הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 59, 2022-05-30 10:30

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני מתנצלת בפני כולם.

עאידה תומא סלימאן: מי שמכיר אותי, יודע שבשבע שנים אולי פעם שנייה שאני פותחת באיחור, אז אני מתנצלת.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה, אנחנו היום בהשפעת הפשיעה על נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על השתתפות סגן השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שברגע שהסברתי מה המטרה של הדיון הזה – נרתמת מהר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לך המון מה לטפל.

עאידה תומא סלימאן: למרות שיש הרבה התפתחויות פוליטיות שלפעמים יש הרגשה שאי-אפשר לפתוח את היום בלי להתייחס אליהן, אבל בגלל האיחור, אני אכנס ישר לנושא.

עאידה תומא סלימאן: מברכת את חברי וחברות הכנסת שנמצאים, ובמיוחד אני מברכת את הנשים הנפלאות שנמצאות איתנו היום, שעשו דרך מאוד ארוכה מהצפון, והגיעו הרבה לפניי - אני חייבת להודות.

עאידה תומא סלימאן: נשים שעברו על בשרן את הקושי של השפעות הפשיעה המשתוללת באוכלוסייה הערבית, ובאו לחלוק איתנו מניסיונן, ומה עובר עליהן ביום-יום.

עאידה תומא סלימאן: אני החלטתי לקיים את הדיון הזה, כי אני חושבת שהשיח סביב הפשיעה - כולנו מדברים כבר שנים על איך הפשיעה משתוללת בתוך האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: איך ארגוני הפשע מחזיקים את הצמתים העיקריים שמשפיעים על חיי היום-יום, אולי לכותרות עולה, או לרוב הנושאים שיש בהם מעורבות ירי ורצח.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו יודעים, גם כשאנחנו לא בכותרות, בכפרים, בערים, סובלים יום-יום מתופעות שקשורות בפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: אבל למרות שזה בתקשורת, ולמרות שמדברים על זה, נעלם השיח המגדרי.

עאידה תומא סלימאן: נעלם השיח על איך ארגוני הפשיעה, ואיך הפשיעה משתוללת ומשפיעה גם על חיי הנשים, ולפעמים באופן שונה מאיך זה משפיע באופן כללי על החברה.

עאידה תומא סלימאן: אמנם המעורבות של הנשים בפשיעה עצמה היא נמוכה מאוד, ואני מאוד מקווה שהיא תישאר כך.

עאידה תומא סלימאן: אבל הפגיעות שלהן ממה שקורה, מהשתוללות הנשק שנמצא ברחובות, גם השוק האפור, שחור, איך שתרצו תקראו לו, והשפעתו על איך פתאום אנשים משתלטים על המשפחה, משתלטים על היחידים בתוך המשפחה, ומנווטים את החיים שלהם, והרבה פעמים מדרדרים אותם למקומות מאוד קשים גם בזה, לצערי הרב, כאשר יש רצח נשים, גם קורבנות של רצח.

עאידה תומא סלימאן: וזיהינו כבר מגמות מלפני כמה שנים איך הפשיעה חודרת גם לנושא של אלימות מגדרית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, נשים נרצחות הרבה פעמים על-ידי רוצחים שכירים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כבר לא מבצעים את הרצח הגברים בעצמם, אלא שוכרים מישהו שיעשה, וזה חלק מהקושי למצוא מי הרוצח.

עאידה תומא סלימאן: אבל מעבר לזה, גם כאשר נרצחים גברים במשפחה, הנשים נושאות בעול – הן הופכות גם אימא, וגם אבא, גם אחות, וגם מטפלת, וגם מפרנסת הרבה פעמים.

עאידה תומא סלימאן: נמצאות איתנו נשים שרוצות לתת עדויות, וגם בזום יש לנו חוקרת שהתחילה לחקור את הנושא, והיא תשתף אותנו במה שיש לה.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאני פותחת, סגן השר תרצה להתייחס.

יואב סגלוביץ': אולי שתי דקות בסוף, כי אני רוצה בעיקר להקשיב.

יואב סגלוביץ': אמרתי גם לעאידה לפני.

יואב סגלוביץ': אני אחראי מטעם הממשלה על הטיפול הכולל בפשיעה בכל הארץ, בעיקר בחיבור בין משרדי ממשלה וכו'.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה לתת פה הרצאה.

יואב סגלוביץ': אני באתי בעיקר להקשיב, לשמוע, להבין.

יואב סגלוביץ': יהיו עוד מפגשי המשך.

יואב סגלוביץ': גם דיברנו קודם, אנחנו נעשה עוד דברים אחרים.

יואב סגלוביץ': אני מעדיף להקשיב הפעם, ואם יהיה זמן, אני אגיד שתי מלים בסוף.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

יסמין פרידמן: באנו להקשיב.

יסמין פרידמן: אני לפחות.

עאידה תומא סלימאן: אני מעדיפה שנתחיל לשמוע קודם כול כמה מהעדויות שנמצאות איתנו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה החלטתן ביניכן.

עאידה תומא סלימאן: ננסה כמה שאפשר לתת לכולן.

עאידה תומא סלימאן: כולן מבינות עברית טוב.

עאידה תומא סלימאן: אם תדברו בערבית, אני אדאג לתרגם או מישהי אחרת.

חתאם ואכד: בכמה משפטים.

חתאם ואכד: זה פורום אימהות למען החיים שהתחיל עם צעדה שיזמה אותה האימא מחיפה, מחליסה, חונא חליל.

חתאם ואכד: היא יזמה צעדת מחאה, כי הבן שלה נרצח ולא תפסו את הרוצח.

חתאם ואכד: אני יושבת ראש נעמ"ת במרחב הגליל המרכזי.

חתאם ואכד: אני וחברותיי ריהאם אבו-אלעסל מנצרת, ומייסם ג'לג'ולי, התלווינו לצעדה של האימהות, ואז בסוף הצעדה, האימהות החליטו להקים פורום משלהן, פורום שיהווה כלי מאבק בכל הכיוונים, גם להעלאת המודעות להשלכות של הרצח על המשפחות ועל האימהות במיוחד, וגם כלפי מעלה על הרשויות כדי להפעיל לחצים, להביא ללקיחת אחריות יותר על תפיסת הרוצחים.

חתאם ואכד: זו זכות מינימלית שהם יקבלו את העונש שמגיע להם.

חתאם ואכד: אנחנו כבר שנתיים – הרבה אתגרים.

חתאם ואכד: אימהות מכל רחבי הארץ, מכל מיני אזורים, אבל בכל זאת הפורום ממשיך עם רצון להביא את הכאב שלהן לכוון אותו לפעולה, לעשייה, ויש להם חזון שלא תהיה אימא נוספת לפורום.

חתאם ואכד: הפורום מכיל כמעט 35 אימהות מכל רחבי הארץ.

חתאם ואכד: אנחנו נתחיל עם האימא מג'לג'וליה.

חתאם ואכד: נער שנרצח בדרכו לאכול פיצה בפיצרייה.

חתאם ואכד: אני גם מבקשת להכיל את הקושי שלהן, כל פעם זה פותח את הפצע מחדש, וזה לא כל כך קל.

עאידה תומא סלימאן: רק לפני שאת מתחילה, אני יודעת שזה יישמע מוזר, אבל רואים למה נבחרת שוב לתפקיד שלך חתאם.

עאידה תומא סלימאן: הליווי שאת עושה לאימהות הוא נהדר, הוא חלק מהעשייה שלך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מברכות על היבחרך שוב.

סוהילה עדס: (הדברים נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי יושבת-ראש הוועדה).

עאידה תומא סלימאן: סוהילה עדס, אמא של נער בן 15, מחונן.

עאידה תומא סלימאן: נעים הליכות.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה בכיתה ט', ואפילו שהלימודים היו בזום בתקופת הקורונה, ממוצע הציונים שלו היה 98, הראשון בכל בית-הספר שלו.

עאידה תומא סלימאן: הלך לאכול פיצה עם החבר שלו, 10 דקות הוא כבר נרצח בחצר הבית שלנו.

עאידה תומא סלימאן: הרצח היה בשעה שבע.

עאידה תומא סלימאן: יש לה הרגשה שאפילו מי שהיה בתוך בית-הספר שהוא ממול לבית שלהם, עזר לרוצחים, כי פתאום נכבו כל האורות בכביש, בבית-הספר, היה בלתי אפשרי לראות כלום, וכך הוא נרצח.

עאידה תומא סלימאן: החבר שלו נורה 16 יריות, והוא רק כדור אחד.

עאידה תומא סלימאן: כולנו הלכנו לעזור לחבר שלו, ולא ראינו אותו, כי הוא היה מאחורי האוטו.

עאידה תומא סלימאן: אחר-כך אני ראיתי, אפילו כאשר ראיתי את הגופה, הוא זחל על הרגליים שלו בניסיון להגיע אלינו, כי הוא שמע שאנחנו נמצאים ומטפלים בחבר שלו, אבל אנחנו לא שמענו שהוא קיים.

עאידה תומא סלימאן: באותו רבע שעה שהצלנו את החיים של החבר שלו איבדנו אותו.

עאידה תומא סלימאן: תחנת המשטרה במרחק של 100 מטר מהבית.

עאידה תומא סלימאן: הם הגיעו למקום אחרי רבע שעה.

עאידה תומא סלימאן: מה זה עוזר שהמשטרה הגיעה אחרי שהוא כבר מת?

עאידה תומא סלימאן: שאלתי אם היו כתבי אישום, אם מישהו הורשע?

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שהיו מעצרים אחר הרצח, ושחרור אחר-כך, ואין, בינתיים לא יודעים מי רצח אותו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שההרגשה היא אם הוא היה ילד יהודי בן 15 שנרצח בצורה כזו, אני בטוחה שכבר היו מוצאים את הרוצחים שלו.

עאידה תומא סלימאן: מלאך כזה, למה הוא נרצח?

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לחזק את עצמי למען הילדים, למען הבן-זוג שלי.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבפנים הרוסה לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה שהמשפחה שלי לא תשמח עוד.

עאידה תומא סלימאן: השמחה לא נכנסת אלינו הביתה, אנחנו בעצב אחד גדול.

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שיש אלוהים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שיש אלוהים, שבסופו של דבר יבוא איתם חשבון עם אלה שרצחו את הבן שלי.

חתאם ואכד: רק הערה קטנה, בצד הטרגדיה, בצד הטראומה, יש הרבה משברים שנלווים לטראומה.

חתאם ואכד: החיים מקבלים פנים חדשות שהן ממש לא כל כך משמחים.

חתאם ואכד: אבל כל סיפור יציג צד אחר של המשברים – גם כלכלי, גם משפחתי, וגם חברתי, הכול.

חתאם ואכד: אלה פנים מהסוגיה שלא משתקפים בתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: נעבור לכפאח אגבאריה.

כפאח אגבאריה: שלום, אני מאום אל-פאחם, עברתי שישה מקרי רצח, ועוד שני מקרי אלימות שהם במצב קשה עכשיו בבית-החולים.

כפאח אגבאריה: זה התחיל משישה מקרי רצח ועוד שני פצועים פחות משנתיים על ארגוני פשע.

כפאח אגבאריה: אף אחד לא מדבר על ארגוני פשע בגלל שהם מפחדים.

כפאח אגבאריה: אבל אני לא פוחדת מאף אחד, אפילו כשהיו איומים על חיי.

כפאח אגבאריה: שלחו לי איומים בפייסבוק.

כפאח אגבאריה: יש לנו 17 יתומים במשפחה שלי, ולקחתי על עצמי שאני אחוס על המשפחה שלי.

כפאח אגבאריה: המקרה הראשון התחיל כאשר רצחו את בן הדוד שלי, זה היה ב-2019, בחודש אוקטובר, כאשר יצא מהמסגד, ולצערי הרב, כאשר נכנס לאוטו, רצחו אותו בחצר של המסגד.

כפאח אגבאריה: אחרי כן, בא התור של בן הדוד שלי, שלצערי, וזה כואב, הבן דוד שלי, בעל צרכים מיוחדים.

כפאח אגבאריה: זה קרה ברמדאן, כאשר הוא היה בצום.

כפאח אגבאריה: היה צריך לצעוד עם המשפחה שלו, יש לו שתי בנות צעירות, רצה לקחת אותן.

כפאח אגבאריה: הוא נרצח מול הבנות שלו, נתנו לו כדורים בראש.

כפאח אגבאריה: אחרי מספר חודשים, בא התור של אח שלי.

כפאח אגבאריה: הוא בן 35.

כפאח אגבאריה: הוא נרצח ביולי, יום לפני יום ההולדת שלו.

כפאח אגבאריה: אני מצטערת, זה כואב לי.

כפאח אגבאריה: הוא נרצח כשהלך לעבודה בשעות הבוקר המוקדמות בשעה חמש לפנות בוקר.

כפאח אגבאריה: ברחוב, לא רחוק מהבית שלי, שמעתי את היריות, והרגשתי כמו מישהו שקרע לי את הלב.

כפאח אגבאריה: אני לא יודעת למה, רצתי בלי כיסוי ראש, ובלי שום דבר, והתחלתי לחפש את האח שלי.

כפאח אגבאריה: ראיתי אותו כאשר הוא כבר נרצח, ללא רוח חיים.

כפאח אגבאריה: אני הרמתי את אחי עם הדם שלו, והכנסתי אותו לאמבולנס.

כפאח אגבאריה: יותר מחודש איבדתי את הקול שלי, הייתי אילמת.

כפאח אגבאריה: וגם בן הדוד שלי היה פצוע ברגליים.

כפאח אגבאריה: בן האח שלי עבר טראומה קשה.

כפאח אגבאריה: נטשתי את כל החיים שלי כדי להחזיר אותו.

כפאח אגבאריה: לקחתי אותו לבית-החולים, הייתי גם באבל.

כפאח אגבאריה: לקחתי אותו לבית-החולים העמק, ואחר-כך לבית לוינשטיין, כדי שיעבור שיקום.

כפאח אגבאריה: יש לו שתי בנות, עם אלרגיות, וזה היה כבד מאוד עליי.

כפאח אגבאריה: לקחתי על עצמי שאני אלווה אותן, וארחיק אותן מכל המצב הזה.

כפאח אגבאריה: הייתי מתקשרת לאנשים מקצועיים כדי שיעברו את הטראומה.

כפאח אגבאריה: גם התור של הבן דוד שלי הגיע.

כפאח אגבאריה: אתם שמעתם על הד"ר שלקח את האישה שלו, והחזיר אותה כאשר היא ילדה לו בן, שלושה ימים.

כפאח אגבאריה: גם רצחו אותו כאשר היה באוטו עם הילד שלו.

כפאח אגבאריה: הוא ניסה לחוס על המשפחה שלו, ויותר מ-32 כדורים קיבל בגוף שלו.

כפאח אגבאריה: הוא ניסה לחוס על הבן ועל אשתו.

כפאח אגבאריה: אני ראיתי את זה בפלאפון, בוואטסאפ, היו מצלמים אותה כשהיא צורחת.

כפאח אגבאריה: אני רצתי והרמתי אותה כאשר הייתה מלאה דם, הכנסתי אותה לאמבולנס, ובן הדוד שלי כבר היה ללא רוח חיים.

כפאח אגבאריה: אני ליוויתי אותה לבית החולים "העמק".

כפאח אגבאריה: גם התור של הבן דוד שלי, בן 21, היה בהפגנה נגד האלימות ביום שישי.

כפאח אגבאריה: אחרי שהוא היה בהפגנה נגד האלימות, רצחו אותו, הפושעים בחצר מול הבית.

כפאח אגבאריה: לפני כן, הוא היה איתי בניתוח שהיה לאבא שלי.

כפאח אגבאריה: הוא אמר לי שהוא יעבור כדי שיראה אותי.

כפאח אגבאריה: זה היה ביום חמישי, וביום שישי הוא נרצח.

כפאח אגבאריה: כאשר שמעתי שהוא נרצח, הייתי בבית-החולים.

כפאח אגבאריה: לפני שלקחו אותו לאבו-כביר – הוא היה צריך להיות חתן, אבל ראיתי אותו באמבולנס.

כפאח אגבאריה: נתתי לו נשיקה, ואמרתו לו – להתראות.

כפאח אגבאריה: גם התור של הבן דוד שלי, לפני מספר חודשים, גם כשהלך לעבודה רצחו אותו, הוא קיבל כדורים בראש.

כפאח אגבאריה: עברתי הרבה איומים על חיי.

כפאח אגבאריה: אבל הם לא מפחידים אותי כי אין לי מה להפסיד.

כפאח אגבאריה: מי שהרימה את המשפחה שלה בלי רוח חיים, והפצועים - אף אחד לא מפחיד אותי.

כפאח אגבאריה: לכן, כאשר נרצח האח שלי, נפגשתי עם האימהות, ואמרתי כאשר אני אסיים את האבל, אני אשתתף איתן בצעדה.

כפאח אגבאריה: אחרי כן נשבעתי בחיים של האח שלי, שאני איאבק נגד האלימות בכל מקרה.

כפאח אגבאריה: אני לא אוותר לארגוני הפשע שלקחו לי את המשפחה והזיקו לצעירים.

עאידה תומא סלימאן: כפאח, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה זה קשה, וזה קשה לנו.

עאידה תומא סלימאן: קשה לי אפילו לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לתת לך קצת לנשום.

כפאח אגבאריה: אני לא אוכל לנשום אף פעם.

כפאח אגבאריה: הם הורסים לך את החיים.

כפאח אגבאריה: הם לא רק רוצחים את הבן דוד או את האח שלך – הם הורסים לך את כל החיים אפילו גם לצעירים שעברו טראומה, והיו גם איומים.

כפאח אגבאריה: יש להם הרבה חיילים יותר ממה שאת מתארת לעצמך, הם השתלטו על הכול.

כפאח אגבאריה: במשטרה, יש לי תיעוד וידאו.

כפאח אגבאריה: כשהייתי בהפגנה, אחד מהשוטרים היה מתלוצץ, מזלזל בכאבים שלי - יש לי תיעוד וידאו, היו לי ויכוחים איתו בהפגנה, זה היה גם בתקשורת.

כפאח אגבאריה: אמרתי לו: תתבייש בעצמך אם כל כך בא לך לצחוק ולזלזל במקרה הרצח שלי.

כפאח אגבאריה: הלכתי לימ"ר חיפה עם אבא שלי.

כפאח אגבאריה: יש לי צילומים, ויש וידאו, מי שרצח את המשפחה שלי ואת האח שלי, כי היו הרבה מצלמות ברחוב.

כפאח אגבאריה: כשדיברתי עם החוקרים בימ"ר חיפה, הוא אמר לי שאני באה לספר סיפורים, תארי לעצמך.

כפאח אגבאריה: אמרתי לו – אני לא באתי לספר סיפורים, אני רק רוצה לראות מי רצח את המשפחה שלי, אם רואים את האוטו, אם יש תיעוד של וידאו מי רצח את אח שלי, ואיך היה מקרה הרצח.

כפאח אגבאריה: אחרי יום, זה נעלם מהחוקרים אפילו.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

כפאח אגבאריה: לא נתנו להם לדבר איתי ועם המשפחה שלי, וגם לא ענו לטלפונים.

כפאח אגבאריה: אפילו כשאיימו על חיי – דיברתי עם המשפחה, הם באו ונתנו לי עדות, ואף אחד אפילו לא הרים אליי טלפון.

כפאח אגבאריה: ארבעה פעמים הלכתי למשטרה, היו איומים על חיי.

עאידה תומא סלימאן: והמשטרה?

כפאח אגבאריה: לפני מספר ימים כאשר הלכתי למשטרה, היה זלזול, כאילו זו הצגה אצלנו, לצערי הרב, במרכז המשטרה של אום-אל-פאחם.

כפאח אגבאריה: כשאני שואלת – אף אחד לא נותן - - - לקחו את האוטו, יש מצלמות, יש וידאו, יש הרבה, ויש ראיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שכמובן עד שלא מגישים כתב אישום אין ייעוץ או ליווי משפטי לנפגעי פשיעה, למרות שאני הגשתי הצעת חוק עכשיו שהייעוץ המשפטי יתחיל מהרגע של הרצח, לא אחרי, ואז כל התהליך הזה יקל על אנשים כמו כפאח, שאני בטוחה שלא דרסה רגליה בתחנת משטרה לפני מקרי הרצח האלה, פתאום עכשיו היא צריכה להתמודד גם עם המשפחה, עם היתומים וגם לרוץ לתחנות משטרה ולהתלונן.

עאידה תומא סלימאן: כפאח, יש משהו ספציפי שאת רוצה?

עאידה תומא סלימאן: – אמרת 17 יתומים במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אולי במשפט או שניים כדי שניתן גם לאחרות, וגם לאנשים שבאו להשתתף.

עאידה תומא סלימאן: אם יש משהו ספציפי שאת מתקשה להתמודד איתו, כמובן, מעבר לצער, לכאב, לטראומה.

כפאח אגבאריה: כשיש 17 יתומים, זה מאוד קשה כששואלים אותך שאלות למה רצחו לנו את המשפחה – אין לי תשובות.

כפאח אגבאריה: אם מדינת ישראל רואה שאני אזרחית – שיעשו לי רק צדק.

כפאח אגבאריה: אני לא רוצה שום דבר, אני רק רוצה צדק למען המשפחה שלי.

כפאח אגבאריה: זהו.

כפאח אגבאריה: לא רוצה שום דבר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי, האימהות.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת איימן עודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

איימן עודה: אני אגיד מספר מלים, כבוד יושבת-הראש, עאידה תומא, כבוד סגן השר, סגלוביץ', חברי הכנסת, נציגי המשטרה, האימהות שאנחנו כל כך מכבדים, חתאם, וכל האנשים שנמצאים פה.

איימן עודה: מבחינת מספר הנרצחים בשנה האחרונה, הוא פחות ממספר הנרצחים לפחות בארבע השנים שעברו.

איימן עודה: אני מקווה שהמגמה הזאת עוד תתחזק.

איימן עודה: באמת, קשה לי להגיד מלה טובה לאנשים שנמצאים בשלטון, אבל סגלוביץ', ואני מניח שמצלמים אותי פה בוידאו – אני מאמין שיש לך רצון טוב ואתה ממש מנסה, אני מאמין כך.

איימן עודה: בכל פעם שפניתי אליך וביקשתי שתפגוש בן-אדם מסוים – נעתרת – אני מעריך, מעריך את זה מאוד.

איימן עודה: יחד עם זאת, יש בעיה מערכתית יותר עמוקה.

איימן עודה: למשל, נמצאת פה מונא חליל מחליסה.

איימן עודה: בשמונה השנים האחרונות נהרגו בחליסה שמונה אנשים - אחד יהודי ושבעה ערבים.

איימן עודה: אני מבקש ממך לבדוק את הנתונים לגבי מי שהואשם ברצח.

איימן עודה: כשזה יהודי - כולם בחליסה חוו על בשרם איך המשטרה התנהלה.

איימן עודה: תוך 24 שעות הגיעו לנאשם.

איימן עודה: בשאר המקרים – אין, ואני מבקש ממך לבדוק את העניין.

איימן עודה: אני רוצה להגיד למה אני רואה שהבעיה היא מערכתית, ותסלחו לי, אני יודע שיש דברים שנתפסים כמקוממים, למרות שאני מאמין שהם אכן נכונים.

איימן עודה: יש את הטיפול הממוקד, ויש את הסוגיה הפוליטית הכללית.

איימן עודה: אותן מערכות הביטחון שמתעמרות עם פלסטינים בירושלים המזרחית למשל.

איימן עודה: אתמול, למשל, כשהם נפגשים עם אימהות מאותו עם, מאותה תרבות, נראות אותו דבר בדיוק כמו הנשים הפלסטיניות, הבעיה היא מערכתית, מערכתית.

איימן עודה: לא מתנהגים לאזרחים הערבים כאל אזרחים של ממש, לא.

איימן עודה: אלא כאל הקבוצה האחרת.

איימן עודה: לכן אני יודע שצריך להיאבק בשני מישורים – גם במישור המקצועי הקונקרטי, אבל גם במישור הפוליטי, כי אחרת הבעיה המערכתית תישאר על כנה.

איימן עודה: האנשים הללו הלכו ברגל מחיפה עד לבית הנשיא, בשביל להגיד לכבוד הנשיא- תתרום אתה את חלקך.

איימן עודה: הבן שלי נהרג.

איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת מי הוא הרוצח, ואנחנו רוצים להביא אותו לדין, וזה לא קרה עם כולם.

איימן עודה: אני מקווה שתצליח.

איימן עודה: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חברה כנסת איימן עודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממשיכות את הדיון, אבל יש אנשים שצריכים לצאת.

עאידה תומא סלימאן: רולא ח'לאילי, מנשים נגד אלימות.

עאידה תומא סלימאן: נתנו לה אפשרות להופיע דרך הזום, מאחר והיא יולדת חדשה – מברוכ, רולא.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהתינוק יגדל לעולם בלי פשיעה, בלי אלימות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שבתוך הבית לא יהיה לו אלימות, אבל ברחוב, ובבית-הספר ובכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: רולה, את התחלת לחקור את הנושא בהשפעת הפשיעה על חיי נשים ערביות, והבנתי שהפסקתן בינתיים את המחקר.

עאידה תומא סלימאן: שתפי אותנו בבקשה.

רולא ח׳לאילי: צהריים טובים לכולם, תודה על ההזמנה.

רולא ח׳לאילי: אני לא אשתף בכמה זה כואב, ויש פה נשים שחוו את זה מהחוויה האישית שלהן.

רולא ח׳לאילי: אני אשתף כי בהיותי חוקרת את הנושא, ואתגרים שעמדו בפניי גם מבחינת איסוף עדויות, וגם ממצאים ראשוניים, ולמה זה בעצם נעצר, ומה היו הדברים שעמדו בפנינו.

רולא ח׳לאילי: הפרויקט החל לפני ארבע שנים, והוא גם קשור לנשים נגד נשק, או "נשק על שולחן המטבח", שזה בחברה היהודית, ויש קשר למה שאמר עכשיו חבר הכנסת איימן עודה.

רולא ח׳לאילי: יש קשר שהוא גם הקשר של ההבדלים שיש בין שתי החברות ומאיזה מקום המערכת מתייחסת לכל הנושא של ביטחון אישי לנשים בחברה הערבית, שיהיה מובן מאליו להגיד שאין, הוא לא נמצא.

רולא ח׳לאילי: אם אני חוזרת על כל העדויות שאספתי מכל מקום מהארץ, גם מהכפר שלי שחווינו, שהוא היה כפר בלי אלימות בכלל, אבל איכשהו זה גם הגיע אלינו בגלל חוסר הטיפול המשטרתי והממשלתי.

רולא ח׳לאילי: הנשים הערביות בתוך מדינת ישראל מרגישות שאין להן שום גיבוי של ביטחון אישי.

רולא ח׳לאילי: זה משהו שהוא משותף לכולן, כולן מרגישות כך.

רולא ח׳לאילי: אני לא רוצה לקחת את הכאב של נשים שחוו את זה, ועכשיו ראינו את הנשים ששיתפו - כולן חוות את זה.

רולא ח׳לאילי: אני היום גם כאימא חווה את זה.

רולא ח׳לאילי: הנשק בישראל נמצא בכל מקום.

רולא ח׳לאילי: אני אתייחס לדברים שהם משותפים בין שתי החברות היהודית והערבית, שהנשק בישראל היום הוא מאוד לגיטימי, הוא נמצא בכל מקום, בכל מרחב.

רולא ח׳לאילי: הוא נמצא בכל מקום שתלכו ותראו, כאילו זה נתפס לחברה הישראלית כרגיל, בחברה עלא ניתן.

רולא ח׳לאילי: לעדויות שאספתי, זה גם הגיע אלינו בגלל הממשלתי וגם הגיע לכפר שלי.

רולא ח׳לאילי: נשים ערביות בתוך מדינת שום גיבוי של ביטחון אישי.

רולא ח׳לאילי: זה משהו שהוא משותף לכולם, בין היתר, אני לא רוצה לקחת את הכאב שחוו ששיתפו, אבל כולן חוות את זה.

רולא ח׳לאילי: היום אני גם כאימא חווה את זה.

רולא ח׳לאילי: הנשק בישראל נמצא בכל מקום.

רולא ח׳לאילי: אני גם אתייחס לדברים שהם קצת משותפים בין שתי החברות היהודית והערבית, שהנשק בישראל היום הוא מאוד לגיטימי, הוא נמצא בכל מקום.

רולא ח׳לאילי: הוא נמצא בכל מרחב.

רולא ח׳לאילי: הוא נמצא בכל מקום שתלכו ותראו.

רולא ח׳לאילי: בחברה הישראלית זה נתפס כמשהו רגיל, ובחברה הערבית זה המקור של המוות הראשון, המוות הלא אלוהי, המוות הלא מוצדק, שאין לו שום ברירה חוץ מבריונות.

רולא ח׳לאילי: אני רוצה להגיד שעצרתי את העדויות בגלל חוסר ביטחון שלי, כי אנחנו אוספים עדויות של נשים.

רולא ח׳לאילי: אותן נשים נתנו את העדויות האלה, כולן, המשותף שלהן - שלא הוגש כתב אישום במקרה רצח של הקרוב שלהן.

רולא ח׳לאילי: זה כאילו נשאר עדות, ועדות עוד לא נסגרה.

רולא ח׳לאילי: אני הייתי חשופה באופן אישי למידע פלילי מאוד רגיש.

רולא ח׳לאילי: בגלל שאין חסות של המשטרה על כל המקרים שאני חקרתי, ושאני שמעתי נשים, אז לא יכולתי להמשיך שם לראיין עוד נשים.

רולא ח׳לאילי: זה הסתיים בכך שראיינתי עשרה נשים מכל מיני מקומות בארץ, גם כחוקרות פמיניסטיות שאנחנו רוצות להגיע ולדבר על הנושא באופן מאוד ענייני, אין לנו את הביטחון לעשות את זה ולא להיות מאוימות באופן אישי, וגם באופן חברתי.

עאידה תומא סלימאן: טוב שאת מעלה את זה, כי באמת, כל עוד את אוספת את העדויות האלה, והן יכולות להיות חלק ממידע, בחקירה או משימוש בהם בחקירה, זה מעמיד אותך בשאלות קשות במיוחד אם את נחשפת למידע שאת לא יודעת עד כמה את יכולה לשמור בסוד, ועד כמה את צריכה למסור את זה.

עאידה תומא סלימאן: ואלה שאלות מאוד מהותיות, אבל בעיניי הן גם מהותיות כי הן חוסמות אותנו מלהכיר ולהבין את הקשיים המיוחדים שנשים עצמן עוברות.

עאידה תומא סלימאן: אם החוקרת שגובה את העדות מרגישה שהיא יכולה להיות מאוימת, אז תתארו לעצמכן את הנשים עצמן שיש להן את המידע הזה, שהן יודעות מה קרה ואיך קרה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם זיהית עוד מגמות אפילו בעשר העדויות?

עאידה תומא סלימאן: הקשיים העיקריים של הנשים עצמן שדיברו עליהם.

רולא ח׳לאילי: כל הנשים גם קיבלו איומים שעכשיו הזכירו בישיבה.

רולא ח׳לאילי: הנשים בעצמן יש איום על חייהן בכך שהן רוצות לדבר על המקרים שקרובי המשפחה, הבנים שלהן הם הקורבנות של אותם מקרים.

רולא ח׳לאילי: אז יש איום מצד הרוצחים באופן מובהק, ובאופן מאוד ברור – סתימת פיות מה שנקרא.

רולא ח׳לאילי: זה משהו משותף לכולן.

רולא ח׳לאילי: אני גם ראיינתי נשים שהן חיות בתוך ערים שיש בהן נשק, וזה לא רחוק.

רולא ח׳לאילי: את אמרת לי שהבן שלי יגדל בביטחה, אז לא מזמן נרצח הילד בביר אל-מכסור.

רולא ח׳לאילי: אנחנו יודעות שאנחנו לא יכולות להגן על הבנים שלנו במרחב הציבורי היום, וזה אמור להיות נורה אדומה.

רולא ח׳לאילי: זה לא רק נורה אדומה, זה המצב, זו המציאות.

רולא ח׳לאילי: אז גם נשים שחיות בתוך מקומות שהנשק הוא הרבה יותר זמין, בחוויה האישית שלהן, בחוויה הנפשית שלהן הטראומה מתמשכת, הטראומה לא מסתיימת.

רולא ח׳לאילי: מה שנקרא טראומה עיקשת – יש טראומה של אני יכולה להיות פגיעה בכל יציאה שלי מהבית.

רולא ח׳לאילי: היינו עדות לזה כשעבדתי בנצרת, היה מאוד קשה, לשבת בחוץ, כי אנחנו לא יודעים מאיפה יבוא הקליע הבא.

רולא ח׳לאילי: עוד פעם, אני לא יכולה לשתף.

רולא ח׳לאילי: אני מחקתי את כל המידע.

רולא ח׳לאילי: הייתה החלטה למחוק את המידע שאספתי.

רולא ח׳לאילי: אני גם לא יכולה לשתף בהרבה דברים, ועוד פעם, אני אחזור על זה שאין הגנה לחוקרות בנושא.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה רולא ששיתפת אותנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת בדיוק כך, אם החוקרת מרגישה חוסר ביטחון, אז תארו לאישה שנושאת בעצמה את הסודות האלה...

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שיש תופעה שאני לא יודעת אם חלק מהמשתתפות בדיון ישתפו, בטוח לא מהאימהות אולי, אבל אחד מהדברים שאני שמתי לב אליהן, שיש נשים שנלכדות בתוך משפחה שהיא חייבת הרבה כסף לארגוני הפשיעה, ואז ארגוני הפשיעה עוברים מלנצל את האדם שלקח מהם את ההלוואות לנצל את הנשים בתוך המשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בזהירות רבה, אבל אני יודעת שיש מקרים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: יש מקרים שמנצלים את הנשים בתוך המשפחה מתוך איומים, מתוך לחץ, ואפילו מדרדרים אותן למצבים מאוד בעייתיים.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהן אפילו הופכות לסוג של עבדים אצל הארגונים האלה, וכל צו שהם נותנים להן, הן חייבות לבצע - אם זה בהעברת סמים, אם זה אפילו בלספסר בהן בזנות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חנאן אלסאנע, עו"ד, מ"איתך מעכי".

עאידה תומא סלימאן: כהרגלנו, תנסו להתמקד בדקות שאני נותנת.

עאידה תומא סלימאן: קשה לעצור את האימהות.

עאידה תומא סלימאן: ..

חנאן אלסאנע: גם קשה לדבר אחריהן.

חנאן אלסאנע: האמת, עאידה, אני והעמיתה שלי מארגון "איתך מעכי", למען הצדק החברתי, שלחנו נייר עמדה על ההשפעות וההשלכות של הפשיעה בחברה, על הנשים בחברה הבדואית.

חנאן אלסאנע: האמת, אחרי ששמעתי את כל הסיפורים של הנשים, קשה לי לבוא עכשיו ולתת נתונים והמספרים שמעידים על חוסר תפקוד וביצוע של המערכות, של מערכת המשטרה והמשפט בלהגן על אזרחיות המדינה תושבי הנגב.

חנאן אלסאנע: גם קשה לי מהעובדה ששתי נשים בדואיות היו אמורות להגיע היום ולהעיד ולדבר על החוויות הקשות שלהן בתוך העיר רהט, למרות שבעבר עד לפני כמה ימים הן כן דיברו בתקשורת, כן דיברו על החוויות שלהן ועל השפעת הפשיעה עליהן ועל הילדים שלהן בתוך העיר רהט.

חנאן אלסאנע: אך לצערי, בעקבות המשך הירי בתוך היישוב רהט אתמול, הודיעו לי שהן לא יכולות להגיע כי הן פוחדות.

חנאן אלסאנע: אני מדברת על נשים חזקות, נשים שעובדות.

חנאן אלסאנע: ואני כן רוצה דווקא להביא את הקול שלהן.

חנאן אלסאנע: בנייר העמדה אצלך יש נתונים המעידים שנשים בדואיות לא רק נרצחות, נעלמות, וחלק מהן אפילו לא מופיעות בסטטיסטיקה כי חלק מהן הן חסרות מעמד שנשואות לגברים בדואים, ו-84% שנרצחו מכלי ירי ללא אישור.

חנאן אלסאנע: אני כן רוצה להתחיל להביא את הסיפור והעדות של אישה ד' - הירי על בית הקפה ברהט, לא בא על רקע העסקת נשים בדואיות במסעדות.

חנאן אלסאנע: האמת היא, שמדובר במכרז שפורסם להפעלת בית קפה וזכה בו ר', שהפריע למועמד אחר ממשפחה אחרת, והתחילו הסכסוכים והירי על בתי הקפה, מסעדות, ועסקים השייכים למשפחה שזכתה במכרז.

חנאן אלסאנע: התחילו לטעון שהירי בא כסוג של מחאה על העסקת נשים בבית קפה, וזה הגיע לרשתות החברתיות.

חנאן אלסאנע: למרות שהמשפחה ובעלי יודעים שמדובר בשקרים, הם מנעו ממני חמישה אנשים לצאת לעבוד.

חנאן אלסאנע: אני מרגישה שעולמי חרב, התמוטט, עד שמצאתי מקום עבודה קרוב לבית, איך ניתן למחוק ולעצור את מה שמתנהל ברשתות החברתיות?

חנאן אלסאנע: תבקשו, תעזרו לנו, תסייעו.

חנאן אלסאנע: תבקשו מהמשטרה שתעשה את העבודה שלה, שתגיע ותעצור את העבריינים.

חנאן אלסאנע: אנו חיות בפחד.

חנאן אלסאנע: זה עדות של אחת הנשים מעשרות נשים שפנו אלינו למרכז לזכויות נשים לארגון "איתך מעכי", בסניף באר-שבע.

חנאן אלסאנע: אני מדברת שהפשיעה משפיעה על נשים לא רק ברמת רצח נשים, ופגיעה פיזית ואלימות כלפי נשים.

חנאן אלסאנע: אני מדברת על הפשיעה שחודרת וההשלכות שחודרות גם לתעסוקה, גם למרחב הנפשי, גם במרחב של הרווחה.

חנאן אלסאנע: קשה לתאר פה שאנחנו נמצאים בנגב במציאות קשה כשאנחנו מדברים על מצב-סוציו אקונומי הכי קשה במדינה – 79% מהנשים הבדואיות הן מובטלות.

חנאן אלסאנע: ועד שאנחנו הגענו למקום, מאבק של שנים להביא נשים לצאת ולהשתלב בשוק העבודה – אנחנו רואים שהן לא רק נרצחות, אנחנו רואים שארגוני הפשע, והפשיעה מונעת מהן להשתלב בשוק העבודה גם להיות במרחב הציבורי.

חנאן אלסאנע: אני קוראת ומבקשת לאמץ את ההמלצות שלנו שאנחנו כתבנו בנייר העמדה.

חנאן אלסאנע: יש לנו המלצות במשטרה, לרווחה, דרישות גם למשרד החינוך, וגם מהרשות למעמד האישה.

חנאן אלסאנע: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ד"ר מהא סבאח.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כן נמשיך ונעביר את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מהא כרכבי סבאח: תודה, עאידה על ההזמנה, צהריים טובים, כמובן, אני מדברת כחוקרת סוציולוגית באוניברסיטת בן-גוריון, ומנהלת המרכז הרב-תחומי לחקר משפחות.

מהא כרכבי סבאח: אני גם אדבר מתוך המחקר שעשיתי, מחקר ארוך של שלוש שנים שהתמקד שבחווייתן של הנשים הערביות שמסיימות את הנישואין שלהן.

מהא כרכבי סבאח: המטרה של המחקר הייתה באמת לבדוק את החוויה.

מהא כרכבי סבאח: בסוף זה היה מחקר פשוט שמנסה לחבר בין גירושין לאלימות, כי התברר שנשים שיוצאות מנישואין, הן חוות מסכת אלימות ארוכת שנים.

מהא כרכבי סבאח: זה לא נגמר אחרי שהוא מרים את היד פעם ראשונה.

מהא כרכבי סבאח: זה לא נגמר אחרי שהוא לוקח לה את המשכורת החודשית של כמה חודשים, פשוט, נשים חיות שנים ארוכות בתוך מסכת האלימות הזו, אבל גם מכמה סיבות.

מהא כרכבי סבאח: אחת הסיבות היא שנשים מאוימות באופן מאוד ישיר לגברים שיש להם נשקים בלתי חוקיים בתוך הבית, כשהנשק הזה יוצא לא פעם אחת, אלא כמה פעמים, תוך כדי איום שכאשר היא מסיימת את הנישואין – חייה הסתיימו.

מהא כרכבי סבאח: או נשים שמאוימות בעקיפין שפשוט מאוד קל מאוד – אני אסיים לך את החיים בצורה מאוד קלה, ולא יקרה לי שום דבר.

מהא כרכבי סבאח: כך שנשים פשוט חיות בזוועות של זוגיות ממש זוועתית, אבל הן פשוט לא יכולות לסיים את הנישואין.

מהא כרכבי סבאח: חלקן של נשים שיעזו בסופו של דבר לעשות את זה.

מהא כרכבי סבאח: חלקן שפנו למשטרה והתלוננו, או שקיבלו יחס הרבה פעמים מעליב, כמובן, זה לפי התיאור של אותן נשים.

מהא כרכבי סבאח: או יחס של זלזול, או פשוט נודו מצד משפחת הבעל בגלל שהן אזרו את האומץ הזה של לצאת ולחשוף את האלימות הקיימת בתוך המשפחה, ופשוט מצאו את עצמן מתמודדות לבד מול מצב כל כך קשה.

מהא כרכבי סבאח: מה שאני רוצה כאן להוסיף, אני חושבת שיש עליית מדרגה מאוד מדאיגה, זה החיבור בין הפשיעה המאורגנת לבין המרחב הביתי לבין נישואין לבין גירושין, היו תופעות שפשוט לא היו קיימות בעבר.

מהא כרכבי סבאח: זאת עליית מדרגה כל כך מסוכנת, כי יש אפשרות שהפשיעה המאורגנת לא תישאר במרחב הציבורי, אלא פשוט יהיה לה הכוח לזלוג אל תוך המרחב הביתי בגלל שהיא יושבת לה על כל כך הרבה עוגנים קשים של אי-שוויון, של הדרה, של העלמת עין מצד הרשויות השונות.

מהא כרכבי סבאח: הזליגה הזאת היא נראית כאילו שהיא זליגה של סוג של המשך טבעי לכאורה של הדרת נשים, אבל לדעתי זאת עליית מדרגה מאוד מורכבת.

מהא כרכבי סבאח: אני חושבת שיש לנו מספיק דוגמאות מהשנה האחרונה של נשים שסיום חייהן היה לכאורה מי שהיה בן זוגן בעבר.

מהא כרכבי סבאח: אמנם המשטרה לא תפסה, לא הכריזה, לא נתנו שמות, אבל פשוט השמות מסתובבות פה ושם, וכולם יודעים שנשים שילמו את המחיר הזה רק בגלל שהן העזו לצאת מזוגיות כל כך אלימה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הנשים שיוצאות מזוגיות כזו שהבן זוג מעורב כבר בפשיעה, האיום הוא מכופל לא בגלל שהוא כועס שהיא עוזבת אותו, אלא בגלל שהיא חשופה להרבה מהסודות של הפשיעה עצמה, והוא מפחד שהיא תגלה בחוץ.

מהא כרכבי סבאח: נכון.

מהא כרכבי סבאח: אני רק רוצה להוסיף עוד היבט אחד, שלדעתי, הוא נעלם מכל הדיון הציבורי סביב הפשיעה המאורגנת ונשים.

מהא כרכבי סבאח: העובדה שחלק מהנשים היום מאוימות או גם גברים שהם בעמדות מפתח כמו בפוליטיקה המקומית.

מהא כרכבי סבאח: אנחנו מתקרבים ביום שיהיו בחירות לפוליטיקה המקומית.

מהא כרכבי סבאח: החברה האזרחית, חלק מהקולגות שלי כאן שעושות עבודת קודש לגבי שינוי מעמדן של נשים בפוליטיקה במיוחד, בפוליטיקה המקומית, אני חושבת שהחיבור בין הפשיעה המאורגנת לבין הפוליטיקה המקומית היא פשוט תחזיר את הנשים אחורה הרבה שנים.

מהא כרכבי סבאח: אני חושבת שהרבה מהעבודה נעשתה בתחום הזה, היא תלך לאיבוד, כי אנשים יפחדו להיכנס לתחומים האלה שהחיבור הוא כל כך ברור, וגם נראה היום כאילו שזה בלתי נמנע.

מהא כרכבי סבאח: אם אתה יושב לך בעמדת מפתח שיש לך שם כספים, אתה יכול לנהל מכרזים, אז בטח הפשיעה המאורגנת תגיע לפתח ביתך באיזשהו מקום, ונשים כמובן שהן ממילא מתמודדות מול כל כך הרבה אתגרים מורכבים בפוליטיקה המקומית, אני חושבת שזה דווקא ידיר את רגליהן.

מהא כרכבי סבאח: גם לא נשכח שהייתה דוגמה של מנהלת בית ספר, אישה שהיא אוימה.

מהא כרכבי סבאח: אני חושבת שיש כאן איתות שאם את רוצה להיות בעמדת מפתח, גם נשים יחשבו על זה הרבה יותר מאשר בעבר.

מהא כרכבי סבאח: אם בעבר הייתה התמודדות היא יותר מבנית, יותר תרבותית, בטח היום ההתמודדות הרבה יותר קשה ומורכבת וחשוב לקחת גם את זה בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להוסיף שהייתה אמורה להופיע היום בוועדה אישה שנמצאת בעמדה בכירה באחת הרשויות המקומיות שהיא בעצמה קיבלה איומים, ואיומו על החיים שלה.

עאידה תומא סלימאן: סגן השר ערבתי אותו בנושא.

עאידה תומא סלימאן: היא התנצלה ברגע האחרון.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להגיד למה ואיך, אבל יכול להיות שזה אחד מהשיקולים.

עאידה תומא סלימאן: לגבי האיומים היא קיבלה אותם על סמך שהיא קיבלה החלטות בתפקיד שלה, ואיימו על חייה.

עאידה תומא סלימאן: סגן השר, אני מבינה שאתה צריך לצאת.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב מתנצלת, היינו יכולים לקבל יותר זמן איתך ולשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבטיחה להעביר לך גם את ההערות שיעלו אחר-כך.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יואב סגלוביץ': תודה על ההזמנה.

יואב סגלוביץ': דיברנו בשבוע שעבר על הדיון הזה.

יואב סגלוביץ': לנשים שסיפרו חלק מהסיפור, ולאלה שלא הספקתי להקשיב, אני יכול להגיד רק דבר אחד, בסוף כשאתה שומע את הסיפור האישי של נשים שחוו חוויה כזאת של אובדן, חוץ מלהשתתף בצערכן, כאדם, אני אומר לכן, כבעל תפקיד – יש לי תפקיד, התפקיד שלי זה לייצר שינוי.

יואב סגלוביץ': אני אומר בצורה הכי גלויה.

יואב סגלוביץ': קיבלתי מטעם הממשלה מינוי לרכז את הפעילות הכוללת של הפשיעה בחברה הערבית, וחלק מה שאתם מדברים, זה, זה, אבל חלק.

יואב סגלוביץ': אני חושב שיהיה נכון לשים דברים על השולחן שלא שמו.

יואב סגלוביץ': כולם שותפים שלי פה.

יואב סגלוביץ': זה שאיימן או עאידה או אחרים לא נסכים על כל דבר במישור הזה, במישור הזה של האלימות והפשיעה, זה נכון שיש לי כובע פוליטי ואני חבר כנסת, אבל אני חושב שבעניין הזה אין פופוליטיקה בהקשר של מה שצריך לעשות.

יואב סגלוביץ': ככל שנוציא פוליטיקה מהאירוע הזה כן ייטב.

יואב סגלוביץ': ואגיד למה אני מתכוון.

יואב סגלוביץ': איימן יש לי ויכוח איתו, אנחנו ידידים, אנחנו מתווכחים.

יואב סגלוביץ': ועאידה, יש לי ויכוחים איתה, ועם כל יתר הח"כים – ולפי הפיצול – נקרא לזה הפיצול הפוליטי בחברה הערבית אותי לא מעניין במה שאני מתעסק, ולשמחתי כך גם היחס למה שאני עושה.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את הפתיחה הזאת, יש לי תפקיד.

יואב סגלוביץ': התפקיד שלי זה גם להגיד חלק מהדברים, שזאת התפיסה המקצועית שלי.

יואב סגלוביץ': שני דברים נגעו בהם – 1.

יואב סגלוביץ': הנושא של פגיעות בנשים, רצח נשים, אלימות כלפי נשים בחברה הערבית, הדומה והשונה לחברה היהודית, יש דומה ויש שונה.

יואב סגלוביץ': זה סיפור אחד.

יואב סגלוביץ': הסיפור השני – זו החוויה הקשה מאוד שחוות נשים מעצם היותן אימהות של, נשים של, אחיות של, לקורבנות של הפשיעה בחברה הערבית.

יואב סגלוביץ': ובואו נשים דברים על השולחן, לא הכול זה ארגוני פשיעה.

יואב סגלוביץ': ממש לא.

יואב סגלוביץ': אני בכוונה שם את זה פה, לא שאני מוריד מהאחריות שלי על העניין, אבל שנוכל למצוא פתרונות נכונים, צריך גם להבין את הבעיה ולשים אותה מול עינינו בצורה מסודרת.

יואב סגלוביץ': חלק מהסיפור הוא לא ארגוני פשיעה.

יואב סגלוביץ': הרצח הוא מעשי רצח בלתי פוסקים.

יואב סגלוביץ': גם באום-אל-פאחם, בשוליים ארגוני פשיעה.

יואב סגלוביץ': יש גם צד שני, משפחה אחרת באום-אל-פאחם שסופגת אבידות.

כפאח אגבאריה: אבל הם המשפחה שלי - - -

יואב סגלוביץ': בסדר, אני לא מתייג בשמות.

יואב סגלוביץ': אבל אני אומר שאני הולך לבועיינה, יש שם סכסוך דמים של 14 או 15 גופות במהלך השנים האחרונות שכל מי שרק יש לו יד ורגל, בוודאי משטרה, שבחלק מהמקרים יש כתב אישום, בחלק מהמקרים מי לא ניסה לשים סוף לסכסוך הזה מפוליטיקאים ועד מנהיגי ציבור כאלה ואחרים.

יואב סגלוביץ': ולכן אני אומר הבעיה היא של הפשיעה בחברה הערבית היא לא ארגוני פשיעה.

יואב סגלוביץ': הדבר אחד המשותף שקרה בשנים האחרונות הוא נושא - - -

עאידה תומא סלימאן: כנראה שלהגדרת ארגוני פשיעה גם יש הבדל בין ערבים.

יואב סגלוביץ': המקצוע שלי זה להגדיר את הדברים בשביל לטפל בהם נכון.

יואב סגלוביץ': כי בשביל לטפל בארגון פשיעה, צריך למוטט אותו כלכלית, ולטפל במה שאומרים אחרת, אני חושב, צריך למוטט חברתית.

יואב סגלוביץ': אני, זה לא התפקיד שלי, התפקיד שלי הוא אחר.

יואב סגלוביץ': אבל אני כן שם את העניין, יש משמעות לחברה.

יואב סגלוביץ': לכן, הנשים הכואבות והנפלאות שיושבות פה – דיברנו לפני זה, אנחנו נעשה מפגש בלי כל קשר לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': יש כוח שעוד לא צמח מספיק חזק בתוך החברה הערבית, לצערי, שמדיר את האנשים החוצה.

יואב סגלוביץ': אני אתן את הדוגמה דווקא מאום-אל-פאחם.

יואב סגלוביץ': אני אנסה להתמודד.

יואב סגלוביץ': במעשי הרצח האחרונים שהיה באותו יום שישי נורא לפני כמה חודשים, יצא ד"ר סמיר, ראש העיר באמירה בוטה וברורה, שאם זה לא ייפסק – נחרים אתכם.

יואב סגלוביץ': אני באותו יום דיברתי באותה דרך אמנם בעברית, אבל הוא דיבר כמנהיג ציבור לאנשיו.

יואב סגלוביץ': זה לא התפקיד שלי.

יואב סגלוביץ': התפקיד שלי בכובע של נבחר ציבור להגיד גם את הדברים.

יואב סגלוביץ': מהכובע שלי כמי שמתמודד עם המאבק בפשיעה בחברה הערבית זה להכניס את העבריינים לכלא.

יואב סגלוביץ': ואחרי שאמרתי את זה, גם פה צריך את הגיבוי.

יואב סגלוביץ': אני פונה פה לסיפור של רהט כדוגמה.

יואב סגלוביץ': חברים, הסיפור של רהט, גם כן, לא צריך להתבייש פה להגיד בשמות.

יואב סגלוביץ': היה סכסוך עקוב מדם.

יואב סגלוביץ': יש שם עצורים.

יואב סגלוביץ': יש שם עבריינים שזהו שמם, שלא הודרו על ידי בני המשפחה שלהם.

יואב סגלוביץ': הם לא הוצאו מחוץ למחנה, למרות שהם עצורים, אני מקווה עד תום ההליכים.

יואב סגלוביץ': את צודקת, הירי לא היה בגלל מגדר, הירי היה בגלל אירועים פליליים פר-סה, והם עצורים, והם עצורים עד תום ההליכים, וזה עשה את הרעש.

יואב סגלוביץ': אני ברהט בחודש האחרון, כל יום ראשון הייתי ברהט בחודש האחרון, כל יום ראשון.

יואב סגלוביץ': רק אתמול היינו בפגישה עם ראש עיריית רהט.

יואב סגלוביץ': מה אני רוצה לומר, אני רוצה גם לתת איזושהי תקווה לתוך הכאב שאתן הבאתן.

יואב סגלוביץ': המדינה רוצה לעשות שינוי.

יואב סגלוביץ': המדינה חייבת לעשות שינוי.

יואב סגלוביץ': חלק מהעניין זה גם התפקיד של הממשלה, של המשרד, וגם התפקיד האישית שלי.

יואב סגלוביץ': כולם פה שותפים שלי, כולם פה בתוך הכנסת הזו.

יואב סגלוביץ': אבל כשמגיעים לרגע האמת, וחבל שאיימן לא פה, אבל עאידה היא באותו ראש, אז אני אדבר לעאידה, והיא תעביר לאיימן.

יואב סגלוביץ': אבל כשמגיע היום לוועדת חוקה חוק ומשפט הנושא של חוק החיפוש שעושה איזון שונה, ובכל המטרה היא להילחם בתופעת הנשק, הכי מפריע בכל מקום זה הנשק הבלתי חוקי לאנשים ולגברים, פה אין הבדל, התופעות הן אלה.

יואב סגלוביץ': וכשמגיע חוק החיפוש לוועדת חוקה, חוק ומשפט, ברור לי שצריך לשנות את נקודת האיזון, על מנת שנוכל לתפוס יותר, ולהיכנס למקומות, ולקחת מצלמות, כי יש בעיה בדיווח.

יואב סגלוביץ': אי אפשר להתעלם.

יואב סגלוביץ': כאשר בן-אדם מפחד על חייו, הוא לא ישתף פעולה, אין לי ציפייה לשיתוף פעולה, אין לי ציפייה.

יואב סגלוביץ': אז כשזה מגיע לשם, אז כן נכנסת הפוליטיקה.

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא פה.

יואב סגלוביץ': אני אומר את דעתי.

יואב סגלוביץ': כן נכנסת הפוליטיקה, כי אז כולנו מקדשים את הזכות לחופש, בוודאי, גם אני.

יואב סגלוביץ': אבל מה עם הזכות לחיים?

יואב סגלוביץ': הזכות לחיים, דיברנו עליה פה בוועדה הזאת.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לקחת את הזכות לחיים מפה לוועדת חוקה.

יואב סגלוביץ': אני הייתי בדיון שם קודם, צריך לעשות חיבור של הדברים.

יואב סגלוביץ': מה שאני רוצה להגיד זה רק דבר אחד.

יואב סגלוביץ': אני באופן אישי מחויב להוביל שינוי יחד עם כל החברים שלי פה בכנסת כי אין לנו דרך אחרת.

יואב סגלוביץ': חייבים לעשות פה שינוי חברתי.

יואב סגלוביץ': את מה שאמרת על מה שקורה באום-אל-פאחם, מה שקורה בבועיינה, מה שקורה בלוד, ורצח הנשים בלוד – לא, זה לא ארגוני פשיעה בחלק מהמקרים, זה לא.

יואב סגלוביץ': וצריך פה לייצר מאבק שהוא הרבה יותר גדול, בוודאי ובוודאי מאבק של משטרת ישראל שעושה עבודה.

יואב סגלוביץ': יש 30% ירידה באירועי הרצח בהבדל משנת 2021 לעומת 2022.

יואב סגלוביץ': לא מספיק.

יואב סגלוביץ': יש עדיין אירועי רצח רבים בסדרי גודל בחברה הערבית מהחברה האחרת בחברה היהודית בישראל.

יואב סגלוביץ': יש לא מספיק אחוזי פיענוח של תיקי רצח והרתעה.

יואב סגלוביץ': יש אחוז מדיי של פיענוח בתיקים, וזה יעד גדול להכריז על חוסר הפיענוח, אבל זה לא יבוא מדיבורים.

יואב סגלוביץ': זה יבוא מזה שכן נקבל החלטות גם חוקתיות, גם משפטיות, ונבין שאנחנו נמצאים בעת חירום.

יואב סגלוביץ': אני שמח על ההזדמנות להיות פה.

יואב סגלוביץ': אני מבטיח לך עאידה, כן חשוב לי לבוא ולהציג דווקא פה בוועדה את הנושא של מה שמרוכז פה על מאבק הפשיעה בהיבט הרחב.

יואב סגלוביץ': חשוב לי שכל ועדות הכנסת התחברו לעניין, כי בסוף אני בא ומבקש דברים מהוועדות, ואני מחפש מעבר לבקשה, הרי זה לא עניין אישי, זה עניין של כולנו.

יואב סגלוביץ': אני לא רואה פה שום הבדל בעניין הזה.

יואב סגלוביץ': זכויות אזרח לא פחות חשובות לי מאף אחד אחר.

יואב סגלוביץ': אבל כן יש עוד דבר שצריך לעשות – זה לשנות את נקודת האיזון.

יואב סגלוביץ': נקודת האיזון במדינת ישראל לא מספיק השתנתה.

יואב סגלוביץ': וכשאני מסתובב בחברה הערבית, ואני מסתובב הרבה מאוד, אומרים לי – מה זה עונש מינימום, רבע מהעונש או שליש מהעונש.

יואב סגלוביץ': לך תספר להם שאפילו להגיע לרבע עונש, מלחמת עולם בוועדת החוקה בגלל האיזון הנוסף.

יואב סגלוביץ': אתה הולך לכל מקום אומרים חמש שנים עונש מינימום.

יואב סגלוביץ': תיקח את האנשים, תעשה כך, תעשה אחרת.

יואב סגלוביץ': חברים, צריך למצוא איזון, אבל כן לשנות את נקודת האיזון.

יואב סגלוביץ': עאידה אני אשמח לכל הזמנה, אלייך בוודאי, עם כל הוויכוחים בינינו, אנחנו חברים טובים פה בכנסת.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכן, כפי שפתחתן את הדיון, אני אעשה – אני אומר "אני", אז לא ברמה האישית.

יואב סגלוביץ': אנחנו נעשה את כל מה שאנחנו מסוגלים לשנות את המציאות הבלתי נסבלת הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה סגן השר.

עאידה תומא סלימאן: אני אצטרך לבקש ממך להישאר שלוש דקות כי אני חייבת לענות על דברים.

עאידה תומא סלימאן: אני אענה, ואחר-כך נתווכח.

עאידה תומא סלימאן: אבל חשוב מאוד להגיד את הדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: בנושא של נשק וחיפוש.

עאידה תומא סלימאן: ונשמע את הנשים הנפלאות שעוסקות בנושא של נשק.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה אותו רצון, למרות שאני לא מסכימה עם העניין לתת יד חופשית בעניין החיפוש, וכן, יש לי בעיה עם החוק הזה שדורס על זכויות בין היתר, ואני יודעת איך המשטרה תיקח את החוק הזה ותיישם אותו אחר כך, אין לי אמון שהיא תיישם אותו בצורה המופתית, כי אתה יודע, ודיברנו על זה.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, בוא נראה אתכם מקבלים החלטה שמפסיקים את ההיתר שניתן, או את ההוראות שניתנו, ויש בהן הקלה מאוד גדולה גם על קבלת נשק שבסופו של דבר יזלוג גם כן לתוך האוכלוסייה הערבית, את ההוראות של רישיונות נשק שנעשו כל כך מתירניות וקלות.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, עניין נשיאת נשק במרחב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אמנם זה נשמע, ואני יודעת שזה נשק שהוא מורשה ואתם מאפשרים את זה לאלה שיש להם מורשה.

עאידה תומא סלימאן: אבל כאשר משתלט במרחב הציבורי, והעין קולטת כל הזמן שאפשר ללכת עם נשק, אנחנו רואים שגם משתוללים עם נשק שהוא בלתי מאושר.

יואב סגלוביץ': סיפור על טיק-טוק, היום מדברים פה חבר'ה מרהט.

יואב סגלוביץ': בטיק-טוק נהוג היום, זה קטע.

יואב סגלוביץ': עומדים עם כלי נשק, ומשדרים - - - עם מחיאות כפיים.

יואב סגלוביץ': כשנביא את הצעת חוק שאומרת קנס מנהלי של 50 אלף שקלים למי רואים אותו בטיק-טוק בלי ראייה נוספת - - -

עאידה תומא סלימאן: בזה אני אתמוך, אבל לא בדברים שעלולים לפגוע במרחב הכללי ובזכויות כלליות.

עאידה תומא סלימאן: הדבר בעניין הנידוי, בעניין החרם – אני עדיין זוכרת שלפני אולי חמש שנים, אני יצאתי ודיברתי על חרם, על כל מי שמעורב בארגוני פשיעה, ונאמר לי שזה בלתי אפשרי, ואני עדיין מתעקשת על זה.

עאידה תומא סלימאן: וכל פעם שאני הולכת לאיזשהו הפגנה, או מאהל שהוא נגד הפשיעה, אני מדברת על זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הנשים יכולות להוביל את זה.

עאידה תומא סלימאן: שתדעו לכם, הניסיון בעולם כולו, הוא מי שעצר ארגוני הפשיעה, זה כאשר הנשים והאימהות קמו נגד הבנים ובני זוג שלהן ואמרו - לא בבית שלי, ואני לא מוכנה להרשות את זה, ועשו חרם.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו, אנחנו צריכות לחשוב על זה אחר-כך מחוץ לבניין, לעשות את המאבק בכפרים ובערים.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, כבוד סגן השר.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכאשר אתה צודק אני עוזרת.

יואב סגלוביץ': אנחנו ניפגש.

יואב סגלוביץ': תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לחזור לאחת מהנשים המשתתפות, בכל זאת, עשו דרך ארוכה.

עאידה תומא סלימאן: אחר-כך, אנחנו ניתן לרלה מזלי, מ"אקדח על שולחן המטבח", ואחר כך פתחי אבו-יונס, יושב-ראש פורום מנהלים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש צורך לדבר על המקרה עצמו איך זה קרה.

עאידה תומא סלימאן: אבל כדי שאנחנו נלמד, כדי שמי שאחראים במשרדים יידעו שהעניין לא רק לתפוס את הרוצח, אלא גם לטפל במי שנשאר מאחורה.

עאידה תומא סלימאן: אולי תשתפי אותנו במה קורה איתכם ואיתך והמשפחה אחרי הרצח.

עאידה תומא סלימאן: גם תגידי אבל גם תשתפי את זה.

זריה נסרה: (הדברים נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי יושבת-ראש הוועדה).

זריה נסרה: אני אמא לילד בן 19, היא קמה להתפלל בבוקר.

זריה נסרה: היא מדברת על זה ששמעו יריות, היא מצאה את הבן שלה ירוי בקומה השנייה וגם את החבר שלו שזה בן השכנים.

זריה נסרה: המשטרה כמעט שעה לקח לאמבולנס להגיע, וגם המשטרה.

זריה נסרה: מי שרצחו אותם זה שני אחים, כולם יודעים מי הם, אפילו בשם יודעים שאלה הם הרוצחים.

זריה נסרה: הם הגיעו עם אקדחים ועמדו מאחורי וילון, והתחילו לירות.

זריה נסרה: באחת היריות כנראה גרמו לקצר חשמלי, הופסק החשמל, ואז הם לא ראו איפה הם יורים, התחילו לירות לכיוון הרצפה, הכדורים עפו לכל כיוון.

זריה נסרה: וארבעה אנשים נפצעו, שניים מהם מתו – הבן שלי ובן השכנים.

זריה נסרה: הם בדרך כלל בימי שישי יושבים קבוצה של חברים בקומה השנייה שלנו עם הבן שלי, אבל באותו יום הם חגגו יום הולדת לאחד החברים - זה היה טבח.

זריה נסרה: החדר היה מלא דם.

זריה נסרה: יש לי שני בנים שהם אחים של הנרצח.

זריה נסרה: אני מאוד מפחדת, כי הרוצחים מסתובבים והבנים שלי מכירים אותם.

זריה נסרה: והפחד היום-יומי שלי שהם יפגשו אותם, ולא יוכלו להתאפק כאשר הם יראו את הרוצח של האח שלהם.

זריה נסרה: הבן שלי לא מעורב בסכסוך שגרם לרצח הזה.

זריה נסרה: היה אחד מהחברים, אח של חבר שלו שהוא מעורב בסכסוך, הוא ישב והוא היה איתם באותו לילה, ולכן הבן שלי נרצח, והכוונה הייתה לאחרים.

זריה נסרה: אני מבקשת שהמשטרה תעצור אותם, ותביא איתם את הדין, כי בסופו של דבר הם רצחו שני אנשים.

זריה נסרה: כאשר אנחנו שואלים את המשטרה – אומרים, אין לנו ראיות מספיק כדי להגיש נגדם כתב אישום.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אנשי המשטרה אני יודעת שאתם יושבים ומחכים בסבלנות.

עאידה תומא סלימאן: אבל את האמת, תיכף יעלו שאלות.

רלה מזלי: רוב כלי הירייה שקוטלים אזרחיות פלסטיניות במדינה הזאת מסווגים על ידי המשטרה, כמו ששמענו כבר מסביב, בתור נשק בלתי ידוע.

רלה מזלי: אנחנו יושבות ומדברים כאן היום כאילו אין קשר בין העולם הזה של ארגוני הפשע, או הפשיעה המתרחבת והפושה בקהילה הפלסטינית בישראל, לבין נשק ברישיון, מורשה, מוסדר שהוא לגיטימי.

רלה מזלי: אבל אנחנו יודעות – "מהאקדח על שולחן המטבח", הקואליציה הזאת של 20 ארגונים, שחלק גדול מהנשק הזה היה בעבר שלו נשק ברישיון.

רלה מזלי: זה כל מיני רישיונות, זה לא רק רישיון אזרחי, אבל זה כולל גם נשק אזרחי ברישיון.

רלה מזלי: גם הוא חלק מהסיפור של הפשיעה הגואה.

רלה מזלי: אנחנו יודעות שבשנים האחרונות, ועאידה כבר הזכירה את זה, המשרד לביטחון פנים הנהיג יד קלה על המקלדת, והנפיק רישיונות אזרחיים ועודד חימוש אזרחי, וממשיך לעודד חימוש אזרחי.

רלה מזלי: אנחנו יודעות את זה, ואנחנו עוקבות אחרי זה.

רלה מזלי: כדי לשנות כיוון, וסגן השר, לצערי, כבר לא פה.

רלה מזלי: אבל כדי לעשות שינוי, אפשר וצריך להוביל מדיניות מונעת.

רלה מזלי: ומדיניות מונעת, לא מדיניות ענישה אחרי הפשע, לאחר מעשה, זה חלק מהחשיבה המגדרית שאנחנו מביאות לפה ומנסות להטמיע בארגונים, במוסדות, ובין מקבלי ההחלטות.

רלה מזלי: הצעד הראשון שצריך לעשות כדי להתחיל שינוי במובן הזה של מניעה, הוא עצירת ההפצה המוגברת של נשק מורשה, לעצור את זה.

רלה מזלי: כי עוד נשק מורשה, זה עוד נשק בלתי מורשה.

רלה מזלי: בדרום אפריקה כבר הבינו את זה.

רלה מזלי: כבר התחילו ליישם את התובנות האלה.

רלה מזלי: בארצות-הברית, כבר הבינו את זה, אבל לא מיישמים עדיין.

רלה מזלי: אנחנו צריכים להגיע אליהם כדי להתחיל לשנות פה.

רלה מזלי: עוד נשק הוא לא עוד ביטחון.

רלה מזלי: הוא עוד פשיעה ועוד פגיעות.

רלה מזלי: ההחלטה על מדיניות שפויה נתונה היום, היום ממש, בימים האלה, בידיים של הוועדה לביטחון הפנים.

רלה מזלי: קואליציית "האקדח על שולחן המטבח", עתרה לבג"ץ, וזאת אחת התוצאות של העתירה הזו.

רלה מזלי: הוועדה והמדינה יכולות היום עדיין לאמץ גישה מניעתית במקום גישה שלאחר מעשה.

רלה מזלי: אפשר וצריך לעצור את ההפצה המואצת של כלי ירייה בתוך בתים ומשפחות.

רלה מזלי: כדי לעשות את זה, צריך להחזיר קריטריונים לקבלת רישיון אזרחי שמבוססים על צורך ממשי של מבקש הרישיון, מה שהיה בעבר יחסית שמרני, מצמצם, לא מושלם בכלל אבל היה.

רלה מזלי: במקביל, צריך לחזור למדיניות של אחסון נשק אבטחה במקום העבודה, ולא בבית של המאבטח.

רלה מזלי: הגיע הזמן להעדיף חיים של נשים וגברים על שיקולים כלכליים, וזה שיקולים כלכליים.

רלה מזלי: הנשק הזה מחוץ לתפקיד עוד לא הציל אף אחד כמו שטוענים.

רלה מזלי: צריך לסלק או למנוע כניסה של עוד כלי ירייה מבתים של אלפי נשים, מאות אלפי נשים שחיות תחת שלטון אימה גם יהודיות וגם פלסטיניות, ולא להוסיף על זה נשק.

רלה מזלי: אני רוצה לסגור במה שכבר הוזכר פה וזה מידע.

רלה מזלי: המידע הזה שכל כך קשה להגיע אליו, וכל כך קשה לאסוף אותו.

רלה מזלי: הרשויות היום לא עושות איסוף שיטתי ומקיף ומפולח כך שאפשר יהיה לראות מגמות, אפשר יהיה לראות פגיעות בקבוצות ספציפיות, ועל היסוד הזה של חוסר מידע גם הפיקוח הוא כושל.

רלה מזלי: ועדת רונן ידעה שהוא כושל.

רלה מזלי: המבקר יודע שהוא כושל.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, גם איסוף המידע הזה הוא מתייחס רק לנשק המורשה שזו לא המאסה הגדולה שנמצאת באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: המאסה הגדולה – היא נשק בלתי מורשה, והוא נשק בלתי חוקי מה שנקרא, אבל זה לא מונע שגם צריך לטפל.

רלה מזלי: וגם לאסוף עליו מידע, יש דרכים אם המדינה רוצה, לא אם החוקרות רוצות.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, יו"ר פורום מנהלי לשכות הרווחה בחברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אשמח גם לשמוע אם אתם מהעבודה שלכם בשטח מתחילים לזהות איזשהן מגמות, מהן הבעיות העיקריות שנשארות איתן נשים, ומה השירותים שאתם מגישים?

פתחי אבו יונס: שלום לכולם, קשה להתבטא אחרי ההצגה של הנשים שליבי איתם, המצב קשה ולא פשוט.

פתחי אבו יונס: אני רוצה לשפוך אור על שלושה נקודות עיקריות.

פתחי אבו יונס: משפחות פשע והפשיעה בחברה הערבית - זה הכישלון של המדינה, זה הכישלון של החברה.

פתחי אבו יונס: זה שאנחנו מדינה שלא מאפשרת ולא נותנת תקווה, אז אנחנו בעצם זורעים את הזרעים של הפשע.

פתחי אבו יונס: הדבר השני – הניסיון שלנו כמנהלי לשכות רווחה, מוכיח שוב ושוב, וכל פעם שאנחנו ניסינו לחקור את הנושא ולאגם נתונים על הנושא, אנחנו מצאנו ששתי נקודות עיקריות הן הפתרון: לתת תקווה לצעירים, כי ברגע שיש תקווה לצעירים ללימודים, להכשרות, להשמה בעבודה, אז הם לא הצטרפו לעולם הפשע.

פתחי אבו יונס: ימצאו את הדרך שלהם לדרך של תקווה, עשייה, של שותפות, של להיות חלק מהחברה.

פתחי אבו יונס: הדבר השני שראינו, ומאוד חשוב לי להדגיש פה בוועדה של קידום מעמד האישה, ששיתוף הנשים בהובלת החברה הערבית הוא המפתח.

פתחי אבו יונס: הנשים הן 50% מהחברה, וכאשר רק 10% מהן שותפות להובלה בהנהגת החברה הערבית, אז בעצם החברה הזאת היא חסרה גלגל אחד שהמכונית הזאת לא יכולה להמשיך בלי אנשים.

פתחי אבו יונס: ולכן, השקעת כספים בלימודים, באקדמיה, בהכשרות, ובהשמת מקומות עבודה לנשים הם הפתרון.

פתחי אבו יונס: אלה הם הפתרונות שיביאו לפתרון הבעיה.

פתחי אבו יונס: אני לא משטרה, ואני לא צבא.

עאידה תומא סלימאן: אתה מנהל לשכת רווחה, ואתה יו"ר הפורום.

עאידה תומא סלימאן: האם אפשר לדעת אם יש לכם תוכניות, או יהיו לכם לאור התוכנית החדשה שתטפל.

עאידה תומא סלימאן: הרי דובר על מועקה גם כלכלית, בגלל שמאבדים את המפרנס בהרבה מקרים.

עאידה תומא סלימאן: מדובר על יתומים שנשארים עם טראומה.

עאידה תומא סלימאן: הנשים עצמן נמצאות בטראומה מאוד קשה.

עאידה תומא סלימאן: סכנות, בגלל האיומים המתמשכים.

עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם תוכניות שפותחו, או שאתם מתכוונים לטפל בנשים, לספק להן שירותים.

עאידה תומא סלימאן: יש פה ילדים בעסק הזה גם כן.

פתחי אבו יונס: יש לנו תוכניות שמטפלות בכלל החברה.

פתחי אבו יונס: אבל הנושא אותו אנחנו מנסים להציג על השולחן היום, הוא מחייב תקציבים מיוחדים וכוח אדם תוספתי למחלקות הרווחה, כך שאנחנו נוכל להגיע לכל אותן נשים וכל אותם ילדים שהם נפגעים מהפשיעה בחברה הערבית.

פתחי אבו יונס: אנחנו לא רק מדברים על הנפגעים, אנחנו מדברים גם כן על הפוגעים.

פתחי אבו יונס: הרי הנשים של הפוגעים, הילדים של הפוגעים, החברה שסובבת את הפוגעים הם גם סובלים מאלימות.

פתחי אבו יונס: אנחנו חושבים שמשרד הרווחה במדינת ישראל, משרד האוצר צריך להקצות תקציב מעבר לתקציבים הרגילים שאנחנו מטפלים בהם בכלל החברה בנושאי טיפול באלימות נגד נשים וטיפול בילדים חשופים לאלימות.

פתחי אבו יונס: אנחנו צריכים תקציבים מיוחדים כדי להכין תוכניות ספציפיות לאוכלוסייה הזאת על פי - - - שמטפל בילדים ובמשפחות הנרצחים, זה צריך טיפול ממוקד שמחייב כוח אדם מיוחד שיעבור הכשרות מיוחדות כדי שיוכלו לתת את הטיפולים לאנשים האלה.

פתחי אבו יונס: התקציבים האלה הם לא איתנו.

פתחי אבו יונס: ולכן עד היום אנחנו לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אמנם את המשפט האחרון לא שמענו טוב, אבל אני מבינה שאין נוהל מיוחד שמדבר על קרה מקרה רצח, מה עושים העובדים הסוציאליים בין אם המשפחה מטופלת בלשכה או לא מטופלת?

עאידה תומא סלימאן: איפה המעורבות שלכם בעת המקרה עצמו ולאחר מכן?

עאידה תומא סלימאן: נמצא איתנו בזום סאיד תלי, ממשרד הרווחה וביטחון חברתי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: שומעים מקוטע.

סאיד תלי: - - -

עאידה תומא סלימאן: נשמע עוד עדות מעוד אישה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, מונא חליל.

עאידה תומא סלימאן: (הדברים נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי יושבת-ראש הוועדה).

עאידה תומא סלימאן: אני מונא חליל מחיפה, הבן שלי יחיד עם שש אחיות, ונרצח באמצע שכונת חליסה בחיפה.

עאידה תומא סלימאן: מצלמות היו שם.

עאידה תומא סלימאן: כל בית בחליסה יש בו מצלמות.

עאידה תומא סלימאן: ובכל בית בחליסה יש נשקים.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי את זה למשטרה אלף פעמים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אשתוק ולא אירע עד שייעשה צדק לבן שלי.

עאידה תומא סלימאן: הבן שלי לא היה קשור לפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: הבן שלי גידל סוסים, והיה כל הזמן מתעסק עם סוסים.

עאידה תומא סלימאן: הוא עבד בשוק הסיטונאי לירקות ופרות, ובילה את רוב היום שלו בעבודה.

עאידה תומא סלימאן: יש לו קבוצה מצומצמת של חברים, שבעיקר מה שאיחד אותם ביחד זו אהבה לסוסים.

עאידה תומא סלימאן: הבן שלי, הוא נפטר ב-6 באוקטובר 2020, אבא שלו לפני זה נפטר מסרטן ריאות, והיו קצת בעיות במשפחה של האבא.

עאידה תומא סלימאן: היה שם סכסוך על גירושין בין הדוד ואשתו, והוא היה מערב את הבן שלי ללכת להביא לו את הילדים מאצל אשתו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהאחים של אשתו של הדוד עבריינים, וכנראה הפריע להם שהוא עשה מה שביקש ממנו הדוד, לקחת את הילדים ולהביא את הילדים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא משפחה בעייתית.

עאידה תומא סלימאן: אני דווקא התרחקתי מהדודים האלה בגלל שהם בעייתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני גידלתי את הילדים שלי בצורה טובה.

עאידה תומא סלימאן: היא בדיוק מספרת שהיא הייתה בבית עם הבת שלה, התקשרה לבן בשעה 11:30, שאלה אותו איפה הוא, כי הגיע הזמן שלו, והוא אמר: אל תדאגי אני תיכף מגיע.

עאידה תומא סלימאן: אחר-כך היא הבינה שהוא הלך להוביל את הילדים של הדוד שלו לאשתו של הדוד.

עאידה תומא סלימאן: פתאום היא שומעת אחרי שסיימה את השיחה איתו צרור של יריות, הרבה ירי, וראתה שהמשטרה עולה למקום איפה שקרה הרצח.

עאידה תומא סלימאן: ראתה אחר-כך אנשים ממהרים לשם בדרך, והיא לא הבינה מה קורה, עד שהגיעו ואמרו לה - תעלי לשם, זה הבן שלך.

עאידה תומא סלימאן: אמרו לה בואי ניקח אותך לשם, הבן נהג באופנוע, והייתה לו תאונה כדי שתראי אותו.

עאידה תומא סלימאן: אין לו רישיון אופנוע, ואף פעם לא רכב, אז היא לא האמינה.

עאידה תומא סלימאן: במקום לקחת אותה לחליסה, לקח אותה לבית חולים רמב"ם.

עאידה תומא סלימאן: כשהגיעה לבית החולים היו מלא אנשים, רוב האנשים מחליסה היו שם.

עאידה תומא סלימאן: כולם הגיעו, ואני הגעתי אחרונה.

עאידה תומא סלימאן: אני אימא שלו, ידעתי והגעתי אחרונה.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה כבר בחדר ניתוח.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי לראות אותו, לא נתנו לי בהתחלה, היו הרבה שוטרים.

עאידה תומא סלימאן: עד שיצאו הרופאים ולקחו אותי לראות אותו בחדר הלם, אני והבנות שלי, אבל הוא כבר היה מת.

עאידה תומא סלימאן: היה לו פגיעה מכדור אחד, והיא אמרה את השמות של האנשים שרצחו את הבן שלה שהם שלושה אחים.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי את הטלפון של הבן שלי, היו בו איומים על החיים שלו מהמשפחה הזו.

עאידה תומא סלימאן: לא הסכימו לתת לי, פתאום נעלם הטלפון, נעלמו המצלמות - שום הוכחה.

עאידה תומא סלימאן: השלושה האלה שאיימו כל הזמן על החיים של הבן שלי מסתובבים חופשי, חיים בשפרעם.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו אימא של הבחורים האלה מבקשת כל הזמן לעשות סולחה איתי.

עאידה תומא סלימאן: ואני – כאילו איזה סוג של סולחה אחרי שרצחו לי את הבן?

עאידה תומא סלימאן: אני קיבלתי אירוע מוחי, והייתי שלושה שבועות בבית חולים.

עאידה תומא סלימאן: אני יזמתי את הצעדה, שגם חבר הכנסת איימן עודה השתתף בה, ואני בחלק ממנה - זה אני אומרת - והרבה אנשים השתתפו איתך, אני חייבת להגיד, זאת הייתה צעדה מאוד מרשימה.

עאידה תומא סלימאן: הצלחת לגייס את הציבור מונא איתך.

עאידה תומא סלימאן: אחד מהאחים נתפס על אחזקת נשק בצורה בלתי, כי הוא הצטלם עם הנשק, וכך החזיקו אותו.

עאידה תומא סלימאן: מונא אומרת שאחד מהשייח'ים שביקשה ממנו להיות מעורב בסולחה, באחת מהשיחות עם האימא של הצעירים האלה, היא הודתה ואמרה בצורה ברורה לשייח' שהבנים שלה רצחו את הבן שלי, והוא כנראה פרסם את זה בפייסבוק.

עאידה תומא סלימאן: הוא פרסם את זה בפייסבוק.

עאידה תומא סלימאן: לקחתי את מה שהוא פרסם, הלכתי למשטרה, הראיתי להם את זה, וביקשתי, מה אתם רוצים יותר מזה, תחקרו את הבן-אדם, תשמעו מה היא סיפרה לו, והם לא עשו כלום.

עאידה תומא סלימאן: אז אחר-כך נברר מול המשטרה, נרצה לקבל תשובות בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, נאילה עואד, מנשים נגד אלימות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נאילה עואד: תודה.

נאילה עואד: כשנפגשנו עם אנשים, במיוחד נשים שהילדים שלהן נרצחו, הילדים, או בני הזוג, וזה לאחרונה גם, אנחנו כנשים נגד נשק, גם קואליציית ארגוני נשים ואינדיבידואליות, שכן, היה חשוב לנו להביא ולהשמיע את קולותינו כנשים, כנשים פעילות בתוך החברה.

נאילה עואד: וגם אחרי למידה מה קורה בעולם לאור השיח שהתפתח גם עם נשים – עם "נשק על שולחן המטבח", ויצא שהנשים בעצמן הן אלה שמטפלות בנפצעים.

נאילה עואד: כאן נשאלת השאלה, הסברת את כל העניין של הטראומה, את העול שאת נוטלת – כאילו, מי מטפל בטראומה, גם בטראומה המשנית וגם בטראומה של המטפלות אפילו אם מדובר בעובדות הסוציאליות, אז מי מטפל בהן באיומים שהן סובלות?

נאילה עואד: דיברנו על החוקרות, גם הטראומה שהחוקרת עוברת, גם עד כמה אנחנו מוגנות ואפשר לחשוף, כי חשוב במחקר הפמיניסטי להביא את קולותיהן של הנשים.

נאילה עואד: אבל כל העניין של המוגנות והגנה על העדים, כאילו התוכנית שהתפרסמה ואמרו שכבר התחילו את זה בעניין של 550, וגם בתוכנית של "מעט אלימות כלפי נשים", התוכנית הבין-משרדית, דיברו על תוכנית להגנת עדים, וטוענים שהם התחילו להפעיל אותה.

נאילה עואד: נפגשתי לפני שבועיים עם פרקליטים במדינה, אף אחד לא שמע על התוכנית הזו.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו פרקליטה שהתעניינה בדיון היום, אולי ננסה עכשיו לקחת ממנה תשובות.

נאילה עואד: אז כל העניין של הטראומה, כל העניין של המפרנסת, או מפרנס יחיד שצריך לדאוג לכלל האוכלוסייה, מי דואג לו?

נאילה עואד: מי דואג לה?

עאידה תומא סלימאן: משפחה.

נאילה עואד: המשפחה.

נאילה עואד: סגן השר דיבר על תקווה.

נאילה עואד: תקווה, רק כשהן משנים את המדיניות.

נאילה עואד: מדיניות גזענית של המשטרה שמתייחסת לאוכלוסייה הערבית באיומים, באלימות קשה.

נאילה עואד: הנשים חלק מהחברה, והן לא נטולות מכל המצב והסיטואציה הפוליטית, לכן הן לא ירגישו בביטחון כשהמשטרה תגן עליהן אפילו אם הן מאוימות, וגם כשאנחנו מדברות על תקווה, מדובר בפיענוח מקרי רצח.

נאילה עואד: לא יאומן שרק 36% ממקרי הרצח מפוענחים, וכולם מציינים מי כן הרוצחים, או שיש להם עדויות.

נאילה עואד: ואם אין להם עדויות ומספיק ראיות, המשטרה יכולה לעשות את זה.

נאילה עואד: כאשר מישהו מאיים על הביטחון של המדינה – הם יכולים להשיג את הראיות ומלוא הראיות.

נאילה עואד: כשמדובר בחייהם של הערבים בתוך המדינה, ובמיוחד גם נשים, אז אין להם ראיות והם צריכים את שיתוף הפעולה.

נאילה עואד: אז שהם ידאגו לזה.

נאילה עואד: דבר שני, לאסוף את הנשקים.

נאילה עואד: הנשקים הבלתי מוכרים ומורשים שמסתובבים, ולרוב, 80% הם מהמקורות של הצבא.

נאילה עואד: ואללה, מעניין, מדינת ישראל לא יכולה לחשוף מי גנב את הנשק מתוך הבסיסים שלהם ואת הקליעים?

נאילה עואד: אז שישאלו את השאלות האלה ויגיבו, ואז אנחנו נמצא את התקווה אם המדיניות תשתנה.

נאילה עואד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כי חשוב את קולותיהן של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: מוגנות והגנה על העדים, שכבר התחילו עם זה בעניין וגם בתוכנית של מניעת אלימות כלפי נשים, דיברו על תוכנית להגנת עדים.

סאיד תלי: חלק מן הדברים זה לא העבודה הקלאסית של הרווחה, אבל ברור שזה גם מגיע לפתחנו.

סאיד תלי: אני רואה את התפקיד שלנו בשני דברים – גם להתריע ולהעריך מסוכנות גם כשלא מדובר ביחסים בתוך משפחה, ואנחנו פוגשים את זה.

סאיד תלי: אתן דוגמה.

סאיד תלי: בכלי החדש להערכת מסוכנות וזה דבר שאין לא אח ורע בעולם בכלים אחרים להערכת מסוכנות, יש סעיף שמתייחס לנושא של מעורבות של ארגוני פשיעה, אין כזה דבר בעולם שכלי מתייחס בנושא הזה, כי זה לא נושא פלילי משפחתי, ובכל זאת, אצלנו כן הכנסנו את זה בגלל שאנחנו רואים את זה באירוע רצח ואלימות במיוחד בחברה הערבית.

סאיד תלי: דבר שני, זה כן ליווי ותמיכה אחרי.

סאיד תלי: וכן יש בעצם הסדרה של התחום הזה כאשר יש טיפול שניתן באמצעות עמותות שמשרד הרווחה מפקח עליהם של ליווי פסיכולוגי גם בשביל "הילה" ועוד ארגונים, שהם בעצם באמצעות משרד הרווחה מלוות משפחות שיקיריהן נפגעו נרצחו.

עאידה תומא סלימאן: סאיד, שמעת את העדויות של הנשים?

עאידה תומא סלימאן: הנשים האלה קיבלו את הסיוע הזה?

סאיד תלי: כן, שמעתי.

סאיד תלי: רק אשלים.

סאיד תלי: כל בני משפחה שנרצח קרוב שלהן, זכאי לסיוע נפשי, כמובן אמורים להתקשר אליהם ולהציע להם.

סאיד תלי: כמובן, חלק רוצות, חלק לא רוצות.

עאידה תומא סלימאן: פשוט יושבות מולי נשים שאף אחד לא התקשר אליהן, אף אחד לא טרח לתת להן את הסיוע הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מכיר את זה מקרוב.

עאידה תומא סלימאן: גם אשתי במקרה מטפלת דרך העמותות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אם לא התקשרו אליהן, אז יש פה איזושהי בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודע למה לא התקשרו.

עאידה תומא סלימאן: אפשר כמובן להפנות אותן אלינו.

עאידה תומא סלימאן: יש לזה תקציב ייעודי, וכמובן, מחלקות הרווחה אמורות לדעת מזה.

עאידה תומא סלימאן: אם יש פה משהו לא ברור ולא מגיע, כי זה שרות יחסית חדש מהשנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: הן גם אמורות לקבל, דרך אגב, זה מיועד לא רק לנשים, אמנם יש פה נשים, בעיקר נשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש סל של סיוע גם פסיכולוגי, גם עורכי דין, וגם סיוע כלכלי קטן.

עאידה תומא סלימאן: יש חבילה שלמה שהוא אחראי עליה, אם זה לא התקבל, לא התקשרו, לא יצרו קשר, יש לברר, ואני אשמח לעזור בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה כן קיים השרות הפסיכולוגי.

עאידה תומא סלימאן: מעניין סאיד, כי בדיוק דיברנו עם פתחי, יושב-ראש פורום מנהלי לשכות הרווחה, והוא לא הצליח להצביע באופן ספציפי על תוכניות קיימות.

עאידה תומא סלימאן: כנראה המידע הזה לא מחלחל למטה.

עאידה תומא סלימאן: זה המינימום שאני יכולה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אם יושבות מולי חמש נשים שאיבדו את יקיריהן, ולא קיבלו את הסיוע הזה, ואף אחד לא התקשר אליהן - זה אומר דרשני.

סאיד תלי: אני מציע לבדוק את זה.

סאיד תלי: אמנם זה לא תחום האחריות שלי, יש לזה מנהל אחר, זה לא אלימות במשפחה, זו אלימות בכלל.

סאיד תלי: זה מפתיע אותי מאוד אם אף אחד לא התקשר.

עאידה תומא סלימאן: מי אחראי במשרד על העניין כדי שאוכל לפנות?

סאיד תלי: חשוב לציין בפרוטוקול, מי שאחראי על זה, זה בחור בשם אילן שריף, הוא מהשרות שלי, ותחת השרות של איילה מאיר – דבר שמאוד חשוב שיגיע לכל הנשים שיושבות בדיון היום.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם רק מדובר על חבילה במקרה של רצח שהוא אלימות במשפחה, או כל רצח שקיים?

סאיד תלי: לא, כל רצח שקיים.

סאיד תלי: זה נקרא נפגעי עבירות המתה, זה לא רק במשפחה.

סאיד תלי: זה לגמרי קיים.

סאיד תלי: נכון.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מתוכנית סנ"ה?

סאיד תלי: זה המלצות של תוכנית סנ"ה, אבל זה מיושם כבר.

סאיד תלי: יש מפקחות מחוזיות.

סאיד תלי: יש עמותות שמפעילות את השירות הזה.

סאיד תלי: עוד פעם, אני לא מבין איך זה שאף אחת מהנשים כאן לא התקשרו ולא הציעו, זה מפתיע.

סאיד תלי: צריך לבדוק למה זה קרה.

עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק הרבה יותר לעומק גם עם הנשים וגם עם המשרד.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שישבתם והקשבתם לעדויות, כי זה גם מחזיר את הדברים לפרופורציות, ורואים את הכאב שנמצא אצל אלה שפגעו מעבירות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אבקש עכשיו תשובות ספציפיות על המקרים, כי אני יודעת שאתם לא ציפיתם מי יהיה ולא הגעתם עם תשובות למקרים הקונקרטיים, על המקרים הספציפיים והטענות שעלו גם ממונא וגם מאחרות, אני אפנה אליכם באופן ישיר ללשכת השר ואבקש תשובות בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, עאישה אבו אלרוב.

עאידה תומא סלימאן: (הדברים נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי יושבת-ראש הוועדה).

עאידה תומא סלימאן: אני מחיפה.

עאידה תומא סלימאן: גרושה 20 שנה, אני גידלתי את הילדים שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני זאת שגידלתי ופרנסתי אותם.

עאידה תומא סלימאן: הילד שלי הלך לעבודה, ונרצח במקום העבודה שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת כלום על המקרה.

עאידה תומא סלימאן: מטרטרים אותי בין ימ"ר חיפה, ימ"ר נצרת, תחנת משטרה זאת, תחנת משטרה ההיא, ואני לא מקבלת שום תשובה.

עאידה תומא סלימאן: מי שרצח יקבל את העונש שלו בפנים.

עאידה תומא סלימאן: תהיי בריאה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן היו טענות קשות, וברור שיש הרגשת חוסר ביטחון, ונשים מסתובבות עם מועקה דיי גדולה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה יש לכם להגיד לנו במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: כי אם יושבות מולי שש נשים שעדיין לא יודעות מי רצח או שהן יודעות ורואות אותם מסתובבים חופשי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אני גם עירבתי את סגן השר בשני מקרים של אנשים מהעיר שלי שיודעים בדיוק מי רצח את האח ומתחננים.

עאידה תומא סלימאן: אומרים – אנחנו לא אנשים שלוקחים את החוק בידיים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים לכבד את החוק, אנחנו לא רוצים שנאבד עוד אחד מהמשפחה שלנו, כי הוא הלך ורצח את הרוצח של הבן שלנו, אבל תכניסו אותם מאחורי סורג ובריח.

יגאל עזרא: אני ממלא מקום של סגן ראש אגף "סייף" במשטרת ישראל.

יגאל עזרא: בנסיבות שנוצרו, קשה לשמוע את העדויות האישיות של אותן נשים, ויש רבות נשים אחרות - שלא נדבר על המעגל של הילדים מתוך החוויה הקשה הזאת.

יגאל עזרא: אני 29 שנים במשטרה, לצערי, רוב הזמן טיפלתי בפשיעה בחברה הערבית ונחשפתי לאותן נשים, אנחנו גם הורים לילדים, אנחנו גם בני אדם, וכל אירוע פה כואב.

יגאל עזרא: כמובן שהמטרה שלנו כמשטרת ישראל בסופו של דבר, למצות את הדין עם אותם עבריינים ולהכניס אותם אחרי סורג ובריח.

יגאל עזרא: אנחנו לא תמיד מצליחים.

יגאל עזרא: גם חלק מהמקרים פה מוכרים לי, אני שירתתי במחוז מרכז 28 שנים.

יגאל עזרא: נחשפתי לחלק מהמקרים גם בקלנסואה וגם בג'לג'וליה.

יגאל עזרא: בחלק מהמקרים, אנחנו הבאנו ראיות באופן משמעותי ביותר עד לכדי מעצר של מעבר ל-30 יום של אותם חשודים, לצערי, הראיות האלה לא הסתפקו.

יגאל עזרא: הפרקליטות לא הסכימה לקבל אותם כי 98% סיכויי הרשעה.

עאידה תומא סלימאן: 98% כלומר, בשביל 2% משאירים רוצחים בחוץ?

יגאל עזרא: זו אחת הבעיות המרכזיות שאנחנו נלחמים איתן, שאנחנו מחפשים בסופו של דבר את הצדק שייעשה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהפנייה שלי, אני ארצה לדעת בשלושת השנים האחרונות כמה מהתיקים סגרתם אותם והעברתם לפרקליטות עם המלצה להעמדה לדין, והפרקליטות לא הסכימה להגיש?

יגאל עזרא: בסופו של דבר, אני לא רוצה להתערב במקצועיות של הפרקליטות, אבל זה חלק מהדברים.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני אתערב – אתה לא.

יגאל עזרא: אני אשמח שניתן מענה לדברים האלה, גם מהרצח של הנער מג'לג'וליה, אנחנו יודעים מי רצח.

יגאל עזרא: לצערי, אנחנו לא מספיק חזקים עם ראיות לבית-משפט כדי להרשיע את אותם רוצחים.

יגאל עזרא: אני רוצה להיות כתובת.

יגאל עזרא: אני רוצה להיות כתובת לאותן נשים.

יגאל עזרא: אחד הדברים שחרה לי, שהן לא קיבלו מענה מתאים מתחנות המשטרה ומהיחידות החוקרות, ואנחנו כאגף "סייף" שאמון לטפל – אני ארחיב בנושא הזה בכל הקשור לפשיעה בחברה הערבית, צריכים לתת מענה לאותן נשים, לאותן משפחות מה הסטטוס של התיק, ובכלל, על כל האיומים והדברים האחרים שעלו פה.

יגאל עזרא: אחר-כך, אני אנהל שיחה עם אותן נשים, ואני אשמח לסייע בסוגיה הזו, ולהוביל שיח ישיר עם אותן נשים, ולתת תמונת מצב עדכנית ונכונה.

יגאל עזרא: יש להן זכות מלאה לקבל את התמונה הזו, ואנחנו, חובה שלנו כמשטרה לתת להן את המענה.

יגאל עזרא: ואני מבטיח לעשות את זה בצורה הטובה ביותר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה סגן השר גם פנה אליכם, והוא ירצה לארגן פגישה.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה שתגיעו לפגישה הזו עם יותר תשובות לנשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: במקום לשמוע עוד פעם על הטראומות שלהן והכאב שלהן, אולי פעם אחת דווקא הפגישה תתנהל סביב מתן דיווח לנשים.

עאידה תומא סלימאן: לא לשמוע מהנשים, מספיק, התרשמנו מהכאב שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי להשתיק את הכאב הזה עם קצת מידע.

יגאל עזרא: אני מתחייב שהמידע הזה יגיע עוד טרם הפגישה.

יגאל עזרא: אני אפנה אישית לכל אחת מהנשים פה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע דיווח על הפניות האלה.

עאידה תומא סלימאן: חתאם, אני אציע אחר-כך משהו שיהיה דרך הוועדה, כדי שנהיה בטוחים שאתן מקבלות את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה מכם רשימה של הנשים עם הנרצחים מהמשפחה שלהן והתיקים, אנחנו נעביר אותה, ונבקש לקבל מידע סבירה.

חתאם ואכד: בתחילת יולי יש לנו ישיבה עם סגלוביץ'.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איך מתנהלים בישיבות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה עוד ישיבה שיבואו ויגידו לכם, בואו דברו על מה אתן עוברות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה אמור להיות הפוך.

עאידה תומא סלימאן: זאת ישיבה שאתם תקשיבו יותר.

עאידה תומא סלימאן: הם יבואו עם תשובות.

יגאל עזרא: כן נהיה יותר ממוקדים בסוגיה הזאת.

יגאל עזרא: אני רוצה כן לדבר על התקווה.

יגאל עזרא: מדינת ישראל בשנה שעברה, גם ראש הממשלה הכריז שהפשיעה הערבית, אחד משלושת הבעיות המרכזיות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: עזוב.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אתה איש מקצוע, אל תדבר מה הכריזו הפוליטיקאים, כי יש לי המון מה להגיד על ההכרזות של ראש הממשלה - תעזוב אותי.

עאידה תומא סלימאן: דבר מקצועית.

עאידה תומא סלימאן: אל תגיד לי מה מכריז ראש הממשלה.

יגאל עזרא: אני יושב פה שעה וחצי והקשבתי - - -

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, זה התפקיד שלך.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא להתייחס לאמירות של פוליטיקאים, כי אני לא אעבור על זה, יש לי המון מה להגיד על פוליטיקאים.

יגאל עזרא: אני אומר שלפני כשנה בדיוק הוקם אגף "סייף".

יגאל עזרא: התפקיד של אגף "סייף", לתת מענה לאותה סוגיה של הפשיעה בחברה הערבית בשני מישורים.

יגאל עזרא: המישור האחד – נושא של סיכול פשיעה.

יגאל עזרא: נדבר על אותם סכסוכים ואותם מקרי רצח, בסופו של דבר, לתת בידי יחידות המשטרה השונות את היכולת לפענח את התיקים האלה, אם זה בגיוס שוטרים דוברי השפה הערבית, שוטרים ערבים מוסלמים לתוך המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: נוצרים זה לא בסדר?

יגאל עזרא: גם.

יגאל עזרא: אמרתי ערבים נוצרים ודרוזים והכול.

יגאל עזרא: המטרה היא בסופו של דבר – שיהיה לאותם קורבנות עבירה כתובת לבוא ולדבר בשפה, כדי בסופו של דבר להקל על השיח של משטרה עם האזרחים קורבנות העבירה.

יגאל עזרא: הדבר השני הנוסף, החשוב מאוד, זה להקמת תחנות משטרה בתוך היישובים הערבים, על מנת לצמצם את זמן התגובה והיכולת של המשטרה להגיב לאירועים האלה.

יגאל עזרא: ואני שמח להגיד גם דבר נוסף, שאנחנו נמצאים במסלול אחר של תוצאות עסקיות.

יגאל עזרא: בסופו של דבר, אנחנו נמצאים בעלייה של 36% בתפיסות הנשקים הבלתי חוקיים שאנחנו מדברים עליהם.

יגאל עזרא: אנחנו נמצאים בעלייה של 30% של כתבי אישום כנגד אותם עבריינים שמחזיקים את הנשקים.

יגאל עזרא: דיברו פה על 80% נשקים מצה"ל, אז המספרים הרבה יותר נמוכים.

יגאל עזרא: דבר נוסף, מעבר לתפיסות, אני שמח על דבר אחד, קרוב ל-4,000 תיקי אמל"ח שנפתחו ב-20/21, ועלייה בכתבי האישום.

יגאל עזרא: אנחנו מצליחים לצמצם גם את מקורות ההגעה של הנשקים, אם זה מעבדות לייצור כלי נשק בשטחים, ואם זה בהברחות מהגבול.

יגאל עזרא: רק בחודשיים האחרונים נתפסו מאות כלי נשק שהוברחו מהגבול, וזה, בסופו של דבר, בשורה מבחינתנו.

יגאל עזרא: אנחנו גם נמצאים בשינוי מגמה בפיענוח של תיקי רצח.

יגאל עזרא: גם האירוע של הנער, הילד בן ה-4 בביר אל-מכסור, הפיענוח של התיק הזה.

יגאל עזרא: אנחנו עושים מאמצים גדולים כדי בסופו של דבר לממש את החובה שלנו, ולפענח את התיקים, ולשים את אותם עבריינים מאחורי סורג ובריח.

יגאל עזרא: יש עבודה מצוינת גם סוף כל סוף כנגד ארגוני פשיעה.

יגאל עזרא: הוכרזו שלושה ארגוני פשיעה משמעותיים בארץ.

יגאל עזרא: חלקם, חלק מראשי הארגון נמצאים היום מאחורי סורג ובריח עם כתבי אישום.

עאידה תומא סלימאן: וחלק נמצאים בחו"ל.

עאידה תומא סלימאן: ברחו לחו"ל.

יגאל עזרא: חלק מהם אנחנו נמצאים בצירים של תקיפה כלכלית משמעותית מאוד, עם תפיסות של מאות מיליוני שקלים מאותם עבריינים.

יגאל עזרא: והיום, אני אומר לכם שוב - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע, העלו את הנושא של הגנה על עדים - מה עם התוכנית הזאת?

עאידה תומא סלימאן: נלך ספציפית על הדברים ונשאל.

יגאל עזרא: התוכנית של הגנת עדים לא נמצאת בפתחה של המשטרה, ולפתחו של המשרד לביטחון פנים.

יגאל עזרא: אבל אני יכול להגיד לכם מניסיון שהיום יש נשים ערביות שנמצאות בתוכנית הזאת.

דנה בן צבי: נכון.

דנה בן צבי: אני רק אוסיף.

דנה בן צבי: אנחנו מנהלים את זה מול הבט"פ.

דנה בן צבי: זה התחיל לנוע.

דנה בן צבי: אנחנו העברנו רשימה של נשים בסיכון לרשות להגנת עדים, הם עושים את הבחינות שלהם.

דנה בן צבי: נפגשו כבר עם כמה נשים.

דנה בן צבי: יש תקציב לזה.

יגאל עזרא: יש נשים שכבר נמצאות בתוכנית.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל סטטיסטיקה מתי התחילה התוכנית לפעול.

עאידה תומא סלימאן: כמה נשים ערביות נמצאות בתוכנית הזו, זה יהיה מידע לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: מספרים, לא ביקשתי שמות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת מה אפשר לבקש ומה לא.

יגאל עזרא: אנחנו ניתן מענה מסודר לסוגיה הזו.

יגאל עזרא: אבל אני אומר שאנחנו נמצאים במקום אחר.

יגאל עזרא: גם בסוגיה של הרווחה, אני חושב שמשטרת ישראל, יחד עם המשרד עצמו, פתחנו מודלים שמטפלים באמת באותן נשים שנמצאות בסיכון, אותן נשים שהגישו תלונה, עבור סטטוס כלשהו, אם זה שינוי מקום מגורים.

יגאל עזרא: בסך הכול אף אחד לא היה איתם בקשר.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס לנושאים של אלימות במשפחה.

יגאל עזרא: אלה נשים שחוו אלימות בסופו של דבר, זה לא בתוך המשפחה.

יגאל עזרא: אלה נשים שאויימו אם זה כעדות, ואם כקורבנות.

יגאל עזרא: אנחנו יחד עם משרד הרווחה ומשרדים אחרים, מנסים לתת רשת ביטחון טובה יותר כדי לא להגיע לאירוע הבא של אירוע האלימות.

יגאל עזרא: אני רוצה להתחייב עוד פעם.

יגאל עזרא: אנחנו נשב, נדבר, ואנחנו כמשטרת ישראל עושים מאמצים גדולים כדי להיות במקום אחר, ובאמת להשפיע על הסוגיה הזאת.

כפאח אגבאריה: עברנו איומים ואף אחד לא ענה.

כפאח אגבאריה: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר יושבת למעלה משעתיים, אי-אפשר, בוועדות זה לא קורה שאנחנו יושבים כל כך הרבה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשב אתכן אחר-כך.

גאז'ה גבלי: הבן שלי שרצח אותו השכן שלנו, הוא עכשיו בכלא.

גאז'ה גבלי: אני לא מאשימה אותו כי הוא ילד, מתחת לגיל, אבל אני מאשימה את המשטרה.

גאז'ה גבלי: אני נתתי כבוד למשטרה יותר מדיי.

גאז'ה גבלי: כל פעם הייתי מתקשרת למשטרה.

גאז'ה גבלי: ירה עלינו בבית פעמיים, והתקשרתי למשטרה.

גאז'ה גבלי: אלה ילדים שהם מוכרים למשטרה, גם לרווחה, גם לכל דבר.

גאז'ה גבלי: אני, בתור אימא, עם כל הכבוד לשוטרים והמשטרה שהיא פה.

גאז'ה גבלי: בשבילי, לראות עכשיו פרצוף של שוטר – אני רואה את הפרצוף של הרוצח של הבן שלי.

גאז'ה גבלי: במשך חודשיים ארבע פעמים קראתי למשטרה אחרי הרצח של הבן שלי, ארבע פעמים קיבלתי אותו שוטר, תסביר לי מה זה?

גאז'ה גבלי: ארבע פעמים אני מתקשרת, הלו, משטרה, בא אליי אותו שוטר.

גאז'ה גבלי: נרצח הבן שלי – בא אליי אותו שוטר.

גאז'ה גבלי: אני, בשבילי, המשטרה רצחה את הבן שלי.

גאז'ה גבלי: אני כבר מתפוצצת אם אני לא אדבר על זה.

גאז'ה גבלי: ודווקא במקרה הזה אתה דיברת על התקווה – איזו תקווה?

גאז'ה גבלי: על איזו תקווה אנחנו מדברים?

גאז'ה גבלי: הבן שלי נרצח.

גאז'ה גבלי: יש לו ילדה בת שלושה חודשים, עכשיו היא בת שלוש וחצי.

גאז'ה גבלי: אתה יודע מה היא שאלה אותי לפני שבועיים, אתה לא תאמין?

גאז'ה גבלי: היא אמרה לי, איפה אבא שלך?

גאז'ה גבלי: אמרתי לה: אבא שלי נפטר לפני 30 שנה.

גאז'ה גבלי: אמרה לי - - -

עאידה תומא סלימאן: גם הוא רצחו אותו, ככה שאלה אותך.

גאז'ה גבלי: הילדה בת ארבע.

גאז'ה גבלי: איזה עתיד ואיזו תקווה?

גאז'ה גבלי: אחרי שנה וחצי ראו אותי בצעדה, ואז משרד הרווחה שאל עלינו.

גאז'ה גבלי: למרות שאני עבדתי במשרד הרווחה, הייתי עובדת בהתנדבות, הייתי אומנת לילדים במצוקה.

סוהילה עדס: סליחה, אתה אמרת שאתם יודעים מי היה הבן שלי, למה נתתם להם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה, למרות הקושי, אני חייבת להגיד.

עאידה תומא סלימאן: כאשר הוצאנו את ההזמנות ידענו שאנחנו רק מתחילים דיון היום.

עאידה תומא סלימאן: זה דיון שלא מסתיים בישיבה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רק מתחילות לגלות מה עובר על הנשים שהן נפגעות עבירה, או באופן ישיר, או באופן עקיף בגלל בני משפחה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק הכאב, זה קודם כל הדבר הכי עצוב ששמענו אותו פה, זה הכאב של אימהות שאיבדו את הילדים שלהן, זה משהו שלא הייתי רוצה לתאר לעצמי אפילו.

עאידה תומא סלימאן: כולנו אימהות וכולנו יודעות מה זה הפחד הזה, לחיות בפחד שאולי אני אאבד אחד מהילדים שלי.

עאידה תומא סלימאן: הפחד עצמו מלאבד לפעמים משתק, אז איך הכאב של כן לאבד, ולחיות יום יום עם זה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אנסה אפילו לתאר לעצמי - ליבנו אתכן.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא מספיק שליבנו יהיה איתכן.

עאידה תומא סלימאן: צריך שיהיו גם חוקים איתכן.

עאידה תומא סלימאן: צריך שיהיו שירותים שילוו אתכן.

עאידה תומא סלימאן: צרים שיהיה גם מדיניות מאוד ברורה.

עאידה תומא סלימאן: כן אני יודעת שבתקופה האחרונה מתחוללים כמה שינויים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שסוף סוף, אולי המשטרה התחילה לעשות חלק ממה שהייתה צריכה לעשות הרבה זמן, ואני מדגישה חלק.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין לא מסופקת, ואני לא חושבת שעושים את הכול.

עאידה תומא סלימאן: אבל המשטרה מוכיחה היום, והרשויות מוכיחים מה שאמרנו שנים רבות.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם את היכולות.

עאידה תומא סלימאן: אתם כן יכולים לעשות, תתחילו לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שהלחץ הציבורי הוא זה שיכול להביא תוצאות.

עאידה תומא סלימאן: ולכן, הצעקה שלכן, ושל כלל האוכלוסייה הערבית צריכה להישמע תמיד, ולהדהד לא רק בבניין הזה, אלא ברחובות ובכבישים בחוץ, כדי שכולם יבינו שאנחנו לא נרפה עד שנוכל לחיות בביטחון.

עאידה תומא סלימאן: היום גילינו כמה מהתופעות איך הפשיעה משפיעה על חיי נשים.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא רק חוסר ביטחון במרחב הציבורי שכולנו מרגישים אותו, כולנו שומעים את צרורי היריות בכפרים ובערים.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שאי-אפשר אפילו כשאת נוהגת באוטו ומישהו חותך אותך, אני אומרת לכם, אני לא מעזה אפילו לצפור, אפילו כשמסכנים את החיים שלי על הכביש, כי אני לא יודעת הצעיר שחתך אותי עכשיו, אם לא יירד מהאוטו עם נשק.

עאידה תומא סלימאן: זו המציאות שאנחנו חיים בה.

עאידה תומא סלימאן: אז חוסר ביטחון, אבל נשים שמישהו מהמשפחה שלהן נפגע מארגוני הפשע, או שחס וחלילה מישהו מהמשפחה שלהן מעורב בארגוני הפשע, חיים בפחד אפילו יותר גדול.

עאידה תומא סלימאן: הן עדות שלא מצליחות לפתוח את הפה.

עאידה תומא סלימאן: הן רואות את הפשיעה בעיניים, והן לא יכולות לפתוח את הפה, ולזה צריך תוכניות להגנה על עדים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו גם שנשים מנוצלות כאשר המשפחות שלהן בעולם הפשיעה, מנוצלות, כדי שבכוח יעשו עבירות על החוק, או לנצל את הגוף שלהן, ואת החיים שלהן, ואת זה אנחנו צריכים לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: מדאיג אותי ביותר שחוקרת מתחילה לחקור תופעה חברתית, ואז היא צריכה לגרוס את כל החומר, ולא להעז להגיד משהו על מה שהיא חקרה, כי היא בעצמה עלולה להיות בסכנה - זה אומר דרשני.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר דרשני שאפילו ללמוד את התופעה לעומק זה כל כך מפחיד כבר.

עאידה תומא סלימאן: בעניין המדיניות המונעת, אני פניתי כבר לראש הממשלה, פניתי לשרי ביטחון בשש השנים האחרונות על ענייני נוהל מתן רישיון נשק.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת גם שיש עלייה מטורפת בבקשות, כולל מהאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: לפי הנהלים, אני לא בטוחה שזה לא מגיע לידיים הלא נכונות.

עאידה תומא סלימאן: ואם צה"ל והמשטרה לא יודעים לשמור טוב מאוד על הנשק שבידיים שלהם, בטוח שאדם פרטי, שאף אחד לא בודק איפה הוא שם את הנשק שלו, לא יכול לשמור וזה יכול לזלוג לידיים הלא נכונות.

עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו שוב מעלות את הבקשה לצמצם מתן אישורים.

עאידה תומא סלימאן: לשמור על זה, ולא לאפשר נשיאת נשק במרחב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יודעים מאיפה הכדור יגיע, מאיזה אדם גזען מבוהל שרואה בנו פרופיל פוטנציאלי ויורה בנו, או מבין החברה שלנו שמעוצבן עלינו.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק מסתכלת על סל השירותים והטיפולים למשפחות שחוות אובדן פתאומי ושכול כתוצאה מתאונת דרכים, ועבירות המתה.

עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק עד כמה רשויות הרווחה באוכלוסייה הערבית מיודעים על זה, ויש להם תקציבים כדי שהאנשים והילדים יקבלו את הטיפול הנאות והתמיכה לאחר אובדן קשה.

עאידה תומא סלימאן: שום דבר לא יפצה אתכן, אבל לפחות לטפל בטראומה של הילדים ושל הנשים שנשארו, ולקבל את הסיוע שמגיע לכן כאזרחיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק גם את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה למשרד ואבקש לדעת איך הם בודקים את הנהלים.

עאידה תומא סלימאן: ואני אבדוק את יישום הנהלים.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לקבל ממשרד העבודה והרווחה - בשלושת השנים האחרונות היו מינימום 250 רציחות באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כמה משרד הרווחה והביטחון החברתי, כמה נתנו סלים כאלה ומה רשום אצלם.

עאידה תומא סלימאן: כמה נוצלו סלי השירותים ל-250 מינימום מקרי הרצח באוכלוסייה הערבית בשלושת השנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה אליכן גם במידע קונקרטי, וכפי שביקשתי, שהישיבה עם האימהות יהיה כדי לתת להן כיוונים איפה עומדים.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שהיועצת של השר נמצאת פה, ואני מבקשת שהפגישה הבאה לא תהיה עוד פעם לפתוח את הפצעים, ולדבר על הכאב, אלא יותר לתת להן תשובות, שאולי תיתן להן תקווה לא להחזיר את הילדים, אבל שהצדק ייעשה עם הרוצחים.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הייעוץ המשפטי, אני יודעת שיש דיונים בכנסת וגם במשרדי הממשלה להרחיב את יריעת הייעוץ המשפטי הניתן.

עאידה תומא סלימאן: אחת מהצעות החוק שלי, שיתנו ייעוץ משפטי באותו רגע של עבירת ההמתה למשפחה, כדי שתלווה אותן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים כמה קשה להן להתנייד מתחנת משטרה לתחנת משטרה, וגם לעקוב אחר מה שקורה בתיק, וגם להבין שיש להן זכויות שהן בעצמן יהיו מוגנות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהייעוץ המשפטי במקרה הזה מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכן שהגעתן.

עאידה תומא סלימאן: מודה לאימהות.

עאידה תומא סלימאן: ישיבה זו נעולה.