.

איתן גינזבורג: לי קשה לכעוס על אורית.

וליד טאהא: לא עליה כמובן.

אורית הלנה לנדסברג: בוקר טוב.

אורית הלנה לנדסברג: אני אדריכלית במקצועי, אני מנהלת אגף בכיר ועדות מקומיות במנהל התכנון.

אורית הלנה לנדסברג: אני מלווה את נושא שכר עובדי הוועדות משנת 2015.

אורית הלנה לנדסברג: ב-2016 הייתי בין המובילים של העלאת השכר באלפיים שקל קבוע כל חודש ועוד אלף תלוי עמידה ביעדים.

אורית הלנה לנדסברג: אני מודה שרק לאחרונה באמת צפה ועלתה עוד פעם הסוגיה של בעיית שכר העובדים.

אורית הלנה לנדסברג: כן, אנחנו עשינו ב-2019, 2018, סבב של בכל הוועדות המקומיות שבהם הגדרנו תקינה, בדקנו את המצב הקיים ב-2018.

אורית הלנה לנדסברג: מצב קיים מול מצב שצריך להיות בהתאם להיקפי הפעילות.

אורית הלנה לנדסברג: לכל ועדה נתנו מסמך איך הם יכולים לקחת את כל התוכניות שיש להם ולצפות פני עתיד, לדעת כמה כוח אדם הם יצטרכו בעתיד.

אורית הלנה לנדסברג: חלקם לקחו את המושכות וחלקם לא.

אורית הלנה לנדסברג: אני חייבת להגיד שאני לא באה בטענות, כי אני חושבת שמהנדסי ועדות עובדים בטירוף הדעת, אבל אלו כלים שמהנדסי הוועדות כמנהלים צריכים להשתמש בהם, על מנת באמת לראות מה הולך לקרות בעתיד ואיך הם נערכים עם כוח אדם.

אורית הלנה לנדסברג: עשינו מפגשים עם כל מנהלי המחלקות של בתי הספר להנדסאים, כי הבנו שתהיה בעיה להשיג אדריכלים, כיוון שאדריכלים מעדיפים ללכת למשרדי אדריכלים.

אורית הלנה לנדסברג: יש בארץ שלושים ושלושה בתי ספר מאילת ועד תל חי להנדסאים, כל שנה יוצאים אלף הנדסאי אדריכלות לשוק.

אורית הלנה לנדסברג: אם חמישה אחוז היו מגיעים לוועדות, היינו אומרים דיינו, אז נתתי מספרי טלפון, עשיתי את השידוכים, רק שתי ועדות הגיעו לבתי הספר האלה בשנה השלישית, להתחיל לגייס את הסטודנטים.

אורית הלנה לנדסברג: רק שניים הגיעו ולקחו אותם כבר כסטודנטים בקיץ ולהתחיל לבדוק שהם תופרים איתם תיק לשנים הבאות, זה פעם אחת.

אורית הלנה לנדסברג: פעם שנייה, אני חושבת שלא מפתיע שהמשבר נולד עכשיו, חלק ממנו קשור לתפיסות עולם שהשתנו בעולם העבודה, כאשר חבר'ה צעירים חיים כאן ועכשיו.

אורית הלנה לנדסברג: כלומר, לא כולם, הייתי אומרת שיש מצד אחד כאלה שמעדיפים לעבוד בתוך ועדה מקומית, להרוויח את השכר עם התנאים, עשרים וארבעה ימי חופש, לעומת המגזר הפרטי, ארבע עשרה.

אורית הלנה לנדסברג: בנוסף, ימי מחלה, במגזר הפרטי את היום הראשון אתה משלם, היום השני חצי יום אתה משלם, לא לכולם זה מתאים הסיפור הזה, אוקיי?

אורית הלנה לנדסברג: לכן, יש חלק שמעדיפים להיות דור ה-Z או ה-X או איך שהם נקראים.

אורית הלנה לנדסברג: כאן זה כאן ועכשיו, שנתיים, שלוש אני לומדת את המלאכה ואני עפה הלאה, שזה מקשה - - -

וליד טאהא: למרות כל זה, בואי נתקדם.

וליד טאהא: אנחנו מכירים את הבעיה, מה אתם עושים על מנת לטפל בה?

וליד טאהא: כי אנחנו נסביר למה זה קרה, זה יפה לאקדמיה, אבל זה לא נותן פתרונות.

איתן גינזבורג: אורית, יש נתונים שהוועדות מדברות לפי דוח מבקר המדינה של מחסור של שלושים אחוז מהתקינה הקיימת, אז מה זה ברגע שאנחנו רואים את זה?

איתן גינזבורג: זה דוח מבקר המדינה משנה שעברה.

וליד טאהא: בדיוק, אז תתמקדי בפתרונות, אל תסבירי את התופעה, אנחנו מכירים אותה.

וליד טאהא: אנחנו אמרנו מילים קשות עליה.

אורית הלנה לנדסברג: אז גם על דוח המבקר אנחנו ענינו, שחסרים מידענים כיוון שלא הייתה פרופורציה בין מידענים ובודקי תוכניות - - -

איתן גינזבורג: אבל זה לא מידענים, זה גם בודקי תוכניות, זה גם מפקחים.

אורית הלנה לנדסברג: יש לי גם את הנתונים, כי אנחנו כן בודקים.

אורית הלנה לנדסברג: אנחנו מקבלים דוחות של השר, אוקיי?

אורית הלנה לנדסברג: כל ועדה מדווחת לשר כל חצי שנה על תקינת כוח האדם שלה.

אורית הלנה לנדסברג: אחרי הדיון שהיה אצל השרה, אנחנו עכשיו נמצאים במיפוי של צרכים, מה קיים ולבדוק כל מיני אפשרויות להעלאות שכר - - -

וליד טאהא: את אומרת לבדוק על מיני אפשרויות, את לא יודעת איך לגשת לסוגיה.

אורית הלנה לנדסברג: אנחנו מדברים על בדיקת העלאת שכר עם השותפים שלנו, שהוא הממונה על השכר - - -

וליד טאהא: תגידי, מישהו בא במגע עם הרשויות על מנת באמת למצוא פתרונות לזה?

אורית הלנה לנדסברג: בפעם הראשונה, אני נתקלתי בבעיה מול צחי כץ בישיבה אצל השרה לפני עשרה ימים.

וליד טאהא: אבל, אנחנו העלנו את זה לפני חודשים ומדברים על זה.

וליד טאהא: את יודעת מה?

וליד טאהא: זה היה צריך להיות מובן מאליו מלפני שנים, אז למה עד עכשיו לא?

וליד טאהא: כאילו רק עכשיו מישהו העיר שישנה סוגיה, שישנה בעיה?

אורית הלנה לנדסברג: אז אני אומרת שבנת 2018 ו-2019 יש לנו מיפויים, אנחנו יודעים מה היה המצב וכן נתנו לוועדות כלים, למהנדסי הוועדות נתנו כלים.

אורית הלנה לנדסברג: לגבי תקרת השכר, אנחנו לא יכולים לקבוע.

אורית הלנה לנדסברג: אנחנו יכולים לתת כלים שמהנדסים יידעו מה התקינה שהם צריכים, יגיעו ויבקשו אותה ויוציאו מכרזים.

אורית הלנה לנדסברג: לגבי הקושי לגייס כוח אדם, אני יודעת על הקושי הזה מהשנה האחרונה.

וליד טאהא: רק מהשנה האחרונה, את אומרת?

אורית הלנה לנדסברג: כן.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך, אורית.

וליד טאהא: לא באת עם שום בשורה, לא באת עם שום פתרון ולא באת מוכנה בכלל לדיון.

וליד טאהא: אומרים בדרך כלל שהילדים באוצר חיים במדינה אחרת, אתם גם חיים במדינה אחרת.

וליד טאהא: אתם לא רואים את ההשלכות של הכשל הזה בכוח אדם בתכנון לא ברמה הכללית, לא ברמת החברה הערבית ולא ברמת כלום.

וליד טאהא: אז, מה צריך לקרות על מנת שתבינו שיש בעיה?

וליד טאהא: יכול להיות שאני אשכיל לדעת בהמשך, עד עכשיו אני לא יודע.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לרשות להתחדשות עירונית, עינת גנון.

וליד טאהא: עינת, מה את יודעת להגיד על הקשיים שלכם לתפקד מול הבעיה הקיימת במנגנוני התכנון.

עינת גנון: לצערי הרב, אני יכולה להזדהות עם הדברים שאמרו פה.

עינת גנון: אנחנו מרגישים ביתר שאת - - -

וליד טאהא: מי אמרו?

וליד טאהא: אורית, ווליד, איתן?

וליד טאהא: את עושה את זה דיפלומטי כזה, משחקת עם כולם.

איתן גינזבורג: כן, כל התשובות נכונות.

עינת גנון: לא התכוונתי להיות דיפלומטית.

וליד טאהא: אז למי התכוונת?

עינת גנון: אני מזדהה עם המחסור ועם הקושי שיש בוועדות התכנון, בין אם זה ברשויות המקומיות, בין אם זה במוסדות הארציים.

עינת גנון: אגב, יש לנו גם מחסור בתקנים לנציגי הממשלה, אותו נציג ממשלה שצריך לשבת בוועדה מחוזית, לדוגמא, גם במרכז וגם תל אביב, גם לנו יש את המחסור הזה.

עינת גנון: אבל, אני חושבת שבאמת המחסור הוא ביתר שאת ברשויות המקומיות.

וליד טאהא: יש לכם פקק של תוכניות?

עינת גנון: יש לנו בהחלט פקק של תוכניות שמחכות להיתרי בנייה.

עינת גנון: אני אגיד מה אנחנו כן עושים - - -

וליד טאהא: לפי הפריסה הארצית איפה הפקק נמצא בעיקר?

וליד טאהא: כמו תמיד במרכז או מחוץ?

עינת גנון: כמו תמיד במרכז, כי מטבע הדברים גם תוכניות התחדשות עירונית היא בעיקר במרכז הארץ.

עינת גנון: אני רק יכולה לומר שאנחנו לפחות עושים כמיטב יכולתנו.

עינת גנון: במקומות שיש מנהלות עירוניות, שיש עשרים ושש מנהלות כאלה, אנחנו מתגברים את הרשויות בכוח אדם באמצעות המנהלות.

עינת גנון: אנחנו מתקציבים בודקי היתרים, בודקי תוכניות במידת הצורך.

עינת גנון: בנוסף על כך, ממש לאחרונה, חתמנו הסכמי מסגרת להתחדשות עירונית עם שתיים עשרה רשויות מקומיות.

עינת גנון: ברשויות האלה תגברנו עם בודקי היתרים, כי כל המנגנון - - -

וליד טאהא: מה זה תגברנו?

וליד טאהא: לכם יש את הזכות לתגבר בודקי היתרים או - - -

עינת גנון: אנחנו מממנים את התקן.

עינת גנון: עדיין השכר הוא אותו שכר.

וליד טאהא: הרשות להתחדשות מממנת את התקן?

עינת גנון: כן, גם במסגרת המנהלות וגם במסגרת הסכמי המסגרת שזה בנוסף, זה לא או זה או זה, בנוסף אנחנו מתגברים את התקנים.

עינת גנון: אבל, השכר הוא נשאר אותו שכר.

וליד טאהא: תגידי, זה אינטרס של הרשות להתחדשות או אינטרס של הרשות המקומית?

עינת גנון: מבחינתי, זה אינטרס זהה לחלוטין.

וליד טאהא: לא, אני מדבר על היגיון העסקה.

וליד טאהא: אוקיי, טוב.

עינת גנון: אנחנו רוצים לעזור להוציא היתרי בנייה.

עינת גנון: מבחינתנו, זה לא מספיק שיש תכנית מאושרת, אנחנו רוצים לראות אותה יוצאת לפועל, ולכן אנחנו מסייעים בכך.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה עינת.

וליד טאהא: תום פישר, משרד המשפטים.

וליד טאהא: אני רוצה לשמוע ממך, יש הרבה סוגיות שעלו כאן שקשורות בשינוי תקנות קיימות, תקרה של שכר וכו' וכו'.

וליד טאהא: משרד המשפטים מה הוא עושה באמת על מנת לעזור בפתרון הבעיה הזו?

וליד טאהא: אנחנו מבינים שלמנגנוני התכנון, אין להם רעיונות, אין להם הצעות לפתרון והם מדברים על זה.

וליד טאהא: הם שמעו על זה בפעם הראשונה לפני זמן קצר, עכשיו הם ידברו על זה.

וליד טאהא: אני מניח שאתם שמעתם על זה הרבה לפני, אז מה אתם יודעים לעשות על מנת באמת לפתור את הבעיה הזו?

תום פישר: אז שלום, אדוני.

תום פישר: תראה, אני רפרנט תכנון, בנייה והתחדשות עירונית, אני לא נוגע בהסכמי שכר ואני לא יודע לתת לך תשובות בהקשר הזה.

תום פישר: אני חושב שרוב מה שעלה פה בדיון הוא לא שאלה משפטית, הוא שאלה של מדיניות, שאלה של תקציבים - - -

וליד טאהא: את זה אמרנו בתחילת הדיון.

תום פישר: אני לא המשרד הרלוונטי.

תום פישר: כל מה שאני יכול להגיד - - -

וליד טאהא: אבל ישנה שאלה משפטית, כאשר ראש עיר אינו יכול להרים את תקרת השכר, זו שאלה משפטית.

תום פישר: אז שוב, אני לא הרפרנט הנכון בהקשר הזה ואני לא רוצה לתת סתם תשובות.

וליד טאהא: אז למה הגעת?

תום פישר: הכותרת הייתה התחדשות עירונית.

וליד טאהא: הכותרת היא לא התחדשות עירונית.

וליד טאהא: הכותרת היא מחסור כוח האדם בוועדות התכנון.

תום פישר: נכון ולא היה - - -

וליד טאהא: אז איתן הטעה אותך.

וליד טאהא: זה כוח אדם בוועדות תכנון, שמשליך גם על התחדשות עירוני, הבנת?

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: ד"ר אחמד טיבי שלום וברכה, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה אני לא ארבה במילים.

אחמד טיבי: אומנם הגשתי הצעה על מחסור כוח אדם בוועדות התכנון, אבל דעתנו על ועדות תכנון - - -

וליד טאהא: אתה מזדהה עם הקטע של ההשלכות על התחדשות עירונית או בכלל?

אחמד טיבי: לא.

וליד טאהא: זה בדיוק מה שאני אמרתי.

אחמד טיבי: הבעיה שם היא במדיניות התכנון.

וליד טאהא: כן.

אחמד טיבי: במקור, מדיניות התכנון, וזה חשוב לי לומר בשם כל הציבור הערבי, התכנון במדינת ישראל הוא תכנון אידיאולוגי שמדיר ערבים, כי התכנון נעשה על ידי יהודים, חד משמעית.

אחמד טיבי: אין ייצוג לציבור הערבי בוועדות התכנון הארציות בעיקר, ולכן יש מחנק של הישוב הערבי.

אחמד טיבי: הישוב הערבי לא מתפתח, אין צפי לצרכים עתידיים של הישוב הערבי, תראו מה קרה - - -

וליד טאהא: כי הם לא מתרבים, לא מתפתחים, מי צריך את זה?

וליד טאהא: להשקיע בסתם תכנון כסף, חבל.

אחמד טיבי: רק מתנחלים יש להם ריבוי טבעי.

וליד טאהא: נכון.

אחמד טיבי: אצל ערבים זה כוח עליון.

אחמד טיבי: לכן, באתי על מנת לומר שההשגה שלנו, נציגי הציבור הערבי, היא נגד האידיאולוגיה של התכנון במדינת ישראל, נגד התכנון עצמו וכתוצאה מכך גם אי ייצוג ערבים לא בצורה הולמת ולא בצורה בלתי הולמת.

אחמד טיבי: אנחנו כמעט מודרים גם מהתכנון וגם מהוועדות.

אחמד טיבי: תודה, ווליד.

וליד טאהא: תודה רבה, ד"ר אחמד טיבי.

וליד טאהא: עומר גוגנהיים, התאחדות הקבלנים, בוני הארץ, בבקשה.

עומר גוגנהיים: צהריים טובים לכולם.

עומר גוגנהיים: תודה, כבר יושב הראש על דיון מאוד מאוד חשוב ותודה לאיתן שמעלה את הנושא.

וליד טאהא: אתה בטח רוצה שהסוגיה תבוא על פתרונה, על מנת שתהיה יותר בנייה.

עומר גוגנהיים: זה הרבה מעבר לזה.

עומר גוגנהיים: אנחנו עומדים במקום, אנחנו שורפים, אתה יודע, זה כמו פול גז בניוטרל.

עומר גוגנהיים: משקיעים הרבה, אנחנו עומדים בהתחייבויות חוזיות מול דיירים, לא מצליחים לעמוד בלוחות זמנים.

עומר גוגנהיים: דיירים מאוד נפגעים מהסיפור הזה, רוכשי הדירות נפגעים מהסיפור הזה ואני חושב שבסוף משבר הדיור שאנחנו נמצאים בו הוא נקודות החיתוך של היצע וביקוש, יש הרבה ביקוש ויש מעט היצע.

עומר גוגנהיים: חלק מזה, מהמעט ההיצע הזה, זו הבעיה הזו.

עומר גוגנהיים: אנחנו מאוד תומכים במה שנאמר כאן ויש לחזק את הרשויות, אני חושב שזה יעזור לכל המשק.

עומר גוגנהיים: כי, כאשר מחירי הדיון כל כך גבוהים, בסוף צריך לשלם על זה, ובסוף החודש כאשר השכר הוא כל כך נמוך ואי אפשר לסגור את החודש, אז פשוט אי אפשר לעבוד בזה אז זו משוואה ברורה.

עומר גוגנהיים: אנחנו הצענו ואנחנו תומכים מאוד ברישוי עצמי, ואנחנו חושבים שזה יכול להוריד עומס מהרשויות המקומיות.

עומר גוגנהיים: תודה רבה.

וליד טאהא: אנחנו העברנו חוק רישוי עצמי, לא?

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: תשאל כמה כבר הוציאו היתרים על זה.

וליד טאהא: את חלקנו עשינו בעניין הזה.

עומר גוגנהיים: אנחנו עוד לא מרגישים את זה בשטח.

יפית טווסי: אנחנו נשמח לדיון מעקב בנושא, לראות אילו רשויות יישמו את החקיקה.

וליד טאהא: כנראה תמיד ייקח זמן על מנת להרגיש את זה בשטח, בכל התחומים בעירייה.

איתן גינזבורג: זה עוד לא בתוקף.

חיים כץ: התקנות עוד לא אושרו סופית.

עומר גוגנהיים: תודה רבה שהזמנתם אותנו.

איתן גינזבורג: מה עם משרד האוצר?

איתן גינזבורג: זו השאלה.

וליד טאהא: כן, בבקשה, אדוני.

רפי אלמליח: שלום אני המתכנן הראשי של הרשות למקרקעי ישראל.

רפי אלמליח: אנחנו גם בצד של היזמים, אנחנו רואים מחסור מאוד עמוק בבודקי תוכניות, אנשי תכנון גם בוועדות המקומיות וגם מחוזיות - - -

וליד טאהא: חשבתי שאתם צריכים להיות בצד של המוחלשים, אתם בצד של היזמים?

רפי אלמליח: מה לעשות, יש קרקעות מדינה והמדינה הנחתה אותנו לקדם תוכניות.

עומר גוגנהיים: עדיין בחוזים שלהם, אנחנו צריכים להוציא היתרי בנייה תוך שמונה עשרה חודשים.

רפי אלמליח: טוב, בכל אופן אני מצטרף כאן לבקשה, שצריך לתגבר את העובדים, כוח אדם מיומן, שזה כולל שכר.

רפי אלמליח: כאן מדובר על התחדשות עירונית, אבל גם בתחומים האחרים, אם זה תכנון של תשתיות.

רפי אלמליח: התחדשות עירונית זו התמחות, וזה נושא שבאמת צריך לגייס כוח אדם מאוד מיומן ומקצועי לטובת העניין הזה, ברמות שכר שיש היום, קשה למצוא.

רפי אלמליח: אני גם, ברמות שכר שאנחנו כמדינה משלמים גם אצלנו, קשה לגייס עובדים בכלל, אז כמובן קל וחומר גם ברשויות.

רפי אלמליח: תודה.

וליד טאהא: טוב, תודה רבה לך.

וליד טאהא: אתה רוצה להוסיף משהו?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: יש לי כמה פתרונות מוצעים, אני אלך מהקל אל הכבד.

חיים כץ: התאמת שכר העובדים לנתונים הדמוגרפיים לפי משרד הפנים.

חיים כץ: אנחנו מקבלים בטבלאות השכר, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, היא תמיד שנתיים אחרי.

חיים כץ: במשרד הפנים היום הרשויות כבר גדלו, רוחבית בכל הארץ אפשר היה להעלות את השכר בהתאם, אבל בגלל שהשכר נקבע לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אז אנחנו מחכים עוד שנתיים.

חיים כץ: עכשיו, היום החלטה פשוטה שהשכר ייגזר מהטבלאות של משרד הפנים, באופן אוטומטי, בלחיצת כפתור, השכר של כולם עולה.

חיים כץ: זה לא מספיק, אמרתי מהקל אל הכבד.

חיים כץ: אדוני, תדע לך, שבחברה הערבית שיש לה גם ועדות מרחביות, גם בחברה היהודית, יש ועדות מרחביות ויש להם מהנדס.

חיים כץ: המהנדס שם מקבל את השכר שלו מהרשות הגדולה ביותר, לא מסך כל התושבים.

חיים כץ: יושב ראש הוועדה מקבל מסך כל התושבים, הוא רק מהוועדה הכי גדולה, שלפעמים זה מאה אלף לעומת עשרים אלף.

חיים כץ: זה עיוות לא ברור וקשה לקלוט שם אנשים.

וליד טאהא: עיוות אף פעם לא יהיה ברור, על כן אנחנו מתקשים להסביר לכם את העיוותים שיש בתכנון בחברה הערבית.

חיים כץ: נכון.

וליד טאהא: כי, עיוות הוא אף פעם לא ברור, עושים אותו בצורה שיהיה לא ברור.

חיים כץ: תראו, אצל הווטרינר יש ניתוק בין שכר מנכ"ל לבין שכר הווטרינר.

חיים כץ: אפשר גם כאן לחפש איזה שהוא ניתוק ושהוא לא יהיה קשור.

חיים כץ: הווטרינר מרוויח מאה ארבעים, מאה ארבעים וחמישה אחוז שכר מנכ"ל, ואז אם השכר של העובדים ייגזר משכר המהנדס, שנגזר מאותה סקלה, זו עוד דרך לטפל בדבר הזה.

חיים כץ: הדבר הנוסף הוא בניית הסכמי שכר מותאמים להשכלה, הכשרה שנדרשת ממנהלים מקצועיים, תוך יצירת תחרות למגזר הפרטי ויצירת דרג בינתיים חזק.

חיים כץ: דרך אגב, אני לא ממציא את זה, זה נעשה בלשכות המשפטיות.

חיים כץ: הסכם 987 של היועצים המשפטיים ברשויות המקומיות, אתה תראה שמוציאים מכרז לעורך דין ברשות המקומית, הם עומדים בתור.

חיים כץ: אצלנו אף אחד לא מגיע, הוא לא יודע אפילו איפה התור.

חיים כץ: הדבר האחרון, הזכירו את זה גם ברמת גן, מתן גמישות לרשויות שיכולות לקבוע את השכר ולא לשבת להם על הצוואר עם הבקרה של משרד הפנים, שהם חורגים מהשכר, כי כל הזמן עושים שמיניות באוויר איך לקלוט אנשים מקצועיים טובים.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: בנוסף לזה שאמרת את הדברים, אתה גם יכול לשלוח את הנקודות אלינו לוועדה.

חיים כץ: רק מילה אחרונה למנהל התכנון, אנחנו לא יכולים לעסוק בכוח אדם כאשר ב-2014 היה תיקון 101, והיום אנחנו ב-140.

חיים כץ: אנחנו כל היום עסוקים בלענות על הרפורמות, אתם צריכים ביחס לרפורמות בחוק לעשות גם רפורמות לינאריות בשכר העובדים ובכוח האדם שלו, אחרת לא נצליח להתמודד עם זה לעולם.

חיים כץ: סליחה ותודה.

וליד טאהא: חברה כנסת איתן, אתה רוצה לומר כמה משפטים לסיכום, כי אני הולך לסכם?

איתן גינזבורג: אני רוצה לשמוע את נציגת משרד האוצר, היא הגורם.

איתן גינזבורג: אני רק אגיד שזו בושה וחרפה שמשרד הפנים לא הגיע לדיון הזה.

וליד טאהא: את זה אני אגיד כיושב ראש הוועדה במילים יותר בוטות, אז תסמוך עליי.

וליד טאהא: עוד לא סיימנו.

וליד טאהא: אז, נציגת משרד האוצר, תנסי לענות מה בוער למשרד האוצר לתת לאנשים לעשות את זה יותר טוב.

גלי אמיר: אני אענה בשמחה.

גלי אמיר: אני מנהלת תחום בכיר שלטון מקומי באגף השכר והסכמי העבודה, משרד האוצר.

גלי אמיר: תודה על רשות הדיבור.

גלי אמיר: הנושא של המחסור בעובדים המקצועיים בוועדות המקומיות לתכנון ובנייה, הובא בפנינו באגף לפני כחודש וחצי, מאז אנחנו נמצאים בדיונים ובשיחות לפעמים אפילו יום יומיים עם כל השותפים שלנו במנהל התכנון ובמטה הדיור.

גלי אמיר: זאת לשם כמה מטרות, מטרה אחת זה לנסות - - -

וליד טאהא: אבל, היות והם לא הם אלה שעוררו את הבעיה, אולי הייתם צריכים לבוא במגע עם אלה שמבינים שצריך לפתור את הבעיה ולא עם אלו שלא הבינו שיש בעיה.

גלי אמיר: לא, הם אנשי המקצוע מבחינתנו, הם ידעו להציג בפנינו נתונים.

גלי אמיר: אנחנו עובדים כרגע על גיבוש כמה פתרונות מידיים למצוקה - - -

וליד טאהא: יש שם הבנה באוצר שישנה בעיה קריטית, אקוטית בחברה הערבית בעניין הזה או שאתם מדברים על הכללי?

גלי אמיר: אנחנו מציעים פתרון שהוא פתרון כללי לכלל הוועדות.

וליד טאהא: לא מעניין מה שקורה בתכנון של החברה הערבית?

גלי אמיר: לא הוצגה בפנינו בעיה או נתונים - - -

וליד טאהא: כי אין אותם, מבחינתם.

וליד טאהא: זו מדיניות, זו לא בעיה.

גלי אמיר: לא, אני באמת אומרת, אם יציגו בפנינו.

גלי אמיר: אם מישהו יודע להציג בפנינו נתונים על מחסור - - -

וליד טאהא: אנחנו הצגנו יותר מפעם אחת את הבעיות של התכנון, את המדיניות של התכנון - - -

גלי אמיר: מדיניות תכנון זה לא אגף השכר באוצר, אנחנו לא נדע לתת על זה מענה.

וליד טאהא: לא, הכל קשור בשכר בסוף.

גלי אמיר: אנחנו עובדים על כמה פתרונות מידיים ואנחנו מקווים שנוכל להוציא ואתם לדרך בקרוב.

איתן גינזבורג: מה הפתרונות המידיים?

גלי אמיר: מספר פתרונות מידיים שאנחנו עדיין עובדים עליהם.

איתן גינזבורג: נשמח אם תוכלי לפרט.

גלי אמיר: אני מעדיפה שלא לפרט, כי זה עדיין נמצא בגיבוש.

איתן גינזבורג: אבל, אנחנו כן מעדיפים.

איתן גינזבורג: אם תוכלי בכל זאת רק לשתף את המחשבות שלכם.

גלי אמיר: אני אשמח לדבר איתך אחרי זה בנפרד.

וליד טאהא: לא, זה לא דיון אישי, זה דיון ציבורי.

איתן גינזבורג: מה שקורה בממשלה הוא לא סוד מדינה.

וליד טאהא: בדיוק.

וליד טאהא: הוועדה דנה פה בסוגיה ציבורית.

וליד טאהא: למה אנחנו מנהלים ועדה?

וליד טאהא: על מנת לעורר סוגיה ציבורית, על מנת לבוא ולומר יש בעיה, אז אם יש פה עניין אישי - - -.

וליד טאהא: אל"ף אני אשמח שתסנכרן אותנו, איתן, במידע האישי המסווג.

איתן גינזבורג: אין לי.

וליד טאהא: שאתה הולך לשמוע.

גלי אמיר: מדובר בעבודה שהיא טרם הבשילה.

איתן גינזבורג: כן, אבל מה הרעיונות?

איתן גינזבורג: לא רוצה את הכל, אבל מה עומד על הפרק?

גלי אמיר: תיתן לי בבקשה להשלים את הדברים.

איתן גינזבורג: ואז אנחנו נשכח מהשאלה.

וליד טאהא: אבל היות וידעתם גם אתם שהולכים לקדם דיון, אז למה לא לבוא עם תשובות לדיון?

וליד טאהא: למה לבוא עם חשש לדבר על משהו?

וליד טאהא: ניהלתם איזו שהיא ישיבה, דיברתם על זה?

גלי אמיר: בוודאי.

וליד טאהא: אז למה לחשוש לדבר?

גלי אמיר: כיוון שזה עדיין לא סגור עד הסוף.

גלי אמיר: יש לזה כל מיני היבטי, לרבות היבטים - - -

איתן גינזבורג: משפטיים כמובן.

גלי אמיר: כן, משפטיים.

וליד טאהא: תום, הבנת למה אמרנו משפטיים?

וליד טאהא: באת להתחמק.

גלי אמיר: לא קשור למשרד, לא קשור אליהם באמת שלא.

גלי אמיר: הנושא הנוסף שהזכירו פה הם הסכמי השכר.

גלי אמיר: לגבי הסכמי השכר, אתמול התחיל משא ומתן בין שר האוצר, הייתה ישיבת פתיחה של זה, שר האוצר ליו"ר ההסתדרות שנבחר שוב לתפקידו.

גלי אמיר: הכוונה היא, קודם כל, לגבש הסכם מסגרת גדול לשירות הציבורי בכללו ואחר כך התהליך הוא כזה שמתחילים לתעדף את הקבוצות.

גלי אמיר: אנחנו כמשרד אוצר בהחלט נמליץ שבין הקבוצות שדורשות תיעדוף, יהיו גם עובדי הוועדות לתכנון ובנייה.

גלי אמיר: פה אנחנו צריכים את העזרה שלכם, חברינו היקרים מאיגוד המהנדסים, אם הנושא של השכר של העובדים בוועדות, אלה שבהסכם הקיבוצי קרוב לליבכם, אז תפנו גם אתם בכלים שלכם למרכז השלטון המקומי, על מנת שזו תהיה קבוצה ממועדפת בהסכם הקיבוצי הבא.

גלי אמיר: כלומר, בהסכם המסגרת הבא שהמשא ומתן עליו כבר התחיל, אנחנו מקווים שהמשא ומתן יהיה מהיר ויעיל.

איתן גינזבורג: אז, אם סיימת את תשובתך, אני אשמח שתחזרי לשאלה ששאלתי.

וליד טאהא: איתן, אני רק רוצה לומר, היות והיא פנתה למהנדסים לעזרה, אנחנו הסכמנו במהלך הדיון שלערים החזקות יש להם את אלוהים וגם את הכסף.

וליד טאהא: לחלשים, יש את אלוהים, אבל אין כסף.

וליד טאהא: אני מקווה שהמהנדסים יבינו שבכל מגע עם האוצר, יש את ההבחנה הזו בין מי שיש לו לבין שאין לו, ומה עושים גם לגבי מי שאין לו.

וליד טאהא: תודה, תמשיכי.

גלי אמיר: אני רוצה להתייחס לפתרון שהוצע פה, לאפשר לרשויות שהן איתנות כלכלית לשלם יותר ל - - -.

גלי אמיר: אנחנו לא יכולים לאפשר את זה, מפני שהדבר הזה בהחלט עלול להביא לכאן לקניבליזציה במירכאות, שלא עובדים שפשוט הרשויות החזקות יותר יציעו שכר גבוה יותר, וישאבו את כוח האדם - - -

וליד טאהא: ואז שבעת אלפים שקל הוא שכר ראוי לאדריכל?

וליד טאהא: זה מה שהאוצר חושב לומר?

גלי אמיר: השכר הפנסיוני הממוצע לפי נתונים ממוצעים שלנו, לעובדים שהם לא בכירים, שהם עובדי הסכם קיבוצי בלבד ועובדים מקצועיים בלבד בוועדות לתכנון ובנייה, עומד על תשעת אלפים חמש מאות שקל, שונה מהנתון שהוא הציג.

איתן גינזבורג: מה זה הנתון שהוא הציג, גברתי, הוא מגיש פה משכורת של אדם.

איתן גינזבורג: ממוצע עניינים, משכורת של אדם שהולך עם זה לבנק ולמכולת.

איתן גינזבורג: אני רוצה להגיד לך משהו, לגבי התחושה, אנחנו לקראת סיום ואת נשענת לאחור ואפילו לא אמרת מילה, אם לא היו מבקשים ממך לדבר.

גלי אמיר: - - - את רשות הדיבור.

איתן גינזבורג: לא, אבל את יודע מה הייתי מצפה ממך?

איתן גינזבורג: מכיוון שהסיפור של השכר עלה פה לאורך כל השיח הזה, הייתי מצפה ממך להגיד, אדוני יושב הראש, לפני שאתה מבקש מאיתן גינזבורג לסכם, אני רוצה להגיד משהו.

איתן גינזבורג: דיברו פה על השכר אבל את ישב, ולא ראיתי את המוטיבציה שלכם לראות כיצד ניתן לפתור את הדבר הזה.

איתן גינזבורג: גם האמירה הזו שאנחנו מדברים ואנחנו דנים בו, אני רוצה לראות את המוטיבציה שלכם לפתור את הבעיה הזו, ולא מה שאנחנו דנים, עושים ישיבות פתיחה נעימות וחגיגיות.

איתן גינזבורג: כשאני מדבר על הנושאים שעלו על השולחן, אני רוצה לדעת על מה אתם דנים, מה על הפרק, לא ביקשתי לתת תשובה סופית, ומה שנקרא, שורה תחתונה זה מה שייתנו.

איתן גינזבורג: מה המחשבות שיש לממשלה ביחס לדבר הזה?

איתן גינזבורג: את שמעת פה כל כך הרבה מצוקות, כל כך הרבה בעיות, אנחנו נמצאים בעיצומו של משבר אדיר, את הדבר הקטן הזה של לומר מה הרעיונות שלי מהשולחן, כרעיונות קטנים.

איתן גינזבורג: אני לא מצפה ממך, גברתי, להתחייבויות, אבל לשיתוף הוועדה הזו שמעלה את הנושא הזה, כי אף אחד לא ראה את זה עד היום.

איתן גינזבורג: עד לפני חודש וחצי הדבר הזה הס מלהזכיר, לא ידעו שיש בעיה, היו צריכים איזה חבר כנסת אחד שיבוא ויאמר שיש בעיה מסוימת, אז את זה את לא מוכנה אפילו לומר?

איתן גינזבורג: מה הרעיונות שיכולים להיות פתרון לנושא הזה?

איתן גינזבורג: את זה אני מצפה שתגידי.

וליד טאהא: אני ביקשתי שתביאו לי את תלושי שכר, אני לא אגיד את העיר, זה לא רלוונטי.

וליד טאהא: אגב, הם נמנים מאלה שיש להם את אלוהים וגם כסף, אבל לא משנה.

וליד טאהא: אנחנו מדברים פה על תלוש שכר של דרוג הנדסאים, בסיס משרה מאה אחוז, נטו לתשלום שבעת אלפים שבע מאות עשרים ושישה שקלים.

וליד טאהא: זה תלוש שכר אחד.

וליד טאהא: יפה מאוד.

וליד טאהא: הדוגמא השנייה, על אותה רשות, דירוג הנדסאים, בסיס משרה מאה אחוז, נטו לתשלום שמונת אלפים שלוש מאות שבעים שקל.

וליד טאהא: אנחנו מבינים שזה משתנה מאדם לאדם, בהתאם למספר ילדים, לא יודע, שעות נוספות, אישה עובדת ולא יודע מה עוד.

וליד טאהא: עוד דוגמא מאותו מקום, על אותו דירוג, לאותו בסיס משרה, שמונת אלפים שבע מאות שמונים שקל.

וליד טאהא: אני אגיד לכם, אדריכל עם שכר כזה יכול להתבייש לו.

וליד טאהא: מדינה עם כזה היגיון צריכה להתבייש לה, זה מה שאני יודע להגיד.

וליד טאהא: מנגנוני תכנון שמסכמים לכזה דבר, צריכים להתבייש, ושר שמסכים צריך להתבייש, לא משנה איזה תפקיד הוא עושה אוצר או פנים או בטיח או משפטים לצורך העניין, מה זה משנה.

וליד טאהא: יש פה בעיה, שכולם עוצמים עיניים לא רואים אותה, ועוד לא נדבר על הסוגיות שאני אמרתי מהמקום שאני בא ממנו.

וליד טאהא: טוב, אנחנו נצטרך להתכנס ולסכם את הדיון הזה.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך חברי, איתן גינזבורג, על היוזמה, אתה ושאר חברי הכנסת שיזמתם.

וליד טאהא: אני מקווה שתרמנו לעת עתה את חלקנו בלדפוק על השולחן, להאיר אור אדום מול מישהו, על מנת אולי להתחיל ולשנות את המציאות.

וליד טאהא: אני מקווה שבדרך גם התפיסה, הגישה, גישת התכנון כלפי החברה הערבית גם תשתנה.

וליד טאהא: כי, אם היא לא תשתנה, מישהו אוהב את התיוג השקרי, הזדוני של הערבים עבריינים, בונים ללא היתרי בנייה.

וליד טאהא: אני יודע שיש מדינה עבריינית שלא עסקה בתכנון, החברה הערבית יצרה את הבעיה של עבריינות בנייה, זה הכל קשור אחד בשני.

וליד טאהא: אני רוצה לסכם את הנקודות שיהיו בסיכום של הישיבה הזו וגם יישלחו למשרד הרלוונטיים.

וליד טאהא: לפני כן, אני רוצה לומר, עצם העובדה שאנחנו מדברים על נושא במהות סמכותו של משרד הפנים, ועצם העובדה שהמשרד לא טרח לשלוח נציג לא זוטר ולא בכיר מטעמו, על מנת שייצג את המשרד מול חברי הכנסת, מול האנשים שבאו להתעניין, מול הקהל שרוצה לראות פתרונות, שמישהו עושה כאילו שהוא רוצה לפתור אותן.

וליד טאהא: מישהו עושה כאילו לתקשורת, שהוא רוצה לפתור את בעיית הדיור, בעיקרון, הוא לא עושה כלום על מנת באמת לעזור לפתור את הבעיה.

וליד טאהא: הוא או היא לא מצאו עניין לשלוח נציג בכלל, למה צריך לשלוח נציג?

וליד טאהא: ולאן לשלוח אותו לוועדת הפנים?

וליד טאהא: מה הקשר שלה למשרד הפנים?

וליד טאהא: יכול להיות שהם חושבים שצריך לשלוח נציג לוועדת הקליטה.

וליד טאהא: ועדת הפנים היא לא קשורה למשרד הפנים, על כן הם לא רואים צורך לשלוח אליה נציג, אז שיתביישו להם.

וליד טאהא: בסיכום, הוועדה תאמר את הדברים הבאים.

וליד טאהא: אנחנו חושבים שצריך להביא לתוספת תקנים לוועדות התכנון והבנייה.

וליד טאהא: אנחנו חושבים שצריך להביא לפתיחת הסכמי השכר, הרי פה מישהו ערער גם על הזכות של לחשוב לפרוץ את התקרה לרשות מקומית.

וליד טאהא: אז, בבקשה, תפתחו את הסכמי השכר של האדריכלים, המהנדסים ותנו להם מוטיבציה לחשוב אולי לעבוד במקום הזה.

וליד טאהא: בנוסף, לחשוב לתת יותר סמכות, לא נגיד עצמאות, לרשויות מקומיות, לעלות שכר של עובדים רלוונטיים בהתאם לצורך שהתעורר באותו ישוב.

וליד טאהא: אם יש בעיה משפטית, צריך למצוא את הדרך המשפטית, לא יודע.

וליד טאהא: צריך לעשות את זה, צריך לאפשר לרשויות לעשות את זה.

איתן גינזבורג: לא רק מדיניות.

וליד טאהא: צריך להקפיד על עמידה במועדי הסיום שנקבעו לתוכניות.

וליד טאהא: יש תכנית תקועה בפקק, שתחכה.

וליד טאהא: זה לא משהו פרטי של מישהו שצריך לחכות, זה משהו ציבורי, הוא לא צריך לחכות.

וליד טאהא: כמובן, אני העליתי את הבעיה של החברה הערבית, שם יש בעיה בכלל של מדיניות, לא רק של מחסור בכוח אדם.

וליד טאהא: יש שם מדיניות של תכנון לאומי, פוליטי, אידיאולוגי שפג תוקפו.

וליד טאהא: מדינת ישראל ב-2023 צריכה להתבייש במודל התכנון הזה.

וליד טאהא: מיליון שבע מאות אלף אזרחים ערבים נאנחים תחת תכנון לאומי, תכנון פוליטי, תכנון אידיאולוגי שלא מאפשר להם לנשום, להתפתח, להקים אזורי תעשיה, להקים אזורי תעסוקה.

וליד טאהא: מסע רדיפתי מתמשך של צבאות פקחים על כל בנייה ללא היתר, כשהם יודעים שאין אפשרות בכלל לקבל היתר.

וליד טאהא: הם מביאים אותו לעשות את העבירה, ואז יש להם כסף להוסיף צבאות של פקחים, שכנראה ואני אבקש לבדוק את הנתונים האלה, כנראה נהנים משכר שמתמרץ אנשים לבוא ולעבוד בעבודה הזו.

וליד טאהא: אז, גם בעניין הזה, מישהו צריך להבין שדברים צריכים להשתנות, די כבר עם זה.

וליד טאהא: אנחנו מבקשים ממשרד האוצר ומשרד הפנים, אם זה מעניין אותו, מוועדות התכנון, מנגנוני התכנון, להביא הצעות לפתרון הבעיה.

וליד טאהא: מה הם חושבים שצריך לעשות על מנת לפתור את הבעיה, מלבד להתגאות בתקשורת שהם פועלים לפתור את בעיית מחסור הדיור.

וליד טאהא: תכלס, פרקטית, מה הם עושים בעניין הזה.

וליד טאהא: בפעם הבאה שיהיה לנו דיון שקשור למשרד הפנים, מכיוון שהם לא עוקבים, לא יודעים והם חלשים במדיה, אז תשלחו להם הודעה נוספת, מעבר להודעות שהוועדה מפרסמת, על מנת שאולי יבואו להשתתף בדיונים.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכולכם.

וליד טאהא: תודה איתן, תודה לכל אלה שבאו והשתתפו.