ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 101, 2022-05-31 12:47

מירב בן ארי: שלום לכולם, אנחנו נפתח את הדיון של הוועדה לביטחון הפנים, היום, ה-31 במאי 2022, א' בסיון תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא סקירה על פעילות אגף רישוי כלי ירייה, במשרד לביטחון הפנים.

מירב בן ארי: אז אני קודם כל ביקרתי באגף אצל ישראל, ישראל מנהל האגף, ומאוד התרשמתי.

מירב בן ארי: זה היה לדעתי לפני ארבעה חודשים, משהו כזה, עם הכניסה שלי לתפקיד בוועדה.

ישראל אייכלר: בנובמבר.

מירב בן ארי: ראיתי באמת גוף יעיל שעובד באמת למען הציבור, בעיקר אחרי מבצע "שומר חומות" שבו באמת החלה עלייה גדולה ברצון להחזיק נשק פרטי, וישראל יפרט בצורה מסודרת על כך.

מירב בן ארי: גם היום, בעיקר לאחר גל הטרור, עוד יותר עלה הביקוש לנשק אישי, גם על זה ישראל ידבר, ואנחנו מחויבים באמת לסייע לציבור שרוצה וגם עומד בקריטריונים, ולאפשר לו לרכוש נשק אישי.

מירב בן ארי: הוועדה תתכנס גם לדעתי עוד בכנס הזה, לגבי כל מה שקשור לתבחינים של כלי הירייה שהמשרד לביטחון הפנים מביא.

מירב בן ארי: אני מאמינה שהמשרד ייתן גם התייחסות, אבל חשוב לי שהדיון הזה יהיה מאוד ברור.

מירב בן ארי: ישראל, אתה מציג את פעילות האגף, אוקיי?

מירב בן ארי: זאת אומרת, מה האגף עושה, הוא יראה לנו את העלייה הדרמטית, אני עושה לכם ספוילר, בביקוש לנשק אישי במדינה, הוא יראה את השינוי מהשנים האחרונות, אבל אתה לא נכנס להחלטה של מי קובע את הקריטריונים, לזה יהיה דיון נפרד.

ניר ברקת: למה?

מירב בן ארי: לקריטריונים להחלטה.

מירב בן ארי: המשרד לביטחון הפנים הולך להעביר רפורמה בכל מה שקשור לתבחיני כלי ירייה.

מירב בן ארי: למשל, פנו אליי חבר'ה שריונרים, חבר'ה תותחנים, זה לא קשור לישראל, ישראל הוא מגשים מדיניות.

מירב בן ארי: איך קובעים את המדיניות?

מירב בן ארי: אפשר ויהיה כאן דיון על השינוי, כי המשרד לבט"פ עובד על זה.

מירב בן ארי: מי פה מהמשרד לבט"פ?

ישראל אייכלר: אני אציג את האנשים שלנו.

מירב בן ארי: יפה, אז אתם גם תציגו, או לפחות תעשו איזשהו ספוילר לקראת הדיון שיהיה כאן על תבחיני בג"ץ, כי דיברתי גם עם מנכ"ל המשרד והוא אישר את זה, ולכן זה מאוד חשוב לי.

אורית סטרוק: אז כעת הדיון הוא על ההתנהלות של האגף?

מירב בן ארי: על ההתנהלות.

מירב בן ארי: כדאי לכם לראות מה קורה מבחינת רישוי כלי ירייה בארץ.

ניר ברקת: ומישהו יוכל להציג לנו מה הרצוי ולא מה המצוי?

מירב בן ארי: אנחנו כרגע מציגים את המצוי, וגם - - -

אורית סטרוק: אבל גם במצוי יש רצוי.

מירב בן ארי: כן.

אורית סטרוק: וגם בהתנהלות זאת שאלה של רצוי - - -

מירב בן ארי: כן, רק שהוא לא קובע מי מקבל נשק, למען הסר ספק.

אורית סטרוק: אוקיי, ומתי יהיה הדיון על זה?

מירב בן ארי: יהיה, אל תדאגי, יהיה כבר בכנס הזה.

אורית סטרוק: איך הכנס הזה נשמע כמו משהו שנמשך שנתיים?

מירב בן ארי: כמו שאת יודעת, אפילו בפגרה קיימתי שמונה דיונים.

אורית סטרוק: טוב, בואו נראה.

מירב בן ארי: הוועדה הזאת עובדת על זה, אנחנו על הסיפור הזה.

אורית סטרוק: טוב.

מירב בן ארי: אז אני אתן לישראל לדבר, ברשותכם, ולאחר מכן, כמובן תרגישו חופשי גם לשאול.

ישראל אייכלר: צוהריים טובים, קודם כל תודה על האירוח ועל הבמה, שבעינינו היא חשובה וגם נערכנו לזה.

ישראל אייכלר: שמי ישראל אבישר, מנהל האגף.

ישראל אייכלר: נמצאים איתי מהאגף עוד מספר מנהלים, ואני אציג אותם בקצרה: לימור ארזני, היא ראש חטיבת הרישוי הפרטי והארגוני.

ישראל אייכלר: חן כהן, מנהלת מוקד השירות האגפי, שנמצא כרגע בחזית.

ישראל אייכלר: אורלי צרפתי, מנהלת מחוז רישוי כלי ירייה מרכז, אחד מתוך שש מחוזות.

ישראל אייכלר: יש פה גם נציגים מהמחלקה המשפטית, גם רועי הראל, גם אור רוזנמן, וגם ליאת אליהו סבאן, שלושה נציגים מהמחלקה המשפטית שהם בעצם מכוונים לתחום של רישוי כלי ירייה.

ניר ברקת: והשוטרים?

ניר ברקת: מי הם השוטרים?

ישראל אייכלר: הם יציגו את עצמם.

מירב בן ארי: הם יציגו את עצמם והם גם ידברו.

בני סולומון: אני בני סולומון, ראש תחום נשק בחטיבת האבטחה של משטרת ישראל.

יובל קוקוש: אני יובל קוקוש, ראש חוליית עררים ועתירות מינהליות, ממחלקת מענה אזרחי, חטיבת החקירות.

יובל קוקוש: אנחנו בעצם עושים את הערכת המסוכנות הפלילית למבקשים רישיונות.

יואב בן צור: אני מירב בן צור, ראש חוליית בקשות לרישוי נשק, מאותה מחלקת מענה אזרחי שבוחנת את המסוכנות לרישיון לכלי ירייה.

טל שיר פרידמן: אני טל שיר פרידמן, סגנית של יובל בעצם, בעררים ועתירות מינהליות.

מירב בן ארי: תודה, תמשיך.

ישראל אייכלר: אז אני אתחיל ברשותכם בהצגת המצגת.

ישראל אייכלר: אני אציג את הדברים באמת ברמה של קליפת האגוז כדי להציג את הליבה, וכדי שיהיה אפשר לנהל לאחר מכן שיח וכולי.

ישראל אייכלר: (באמצעות מצגת) מבחינת ייעוד ומשימות, האגף בעצם הועבר למשרד לביטחון הפנים בשנת 2011.

ישראל אייכלר: מאז הקמת המדינה, 1949-1948, האגף פעיל במשרד הפנים, והחוק הוא "חוק כלי ירייה 1949", ללמדכם שכבר אז היו כללים ומנגנון ברור.

ישראל אייכלר: בכל אותם שנים, עד 2011 הוא התנהל במשרד הפנים, ובשנת 2011 הוא הועבר למשרד לביטחון הפנים תחת תפיסה לאומית של כל איגוד כלל גורמי ביטחון הפנים במשרד אחד, בתפיסת מה שנקרא "homeland security" שמאוד מקובלת בעולם, ואז הוא הועבר לבט"פ ומאז הוא בעצם מתעצם, מתפתח ומתאים את עצמו.

ישראל אייכלר: מבחינת ייעוד ומשימות מרכזיות, בקצרה.

ישראל אייכלר: האגף בעצם מופקד על מספר משימות מרכזיות כיום, עוד לפני הרחבת תחומי האחריות, שנדבר עליהם בהמשך, במסגרת החלטה 549.

ישראל אייכלר: הנושא הראשון, הוא כמובן רישוי כלי ירייה פרטי, נציג את זה בהרחבה.

ישראל אייכלר: היום, כ-150 אלף כלים מוחזקים על ידי כ-142 אלף אזרחים, בעיקר לצורכי הגנה עצמית, ונציג את זה בהרחבה בהמשך.

ישראל אייכלר: הנושא השני הוא הרישוי הארגוני.

ישראל אייכלר: על פי חוק, אנחנו בעצם הגוף המוסמך לבצע חימוש ורישוי לשבעה ארגונים שונים, לצורכי מה שנקרא ביטחון ואבטחה ושלום הציבור וכולי.

ישראל אייכלר: את כל הנושא הזה נציג בהרחבה, אבל זה רישוי ארגונים, וזה עולם תוכן גדול ומורכב בתוך העשייה האגפית.

ניר ברקת: איזה ארגונים?

ישראל אייכלר: הארגון הגדול ביותר זה חברות האבטחה.

ישראל אייכלר: כלל חברות האבטחה החמושות במדינת ישראל, בעצם פועלות תחת הרגולציה והרישיון שלנו, לעניין כלי הירייה.

ישראל אייכלר: חברת אבטחה שאינה מחזיקה חדרי נשק מקבלת את הרישוי שלה ממשרד הפנים עם משרד המשפטים, אך היא אינה פועלת תחת הרגולציה שלנו.

ישראל אייכלר: הארגונים הגדולים והמוכרים הם חברות אבטחה, יצרני נשק, סוחרי נשק, מטווחים.

ישראל אייכלר: נציג את זה בהרחבה בהמשך, אבל כל הגופים האלה פועלים תחת הרישיון שלנו ותחת הרגולציה האגפית.

ישראל אייכלר: מעבר לכך, אנחנו כמובן אחראיים על ניהול מערך רגולציה ארצית בכל תחומי ועולמות התוכן שלנו, שכולל את מה שנקרא בעיקר כללים, תקנות, אגרות, ועוד הרבה דברים אחרים.

ישראל אייכלר: אנחנו מנהלים מערכת פיקוח ובקרה ארצית בתחומי הפעילות שלנו.

ישראל אייכלר: הנושא המרכזי האחרון בייעוד והמשימות, זה כמובן שאנחנו הגורם המקצועי שמייעץ ומגבש המלצות ותובנות לשר, בעניין התבחינים שדיברה עליהם הרגע יו"ר הוועדה.

ישראל אייכלר: אז אנחנו, למשל, בשנה האחרונה ניהלנו עבודת מטה מסודרת שהתרכזה אצל השר, גיבשנו המלצות והצגנו תובנות, כי בסך הכל, הידע המקצועי, העבר, ההווה, העתיד והידע, נמצאים באגף, ולכן אנחנו הם בעצם הגוף המקצועי שמציג את הדברים ומגבש את ההמלצות על פי המדיניות של השר.

ישראל אייכלר: את הנושא הבא אני אציג בקצרה, מדיניות.

ישראל אייכלר: ראשית, אני רוצה לבוא ולומר, שהמדיניות היום היא מאזנת ומרסנת.

ישראל אייכלר: אנחנו, בתפיסה, בכל דבר ועניין, בכל בחינה של נושא, אנחנו תמיד מנסים ליצור איזון בין שני מרכיבים מרכזיים.

ישראל אייכלר: פעם אחת, זה בעצם הערך המוסף הגלום באחזקת הכלי, זה ברור לחלוטין.

ישראל אייכלר: היכולת להגן על אדם, על אוכלוסייה, על ציבור, זה הצד החזק וזה הערך המוסף.

ישראל אייכלר: מצד שני, ברור לנו לחלוטין שבצד השני יש גם סיכון מסוים שכרוך בכך שאדם, ראשית, לא יחזיק את הכלי באופן נכון, ושנית, לא יבצע בו שימוש מושכל ואחראי.

ישראל אייכלר: אלה הם שני הקצוות שאנחנו מנסים לאזן בין שני הקצוות השונים של - - -

אורית סטרוק: אין לנו את המצגת מולנו, נכון?

מירב בן ארי: ליאת, אין המצגת לח"כים בטאבלט?

אורית סטרוק: זה יהיה נחמד.

ליאת סעדון: אני אעביר לכם אותה לטאבלטים, בסדר.

מירב בן ארי: יש פה טאבלטים, אני גם לא רואה, אני באופן עקרוני לא רואה.

ליאת סעדון: בסדר.

מירב בן ארי: כן, תמשיך בינתיים.

ישראל אייכלר: אוקיי, אנחנו מבינים היטב שלרישוי כלי ירייה יש ערך מוסף מבחינת שלום הציבור וביטחונו, זה ברור לחלוטין.

ישראל אייכלר: מנגד, אנחנו גם מבינים היטב שברגע שכלי ירייה נישא, כלומר, מוחזק על ידי אדם שהוא כרגע במצב נפשי, בריאותי, או בסוג של מעורערות מסוג כזה או אחר, הוא מהווה סיכון, ולכן יש לנו גם מנגנונים ברורים ותומכים כדי לנטר, לבקר, להצביע על אותם אנשים, ולדעת מה שנקרא למשוך את הנשק בהתעורר אותו דגלון רלוונטי.

ישראל אייכלר: אנחנו נציג את המנגנונים בהמשך, אבל זה חלק מהמדיניות, מצד אחד ערך מוסף ומצד שני סיכון פוטנציאלי, ויש לנו מנגנונים ברורים כדי לנטר וכדי לנסות לטפל בכל אותם מצבים.

ישראל אייכלר: אז זה ברמה של המדיניות.

ישראל אייכלר: לגבי חזון האגף, אני אומר דבר פשוט.

ישראל אייכלר: החזון שלנו הוא להיות עדכניים, מקצועניים, נקיים, ומובילים, לשלב כל הזמן טכנולוגיות ואנחנו נציג את זה בהמשך.

ישראל אייכלר: אנחנו אגף מאוד טכנולוגי, כל השירות שלנו הוא מקוון, לצורך העניין, אדם שמגיש היום בקשה לקבלת רישיון, הוא מגיש את זה באופן מקוון בלבד.

ישראל אייכלר: אין טופסיאדה, הכל מקוון, גם השיח שלנו מולנו וכולי וכולי.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: מבנה.

ישראל אייכלר: לגבי המבנה הארגוני, אז ממש בקצרה.

ישראל אייכלר: אנחנו אגף שיש לו מטה שפועל בירושלים ועוד שישה מחוזות שפרוסים בכל הארץ.

ישראל אייכלר: אפשר לעבור לשקף הבא ולראות את הפריסה, יש לנו שישה מחוזות בהלימה מוחלטת לפריסה של משטרת ישראל, למעט יו"ש, ושם בעצם מוצב המחוז.

ישראל אייכלר: המחוז שלנו, בעצם בתפיסה, נותן את השירות.

ישראל אייכלר: נמצאת פה למשל אורלי, שהיא מנהלת מחוז, אצלה מתנהל כל הרישוי הפרטי והארגוני בתחום הגיאוגרפי שנמצא בשליטתה.

ישראל אייכלר: אז זה במילה קצרה לגבי האגף.

ישראל אייכלר: אני ממשיך הלאה.

ישראל אייכלר: תהליכי רישוי.

ישראל אייכלר: אני אציג ממש בראשי פרקים את ההליך הרישוי הפרטי, שהוא אולי מעניין יותר או רלוונטי יותר לשיח שעלה כאן בפתיח של הדיון, אז אני אציג את זה בקצרה.

ישראל אייכלר: ראשית, אדם שרוצה להגיש בקשה עושה את זה אך ורק באמצעות האתר, הוא חייב להזדהות.

ישראל אייכלר: יש היום מערכת הזדהות ממשלתית, אי אפשר להציג את זה באופן אנונימי, האדם חייב להזדהות, אנחנו חייבים לאמת שהאדם באמת רשום במרשם האוכלוסין וכולי, ורק אז הוא יוכל להגיש בקשה.

ישראל אייכלר: הגשת הבקשה היא מקוונת, כמו שאמרתי.

ישראל אייכלר: האדם חייב לעמוד בתנאי סף ובתבחין מזכה.

ישראל אייכלר: מה זה תנאי סף ומה זה תבחין?

ישראל אייכלר: תכף נאמר על כך מילה.

ישראל אייכלר: במידה והוא עומד בהם, הוא ממשיך לשלב הבא שזה בדיקה של הפרטים שלו, בשני מרכיבים שמנטרים, ראשית את המסוכנות הפלילית שלו, שזה משטרת ישראל, מחלקת המענה האזרחי ששייכת לאח"מ משטרת ישראל, ושנית את המסוכנות או את ההיבטים הבריאותיים שלו מול משרד הבריאות, בעיקר מה שנקרא היבטים נפשיים, היבטים של מסוכנות או חוסר יציבות נפשית.

ישראל אייכלר: אז האדם נבדק, כמו שאמרנו, על ידי משטרת ישראל ומשרד הבריאות, ובתקווה ובהנחה שהכל תקין הוא עובר לשלב הבא.

ישראל אייכלר: השלב הבא הוא ריאיון.

ישראל אייכלר: הוא מגיע אלינו לפקיד רישוי כלי ירייה, יש לנו תפיסת הפעלה ברורה לגבי הריאיון.

ישראל אייכלר: המטרה של הריאיון היא, ראשית, לוודא שהאיש העומד מולנו הוא האיש האמיתי, לאמת את כל העמידה שלו בתנאי הסף בתבחינים, להבין עוד כמה מרכיבים שהם חלק מתהליך הרישוי, ובסופו הוא מקבל מאיתנו אישור מותנה שמאפשר לו להתקדם.

ישראל אייכלר: עם האישור המותנה, הוא בעצם עושה שני מרכיבים מרכזיים.

ישראל אייכלר: ראשית, הוא מבצע את תקנת ההכשרות.

ישראל אייכלר: יש לנו תקנה שנחקקה פה בכנסת, חקיקת משנה שמגדירה בדיוק מה הוא צריך לבצע כלימוד, אימון, הכשרה ומבחן, ושנית, לאחר מכן הוא מבצע את הרכישה של הכלי וכולי.

ישראל אייכלר: אז זה מה שנקרא בקצרה תהליך הרישוי.

ישראל אייכלר: מבחינת תנאי סף, אני רוצה להציג ממש בקצרה את תנאי הסף.

ישראל אייכלר: תנאי הסף, חלקם בעצם קבועים היום בחוק, וחלקם נקבעו בעצם במסגרת מסמך התבחינים.

ישראל אייכלר: פה אני רוצה להרחיב במילה.

ישראל אייכלר: מסמך התבחינים זה בעצם מסמך שמבטא מדיניות והוראות פרטניות, שחתום עליו השר לביטחון הפנים.

ישראל אייכלר: המסמך העדכני שבתוקף, שלאורו אנחנו עובדים, הופץ לציבור בקיץ 2018 על ידי השר דאז, גלעד ארדן, הוא המסמך התקף היום.

ישראל אייכלר: כלומר, מאז לא בוצעו שום שינויים.

ניר ברקת: אפשר לראות אותו?

ישראל אייכלר: בבקשה, אני אציג אותו.

מירב בן ארי: הנה, הוא מציג לך אותו, וגם הבאנו לכם את הטאבלטים כדי שתוכלו לראות את זה.

ישראל אייכלר: תנאי הסף והתבחינים הם ליבת המסמך, אני אציג אותם בקצרה, אבל אני רוצה לומר דבר פשוט.

ישראל אייכלר: בעצם, מאז לא בוצע בו שום שינוי, גם בגלל מגבלות משפטיות שאני לא רוצה להיכנס אליהם, אבל במהות, בשורה התחתונה, עובדי האגף פועלים על פי מסמך שכולל גם מדיניות וגם הנחיות פרטניות מיולי-אוגוסט 2018 ללא כל שינוי.

ישראל אייכלר: לגבי תנאי הסף בקצרה.

ישראל אייכלר: ראשית, סוגיית הגילאים.

ישראל אייכלר: היום, סוגיית הגילאים נחלקת לשלוש קבוצות מרכזיות.

ישראל אייכלר: הקבוצה הראשונה, אדם שביצע שירות צבאי מלא או שירות לאומי מלא כהגדרתו, ועם תום השירות הצבאי המלא, הוא יכול להגיש בקשה.

ישראל אייכלר: בדרך כלל יש ניואנסים של 21-18 אבל זה לא משנה, בשורה התחתונה, כל אזרח שביצע שירות לאומי או צבאי מלא כהגדרתו, רשאי.

ישראל אייכלר: הקבוצה השנייה, מי שלא ביצע, רשאי להגיש מגיל 27.

ישראל אייכלר: זה נוגע לחרדים, אזרחים ישראלים שלא ביצעו שירות צבאי או לאומי מסיבה כזו או אחרת, ערביי ישראל ועוד, כל הקבוצות האלה, מגיל 27 בלבד רשאים להגיש בקשה.

ישראל אייכלר: הקבוצה השלישית, זה בעצם תושב שאינו אזרח, והוא רשאי להגיש בקשה מגיל 45.

ישראל אייכלר: אלה הן שלושת הקבוצות המרכזיות, כשבעצם בהן מוגדר תנאי סף מאוד ברור ומאוד קשיח לעניין הגשת הבקשה.

ישראל אייכלר: המרכיב הבא, זה אזרח, אדם צריך להיות אזרח ישראלי או תושב קבע וזה מפורט כאן.

ישראל אייכלר: הנושא הבא הוא שליטה בשפה העברית.

ישראל אייכלר: אנחנו מתעקשים על שליטה בשפה העברית בגין העובדה, שבעצם כל הנושא של הכשרה, לימוד הכללים, פעילות במרחב הציבורי, למשל, אדם שנקלע למרחב הציבורי ומעורב בתקרית, סביר להניח שיהיו הנחיות של כוחות הביטחון או של אזרחים שנקלעו לסיטואציה, והוא חייב להבין את הסיטואציה ולהישמע להוראות.

ישראל אייכלר: לכן, אדם שאינו דובר את השפה באופן בסיסי, אנחנו פשוט פוסלים אותו.

ישראל אייכלר: בנוסף, יש את הנושא של תקנות ההכשרה, וכל מה שקשור להצהרת בריאות.

ישראל אייכלר: במסגרת התהליך, כל אדם מגיש הצהרת בריאות חתומה על ידי רופא.

ישראל אייכלר: ההצהרה כוללת גם היבטים פיזיולוגיים, נפשיים, שימוש באלכוהול, שימוש בסמים, שימוש בקנאביס רפואי וכולי וכולי.

ישראל אייכלר: יש לנו לכל אחד מהסעיפים תהליכי עבודה מאוד סדורים ושיטתיים מול משרד הבריאות, אבל זה חלק מהמנגנון שנועד להבטיח שהאדם כשיר גם פיזיולוגית וגם נפשית לעניין נשיאת כלי ירייה.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: תבחינים.

ישראל אייכלר: אני לא אכנס לפירוט, אבל אני שם לכם מול העיניים את הקבוצה של 18 התבחינים המזכים שקיימים כיום.

ישראל אייכלר: כמו שציינתי, הם תקפים מקיץ 2018 ועד היום.

ישראל אייכלר: אנחנו נמצאים כרגע בתהליך, בו בעצם המשרד אישר אצל השר הקיים, אצל השר עומר בר לב, תקנות או תפיסת הפעלה עדכנית לעניין התבחינים.

ישראל אייכלר: בזמן הקרוב זה יגיע לכאן, לוועדה, כי בעצם אנחנו מחויבים להמיר את התבחינים לתקנות ולאשר אותם במסגרת הוועדה.

ישראל אייכלר: התקנות כבר בשלבים די מתקדמים של גיבוש ושל השלמת הניואנסים האחרונים מול משרד המשפטים, ובזמן הקרוב זה יגיע לכאן, לוועדה.

ישראל אייכלר: בתקנות ובתבחינים החדשים אני לא אעסוק, אלא אני אציג בקצרה את התבחינים הקיימים היום, ואפשר לראות אותם.

ישראל אייכלר: אני, כבוד היו"ר, לא התכוונתי לסקור את התבחינים כי הם מול העיניים, אבל אם רוצים להבין - - -

מירב בן ארי: ממש בקצרה.

אורית סטרוק: יותר חשוב ההתנהלות, בעיניי.

ישראל אייכלר: 100 אחוז.

מירב בן ארי: כן, רק בקצרה.

ישראל אייכלר: מגורים ביישוב זכאי.

ישראל אייכלר: יש היום הגדרה של משטרת ישראל שקובעת מהו אישור לעניין - - -

ניר ברקת: היום כל היישובים זכאים.

ישראל אייכלר: ממש לא.

ישראל אייכלר: היום יש רשימה של - - -

ניר ברקת: לא, אני לא אומר את מה שיש לך, אני אומר שאני קובע שהיום כל יישוב זכאי.

מירב בן ארי: לתפיסה שלו, זה לא אומר שזה מה שזה.

ניר ברקת: כן, אין יישוב שהוא לא זכאי.

ניר ברקת: חדרה זכאי?

ישראל אייכלר: לא.

ניר ברקת: לא.

ניר ברקת: דיזינגוף רשאי?

ישראל אייכלר: לא.

מירב בן ארי: בסדר, עוד פעם, אנחנו - - -

ניר ברקת: לא.

ניר ברקת: באר שבע רשאי?

מירב בן ארי: נכון, בשביל זה אנחנו - - - -

ניר ברקת: אלעד רשאי?

ישראל אייכלר: כן.

קריאה: יש לנו קריטריונים שאני יכול להסביר אותם.

ניר ברקת: לא, אני אעזור לך, לא צריך להסביר.

ניר ברקת: אני קובע שכל המדינה "רשאי".

ניר ברקת: המציאות השתנתה.

אורית סטרוק: המציאות השתנתה, מה לעשות.

ניר ברקת: המציאות השתנתה, לא לחיות באתמול, אנחנו מסתכלים על מחר.

מירב בן ארי: נכון, ובגלל זה יהיה כאן דיון על התבחינים.

ניר ברקת: אני פשוט מקל על כולם.

ניר ברקת: האזור צריך להיות כל המדינה.

מירב בן ארי: קדימה.

ישראל אייכלר: היום, כמו שאמרנו, יש מנגנון שמשטרת ישראל מגדירה בו את הרשימה של היישובים והרחובות הזכאים, והיא בעצם מהווה את הבסיס לפעילות שלנו.

ישראל אייכלר: זה על בסיס של מגורים, לצורך העניין, כל היישובים ביהודה ושומרון מוגדרים כיישובים כאלה, ולדוגמה, כנ"ל רחובות.

ישראל אייכלר: זה מרכיב ראשון, אדם המתגורר ביישובים האלה.

ישראל אייכלר: מרכיב שני שהוא תבחין מזכה, אדם שעוסק ביישובים האלה.

ישראל אייכלר: כלומר, אזרח תושב תל אביב, שעובד באלקנה או בקדומים או בכל יישוב כזה, ויש לנו הגדרות מאוד ברורות לגבי איך הוא מאמת את פעילותו וכולי, זכאי להגיש בקשה.

ישראל אייכלר: הלאה, מורה דרך, חקלאי, הובלת חומרי נפץ.

ישראל אייכלר: התבחינים הגדולים והמרכזיים זה הנושא של שירות בכוחות ביטחון ושירות במשטרת ישראל.

ישראל אייכלר: שירות בכוחות ביטחון זה שלוש קבוצות מרכזיות, קבוצה ראשונה, קצונה מדרגת סגן, קבוצה שנייה, לוחמים מדרגת רובאי, ממיומנות של - - -

מירב בן ארי: בסדר את זה לא צריך, את זה מבינים, שירות ביטחון, משטרת ישראל, וכולי.

מירב בן ארי: על זה אנחנו כולנו מסכימים, הלאה.

ישראל אייכלר: יפה, אז אפשר להמשיך ולדלג על רשימת התבחינים?

מירב בן ארי: כן.

ניר ברקת: יש בתבחינים משהו שקשור ללוחמים לשעבר?

מירב בן ארי: כן.

ישראל אייכלר: כמו שציינתי, ברשותך אני אציג את זה בקצרה.

מירב בן ארי: פשוט אני עברתי על זה.

ישראל אייכלר: הקבוצה של שירות בכוחות ביטחון כוללת בעצם רובאי 07.

ישראל אייכלר: כל אדם שביצע הכשרה בשירות הצבאי של רובאי 07 והוא מביא לנו את האישור הרלוונטי ממערכת האישורים של צה"ל, זכאי להגיש בקשה.

אורית סטרוק: רק אם הוא ביישוב זכאי?

ישראל אייכלר: לא, לא, ללא שום קשר.

ניר ברקת: אבל אם הוא לא גר ביישוב זכאי?

ישראל אייכלר: אז כמו שאמרתי, אין קשר.

ישראל אייכלר: אני אבהיר בקצרה, אין קשר, אתה יכול להתגורר בכל יישוב ברחבי מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שביצעת שירות כלוחם, רובאי 07 ומעלה, מאפשר לך להגיש בקשה ללא קשר לרמת הסיכון שלך בעת זו בגין מגורים, עיסוק, או כל פרמטר אחר.

ישראל אייכלר: בסדר?

מירב בן ארי: כן, כן, זה הסיפור של - - -

ניר ברקת: זה לא תואם למידע שיש לנו, לאנשים שניגשים ומבקשים רישיון עם רובאי 07 ולא נותנים להם כיוון שהם לא זכאים.

ישראל אייכלר: לא, אנחנו נציג את הנתונים.

מירב בן ארי: אין דבר כזה, ואם יש דבר כזה אתה יכול לפנות אליי ואני אעזור.

מירב בן ארי: זה לא משנה, זה לא, הנה הצוות נמצא כאן גם, את רוצה להגיד משהו?

לימור ארזני: אני אומרת שכל רובאי 07 זכאי.

אורית סטרוק: אני לא מבינה, ומה עם שריונרים?

מירב בן ארי: אמרתי ששריונר הוא לא 07 ואנחנו מטפלים בזה לקראת התבחינים הבאים.

לימור ארזני: אלא אם כן הוא סורב מסיבות אחרות של משטרה ובריאות ואז זה משהו אחר.

ניר ברקת: לא מהסיבות האלה?

לימור ארזני: לא, מהסיבה הזאת בטח שהוא לא יסורב.

ניר ברקת: אז זה לא כתוב במפורש, זה צריך להיות כתוב במפורש – לוחמים לשעבר זכאים.

חן כהן: אבל יש רמות - - -

ניר ברקת: גוברים על חלק מהקריטריונים פה, של יישוב, של עיסוק, של מגורים.

לימור ארזני: לגמרי, אבל רק מ-07.

חן כהן: תבחין שירות בכוחות הביטחון מגדיר שלוש קבוצות הרלוונטיות לכוחות הביטחון, ביניהם רובאי מדרגה 07.

חן כהן: זאת אומרת, לוחם עם 05 - - -

ניר ברקת: למה לא 05?

חן כהן: עכשיו השר פרסם שהוא מתכוון להרחיב בתקנות הבאות - - -

מירב בן ארי: כן, אבל דיברתי על זה.

חן כהן: אבל כרגע זה 07.

מירב בן ארי: אמרתי, השריונרים, ההרחבה, ייכנסו לפה בתבחינים הבאים.

מירב בן ארי: תמשיך, אפשר להמשיך, ישראל.

ישראל אייכלר: אוקיי, אז אני מדלג ברשותכם - - -

דניאל ברס: לא לשכוח לוחמות, יש גם לוחמות.

מירב בן ארי: כן, כן.

ישראל אייכלר: חברים, כל התבחינים וההנחיות, הן לא מפלים בין גזע, מין, דת, הם נותנים לכלל אזרחי מדינת ישראל, ללא שום שיוך מגזרי, מגדרי או אחר.

ישראל אייכלר: אני ממשיך.

ישראל אייכלר: בקצרה, הפילוח העדכני, אז רק כדי לרפרף הלאה, אפשר לראות בעצם, שהיום בעצם יש כ-141,646 אזרחי מדינת ישראל שנושאים כלי נשק, כלי ירייה ברישיון פרטי, בניגוד לרישיון הארגוני שנציג אותו בהמשך, והם נושאים בסך הכל כ-150 אלף כלים, מכוח התבחינים שמפורטים במסגרת המצגת.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: הנושא הבא זה ממשקים - - -

דניאל ברס: חוק הוראות מעבר.

ישראל אייכלר: כולל הכל, גם הוראות המעבר בפנים, זה מוצג בתוך המצגת ואפשר לראות את זה.

ישראל אייכלר: אני עובר הלאה ברשותכם, בקצרה לנושא של הממשקים.

ישראל אייכלר: מבחינת ממשקים, ממשקי הליבה המרכזיים, שני גופים מרכזיים עובדים איתנו באינטנסיביות 24/7 גם בפעילות היום-יומית וגם במערכות המידע.

ישראל אייכלר: כמו שאמרתי, אלה משטרת ישראל ומשרד הבריאות, וזה חלק מהמנגנון שהצגתי.

ישראל אייכלר: מעבר לכך, כל הטיפול של מערך הרווחה שפרוס ברחבי מדינת ישראל שמה שנקרא, מונף לו דגל על אלימות במשפחה או סיכון כזה או אחר, גם, המידע הזה עובר אלינו דרך משטרת ישראל, ואנחנו יודעים לנקוט צעדים מאוד ברורים.

ישראל אייכלר: אני אומר בקצרה בלי להיכנס לתהליכים, אבל כל מקרה שמדווח על מקרה אלימות, אדם שמעורב באירוע כזה או אחר, מיד משטרת ישראל נוקטת בגישה מחמירה והיא ממליצה לנו, כיום היא ממליצה לנו לבטל את הרישיון ואנחנו באופן שוטף, במהלך שנת העובדה, מבטלים רישיונות בכל מקרה בו בעצם משטרת ישראל מרימה דגל בגין מסוכנות כזאת או אחרת שהתעוררה מאותו אדם, והמנגנונים האלה קיימים, ברורים, והם מופעלים באמצעות מערך המענה האזרחי שנמצא פה.

ישראל אייכלר: מעבר לכך, יש לנו ממשקי עבודה ותהליכים סדורים מול מספר גופים ורשויות שונות לעניין התבחינים, וזה מפורט כאן, לרבות רשות הטבע והגנים ועוד גופים אחרים.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: בקשות.

ישראל אייכלר: אני אציג בקצרה את הסקאלה של השנים האחרונות, כשאפשר לומר בצורה ברורה, המשתנה המרכזי שמשפיע על הגרף הזה, זה כמובן אירועים בזירת ביטחון הפנים והשפעתם על שלום הציבור, על ביטחונו, על תחושת הביטחון וכולי, זה המרכיב המרכזי שהגרף הזה מבטא.

ישראל אייכלר: מבחינת כרונולוגיה, אפשר לראות שאנחנו בעצם מ-2016 נמצאים בטווח של כ-12-10 אלף בקשות בשנה.

ישראל אייכלר: הקפיצה המשמעותית, מבחינת כרונולוגיה, הייתה ב-2018 כשפרסמנו את התבחינים, שהם תבחינים מרחיבים, כי בעצם לראשונה הרחבנו את הרף לאוכלוסיית לוחמים רובאי 07 והייתה קפיצה מסוימת.

ישראל אייכלר: המשתנה המרכזי, שמשפיע בשנים 2022-2021 זה היבטים במה שנקרא זירת ביטחון הפנים.

ישראל אייכלר: בשנת 2021, מאי 2021, שנת שומר החומות, אנחנו רואים קפיצה גבוהה מאוד שהסתיימה בסיום השנה עם כמעט 20 אלף בקשות.

ישראל אייכלר: זאת קפיצה מאוד גדולה, חורגת לחלוטין מהממוצע בשנים האחרונות, וכמובן, שובר השוויון או שובר הגלים בלשון הצה"לית, זה בעצם שנת 2022 שתכף נציג אותה בהרחבה - - -

מירב בן ארי: שעוד לא הסתיימה גם.

ישראל אייכלר: אנחנו אפילו לא במחציתה, זה נתון מדהים.

ישראל אייכלר: אנחנו עוד לא במחצית השנה כי אנחנו רק במאי, ואנחנו כבר עומדים על מספר של 29 אלף בקשות רק ממרץ, ואם לוקחים את הנתונים מינואר אנחנו כבר ב-32 אלף בקשות.

ישראל אייכלר: זה נתוני פעילות מטורפים.

מירב בן ארי: אז הקטנצ'יק הזה זה מה שאתם אישרתם?

ניר ברקת: מה אורך התור?

ניר ברקת: כמה זמן אנשים מחכים בתור?

ישראל אייכלר: אז אנחנו תכף נציג את זה, ברשותך.

מירב בן ארי: שנייה, סליחה, הימני זה מה שאתם אישרתם והשמאלי זה מה שביקשו?

ישראל אייכלר: חיובי.

ישראל אייכלר: לאורך כל השנים שמנו פה בר שכולל את מספר הבקשות, ובכל שנה כמה אנשים קיבלו בפועל רישיון או החליטו לממש אותו, צריך לציין גם - - -

מירב בן ארי: כן אבל רגע, שנייה.

מירב בן ארי: נגיד שבשנת 2021 הגישו 19,773 - - -

ישראל אייכלר: וקיבלו כ-11 אלף.

מירב בן ארי: ואישרו לכ-11 אלף.

ישראל אייכלר: נכון.

מירב בן ארי: אז למה אני שואלת על הקטן פה?

מירב בן ארי: כי השנה אישרו, אבל עוד לא סיימתם?

ישראל אייכלר: בוודאי.

מירב בן ארי: בדיוק.

ישראל אייכלר: תכף אנחנו נציג את - - -

מירב בן ארי: אבל נגיד כמה מונח עוד לאישור?

מירב בן ארי: כל הדלתא הזאת או שנגיד לא אישרתם - - -

ישראל אייכלר: אנחנו תכף נציג את זה ברשותך בפירוט, יש לנו פה תמ"צ עדכני.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט, אנחנו מאז תחילת המשבר, מאז תחילת מרץ, מפיצים כל יום תמונת מצב שסוקרת ומנטרת את כל התמונה העדכנית, ותכף נציג אותה בהרחבה, אבל זאת הסקלה, מה שנקרא תמונת מקרו של השנים האחרונות.

ישראל אייכלר: אפשר לראות בצורה ברורה ופשוטה שהשנים 2022-2021 תחת ההשפעות, פעם אחת של שומר החומות - - -

אורית סטרוק: אבל איך אתה מסביר את הפער?

ישראל אייכלר: איזה פער?

ישראל אייכלר: בין מה למה?

ישראל אייכלר: ברשותך.

אורית סטרוק: בין הבקשות לבין האישורים.

ישראל אייכלר: אז אני אגיד דבר פשוט, זה לא קשור לאישורים - - -

רועי הראל: רגע, ישראל, כדאי לחדד אולי שהעמודה הימנית של 2,707, זה מתוך הבקשות שהוגשו בחודשיים האחרונים.

רועי הראל: יש עוד בקשות שאושרו שהוגשו בינואר כבר.

מירב בן ארי: כן, זה מה ששאלתי.

ישראל אייכלר: חברים, אנחנו תכף נציג את זה בצורה מסודרת.

מירב בן ארי: לא, רועי, זה בדיוק מה ששאלתי.

מירב בן ארי: כן, אבל זה חשוב, אלה הבקשות שאישרתם רק בחודשיים האלה, יש לכם עוד הרבה - - -

אורית סטרוק: איזה אחוז של הבקשות כן טופלו?

אורית סטרוק: בואו נעשה שנייה פאוזה כי זה חשוב.

אורית סטרוק: איזה אחוז של הבקשות כן טופלו וכן קיבלתם בהם החלטה לכאן או לכאן?

ישראל אייכלר: אין בעיה, אז אפשר לדלג קדימה.

אורית סטרוק: שניה, והאם יש לכם, על פניו ולא יכול להיות שאין לכם, מצוקת כוח אדם בטיפול בבקשות האלה?

ניר ברקת: שאלתי מה אורך התור, הם עוד צריכים לענות.

ישראל אייכלר: יפה, אז בואו נדלג קדימה, ברשותכם, בואו נמשיך הלאה.

ישראל אייכלר: מה שאני אעשה כרגע זה שאני אעביר רשות הדיבור לחן, היא מנהלת המוקד, היא תציג את התמ"צ.

ישראל אייכלר: התמ"צ בעצם סוקר את גל הבקשות מאז ה-22 במרץ, פיגוע הטרור בבאר שבע, שבעצם התחיל את הבוסט הגדול.

ישראל אייכלר: אנחנו נסקור את הנתונים ברמה הפרטנית, מה הוגש, מה טופל ומה בקנה, זה ייתן, אני מקווה, מענה לשאלות.

ישראל אייכלר: חן, בבקשה.

חן כהן: שלום לכולם.

חן כהן: אז בעצם, ממוצע הגשת הבקשות בשגרה הוא בערך 700-600 בקשות בחודש, ומאז גל הטרור אנחנו מקבלים ממוצע של 600 בקשות ביום - - -

ניר ברקת: לא מספיק, אגב, אם את שואלת אותי.

מירב בן ארי: היא לא אחראית על הבקשות.

ניר ברקת: לא, אני יודע, אני רק אומר.

חן כהן: זה מה שמגישים, אלה הם האנשים שמגישים.

מירב בן ארי: לא כל אחד רוצה נשק, אתה יודע.

חן כהן: הפוטנציאל גדל בעת שזירת ביטחון הפנים חמה יותר, אנחנו רואים את זה וזה מתבטא בהחלט בנתונים.

חן כהן: לגבי שאלתכם קודם, מסך הבקשות שהוגשו ממרץ, 29,600 בקשות שהוגשו, כרגע הוזנו 12 אלף, הם טופלו והוזנו ונמצאים בשלבי בדיקה וטיפול לפי הפירוט שתיאר ישראל קודם.

חן כהן: הפער כרגע הוא 17,600 שטרם טופלו, זאת אומרת, הם נמצאים בקנה להזנה ולטיפול.

חן כהן: מתוך ה-12 אלף האלה, ניתנו רישיונות ל-2,700 כפי שהוצג קודם, מתוכם נדחו 1,232.

ניר ברקת: על איזה סיבות הם נדחו?

ניר ברקת: יש לכם את הפילוחים לפי הדחיות?

חן כהן: כן, יש סיבות.

ניר ברקת: מאיזה סיבות?

ניר ברקת: זה יכול להיות משטרה, בריאות, אי עמידה בקריטריונים.

ניר ברקת: מה זה אי עמידה?

חן כהן: אי עמידה בקריטריונים, או שהוא לא עונה לתנאי הסף, זאת אומרת, לא שירת בצה"ל, לא בגיל המתאים, נדחה בריאיון.

ניר ברקת: אפשר לקבל פילוח לפי תתי נושאים של הסירובים?

חן כהן: אפשר להוציא את זה.

ניר ברקת: תודה.

אורית סטרוק: זה חשוב ממש.

אורית סטרוק: עדיין לא הבנתי, כלומר, גם האושרו והנדחו גם יחד - - -

חן כהן: אז הנה, יש לך פה את זה, מתוך ה-12 - - -

אורית סטרוק: זאת אומרת, זה עדיין לא מתחיל להתקרב לקצב הבקשות.

חן כהן: זה נכון.

חן כהן: מאחר והקצב הוא מורגש ממש ב'פיקים'.

חן כהן: אני יכולה להגיד לך שלאחר הפיגוע בבני ברק קיבלנו פיק של 800 בקשות ביום.

חן כהן: הקיבולת, לפי כוח האדם שקיים היום במוקד, שמזין את הבקשות, לא מצליח להכיל את הכמות שהוגשה בפיק אחד.

אורית סטרוק: אז יש לכם מצוקת כוח אדם?

חן כהן: קיימת מצוקה, תכף יציג ישראל את הפערים.

חן כהן: מבחינת הבקשות שהוזנו, מתוך ה-29 אלף הוזנו 12 אלף, שמתוכם אושרו 2,7000 ונדחו 1,000.

אורית סטרוק: זה כלום.

אורית סטרוק: והשאר ממתינים?

חן כהן: הם לא ממתינים, זה הכל נבדק במקביל, טכנולוגית.

חן כהן: זאת אומרת, הממשקים שלנו - - -

אורית סטרוק: מבחינתם הם ממתינים.

חן כהן: הם ממתינים לתשובה סופית, אבל הבקשה שלהם נמצאת בתהליך בדיקה.

חן כהן: זאת אומרת, שתוך כדי שהיא נבדקת במשטרת ישראל היא נבדקת גם במשרד הבריאות.

חן כהן: מספר ימים לאחר שהיא הוזנה, הוא כבר מקבל זימון לריאיון שתלוי בו, זאת אומרת, הוא צריך לתאם והוא צריך להגיע לריאיון בטווח שנוח לו.

חן כהן: אחרי הריאיון יש לו טווח של חצי שנה שהוא יכול לממש את הרישיון שלו, זאת אומרת, אני יכולה לתת לו את האישור העקרוני תוך שישה ימים, אבל הוא יבחר ללכת ולהוציא בפועל את הרישיון אחרי שלושה חודשים.

אורית סטרוק: בסדר, אבל זה לא הגרף הזה.

לימור ארזני: זה הגרף הזה.

חן כהן: זה גם הגרף הזה, כי יש לך פה - - -

אורית סטרוק: הגרף הזה זה גם על מתי הוא הולך להוציא את הרישיון?

לימור ארזני: כן.

מירב בן ארי: כן זה הופק רישיון, זה כתוב - - -

חן כהן: אז אני אפנה אותך לפאי, שתראי שיש שם 1,232 אנשים שהופק להם אישור מותנה והם טרם מימשו את הרישיון שלהם, זאת אומרת, הם טרם הוציאו אותו, זה תלוי בהם.

ניר ברקת: בסדר, זה לטובת העניין בעיה אחרת.

ניר ברקת: כלומר, אם אני מבין נכון, אתם הוצאתם עד עכשיו 2,700 מתוך 29 אלף בקשות?

ניר ברקת: אז זה קצת פחות מעשרה אחוז.

רועי הראל: נכון.

רועי הראל: אני אתייחס לזה, ברשותכם.

רועי הראל: אושרו קצת פחות מעשרה אחוז.

רועי הראל: צריך לזכור שגם אם אדם הגיש בקשה לפני חודש, באחד הפיקים, זאת אומרת, זה גם לגיטימי שייקח 30 יום לטפל בבקשה שלו או לבדוק אותה.

ניר ברקת: אני לא שואל מה לגיטימי, אני לא בא בתלונות אני רק אומר שזה לא מה שאנחנו צריכים.

ניר ברקת: אנחנו רוצים לחמש את הלוחמים כמה שיותר מהר.

רועי הראל: את הזכאים.

מירב בן ארי: את הזכאים אתה רוצה לחמש.

ניר ברקת: את הזכאים, ודאי, מבחינתי זכאים ולוחמים זה - - - אנחנו נדבר על זה, אבל חבר'ה, אנחנו פה בבעיה כי אין מספיק כלי נשק ללוחמים כדי להתמודד עם המציאות של מחר.

ניר ברקת: קיבלנו פרומו למה שהולך להיות כאן, ואנחנו כולנו צריכים להיות באטרף כדי לאשר כמה שיותר לאנשים.

מירב בן ארי: ממש לא צריך להיות באטרף.

ניר ברקת: באטרף.

מירב בן ארי: צריך לבדוק את הדברים לעומק, זה נשק, זה לא - - -

ניר ברקת: ברור, אני לא אומר את זה.

ניר ברקת: רגע, מחילה, לא התווכחתי על הקריטריונים.

מירב בן ארי: מה זה באטרף?

ניר ברקת: אני אמרתי שהמענה בפועל - - -

מירב בן ארי: כן, צריך להיות רציני ועמוק, זה נשק.

ניר ברקת: אני לא מתווכח, אני רק אומר שאם נקפיד לפי הקריטריונים וניתן לעשרה אחוזים, במקום לפי - - -

מירב בן ארי: לא נותנים לעשרה אחוז, למה שנה שעברה נתנו לעשרה אחוז?

ניר ברקת: אני רוצה להרים דגל אדום, אני לא בא בטענות לאגף - - -

מירב בן ארי: אבל אין עשרה אחוז.

ניר ברקת: אני מרים דגל אדום לזה שאנחנו צריכים לתת להרבה יותר לוחמים לשאת נשק מיד.

ניר ברקת: זה הצלת חיים.

מירב בן ארי: אחד, לא כל מי שמגיש בקשה הוא לוחם.

ניר ברקת: אני לא התווכחתי עם הנתון הזה.

מירב בן ארי: זה דבר אחד.

מירב בן ארי: דבר שני, אני רק אומרת, בשנה שעברה אושרו 11 אלף מתוך 19 אלף שהגישו, זה ממש לא עשרה אחוז, זה יותר מ-50 אחוזים.

ניר ברקת: מהבקשות, מהבקשות שמחכות בקנה.

אורית סטרוק: בוודאי.

ניר ברקת: אבל חבר'ה, אתם מדברים איתי על אתמול - - -

חן כהן: אבל אושרו בפועל יותר שלא מימשו את זה.

מירב בן ארי: חברים, שלא יקל בעינכם, אני חושבת שצריך לתת נשק למי שראוי, אבל עם כל הכבוד, לכל אחד כזה צריך לעשות בדיקה נפשית, רפואית, של המשטרה.

אורית סטרוק: ברור, עדיין, לעשות בדיקות.

מירב בן ארי: לא כל אחד הוא לוחם, צריך לקחת את הדברים - - -

אורית סטרוק: הנקודה היא - - -

מירב בן ארי: אבל לא, אני מבקשת - - -

אורית סטרוק: מירב, השנה שעברה היא לא רלוונטית.

מירב בן ארי: בוודאי, שומר חומות רלוונטי בהחלט.

מירב בן ארי: כל הפיק התחיל בשומר חומות.

מירב בן ארי: עכשיו זה הצטבר בגלל גל הטרור אבל תבדילי בין 2020 ל-2021.

ניר ברקת: מירב, את יודעת, זה קצת מצחיק אותי משהו פה.

מירב בן ארי: שמה?

ניר ברקת: לוחמים שנותנים להם לשאת נשק במילואים ואנחנו בונים עליהם להגנה במדינה.

ניר ברקת: כל המילואימניקים שהם לוחמים, מיד לתת להם רישיון, מה זה כל הקריטריונים האלה?

ניר ברקת: מיד לתת להם רישיון.

מירב בן ארי: אבל סליחה, אני יודעת מה המצב הנפשי של הלוחם הזה?

ניר ברקת: אז למה את נותנת לו נשק כדי להגן על המדינה?

מירב בן ארי: רגע, אבל הוא כבר סיים את השירות הצבאי שלו, לא?

ניר ברקת: לא, הוא עדיין עושה שירות מילואים.

מירב בן ארי: אבל אמרת לי לפני דקה שהוא סיים את השירות הצבאי שלו.

ניר ברקת: הוא סיים את הסדיר, הוא עכשיו לוחם משוחרר.

ניר ברקת: יש לו רישיון לשאת M16 או גליל או כל נשק אחר, אוקיי?

ניר ברקת: ולהגן עלינו.

ניר ברקת: אנחנו נותנים לו נשק, מה, הוא לא יכול להגן על המשפחה שלו?

ניר ברקת: על הקהילה שלו?

ניר ברקת: על העיר שלו?

מירב בן ארי: אני לא שם.

מירב בן ארי: דיברת על זה שכל מי שמבקש הוא לוחם, אמרתי שלא.

ניר ברקת: לא נכון, זה לא מה שאמרתי.

מירב בן ארי: אמרת לבדוק באטרף, אמרתי שלא.

מירב בן ארי: אני חוזרת - - -

ניר ברקת: טוב, אני מבקש לדבר בצורה מסודרת כי - - -

מירב בן ארי: אז בוא נעשה סדר.

ניר ברקת: בסדר.

מירב בן ארי: כי לתת נשק לאותו צוות, שאגב ראיתי את המקצוענות שבה הם עובדים ובצורה מאוד טובה, לתת באטרף?

מירב בן ארי: אוי ואבוי, בסוף גם נשים - - -

ניר ברקת: אמרתי באטרף ללוחמים לשעבר, ללוחמים לשעבר שיודעים להסתער באירוע, לייצר מגע.

מירב בן ארי: אין בעיה.

ניר ברקת: שלזה הם מתאמנים כל השנים, למלחמה.

ניר ברקת: נהגי טנק, טנקיסטים, שריונרים, לוחמים.

מירב בן ארי: אבל אני קודם דיברתי על זה שאני אטפל בזה - - -

ניר ברקת: אבל כרגע לא, הם עומדים בתור הארוך הזה.

מירב בן ארי: בסדר, הם לא עומדים בתור כי הם לא - - -

ניר ברקת: אבל עובדה, איך זה יכול להיות?

מירב בן ארי: הסברתי בפעם הרביעית, שבשריונרים אנחנו נטפל כשיגיעו התבחינים, ורועי כאן מהמשרד לבט"פ מכיר את העניין עם השריונרים מצוין, נכון?

מירב בן ארי: זה פעם ראשונה שאתה שומע על זה?

ניר ברקת: לא רק שריונרים, חי"רניקים, יש פה בן של מישהי שאני מכיר כאן, והוא כבר מחכה כמה חודשים, הוא לוחם, אגב, הוא רובאי 10, בסדר?

חן כהן: אין המתנה של חודשים.

רועי הראל: אני אתייחס לזה, חה"כ ברקת.

מירב בן ארי: אבל אם יש - - -

ניר ברקת: שלושה חודשים הוא מחכה.

מירב בן ארי: לא, אבל אני אגיד פה משהו שאני אומרת פה תמיד בוועדות, גם בוועדה הקודמת, אנחנו לא פותרים פה בעיות אישיות.

רועי הראל: לא, אני אומר, לגבי מה שגברתי אמרה על השריונרים וכולי, כל הנושאים האלה אלה הם נושאי מדיניות שהשר קובע אותם.

מירב בן ארי: נכון.

רועי הראל: השר מקבל פניות, השר בוחן, ובסוף השר הוא זה שיחליט מה יהיו הקריטריונים לזכאות, ואנחנו מה שנקרא מיישמים אותם.

מירב בן ארי: נכון.

רועי הראל: אין לי מנדט אפילו להגיד לך מה אני חושב.

מירב בן ארי: אני ממש רוצה שנתקדם, אז בואי - - -

דניאל ברס: אבל גברתי, הם מתארים פה עובדות שהן לא נכונות, ואני חייב להעיר.

מירב בן ארי: לא, אדוני, חברי הכנסת יכולים להתפרץ, אף אחד לא מדבר חוץ ממנו וכמובן חברי הכנסת.

אורית סטרוק: מירב, סליחה רגע.

מירב בן ארי: כן, רק מהר כי אני רוצה להתקדם.

אורית סטרוק: כן, שנייה, רק שאלה על סדר הדיון.

מירב בן ארי: בבקשה.

אורית סטרוק: לא, השאלה היא אלייך.

אורית סטרוק: עד מתי הדיון הזה?

מירב בן ארי: עד 14:00.

אורית סטרוק: בסדר, אז אני מבקשת שכן יינתן לי עכשיו להציג שאלה שאני אשמח שהם יתייחסו אליה.

מירב בן ארי: אבל עוד לא סיימנו, רק תני לה לסיים - - -

ניר ברקת: לא, נראה לי שהבנו את הרעיון המרכזי.

אורית סטרוק: כי בסוף - - -

מירב בן ארי: לא, אבל יש פה עוד חצי מצגת, לא ראינו אותה בכלל.

אורית סטרוק: מירב, מירב - - -

מירב בן ארי: אז בבקשה, יש לך שלוש דקות לדבר, ואנחנו חוזרים אלייך.

אורית סטרוק: לא, אני באמת לא צריכה יותר משלוש דקות ואני שואלת את זה כדי שהם יוכלו להתייחס.

מירב בן ארי: כן, אבל הם עוד לא סיימו את המצגת.

אורית סטרוק: אני מבינה, אבל אני מטפלת בלא מעט אנשים שקרה להם הדבר הבא, ואני רוצה לשים את זה רגע על השולחן ולבדוק את נושא ההתנהלות.

אורית סטרוק: תראו, אנשים שכבר יש להם רישיון נשק, הם אוחזים בנשק כחוק, הם עברו את כל התהליך וכולי, והם נקלעו לאירוע שבמסגרתו הם היו צריכים להשתמש בנשק.

אורית סטרוק: מה שקורה איתם זה ככה, קודם כל נפתחת חקירת משטרה, כולל נגדם כחשודים, הנשק נתפס כמוצג בתיק.

אורית סטרוק: הם ירו להגנה עצמית, ייתכן שהצילו חיי אדם, חיסלו מחבל וכיוצא בזה, אני מטפלת בהרבה מקרים כאלה, בסדר?

אורית סטרוק: הנשק נתפס, וההבנה שלי, מירב, מהרבה מקרים כאלה, זה שאף אחד לא ממהר להחזיר להם את הנשק.

אורית סטרוק: זה לא בעדיפות ראשונה, שהבן אדם הזה, שקיבל את הנשק כחוק, יקבל את הנשק שלו כמה שיותר מהר בחזרה.

אורית סטרוק: אין שום ניסיון להאיץ את החקירה, הרבה פעמים קורה שתוך כדי החקירה, לפעמים אפילו באותו תיק עצמו, יש אנשים שתוך כדי שהנשק נמצא כמוצג במשטרה, הרישיון שלהם נשלל, ובאותו תיק עצמו לא נשלל.

אורית סטרוק: זה קרה לנו בלוד, נשלל להם הרישיון, וזה אומר, שגם כשייסגר התיק באין אשמה, שאף אחד לא מאיץ את זה ואת זה כבר אמרנו, הם יצטרכו לעבור מחדש את כל התהליך של הרישוי כדי לקבל את הנשק שהם כבר קנו והחזיקו בו והצילו איתו חיי אדם, אוקיי?

אורית סטרוק: עכשיו, לגבי זה עוד דבר.

אורית סטרוק: יש איזושהי מערכת העברת מידע לצבא.

אורית סטרוק: האנשים האלה שמשרתים במילואים ועושים את זה באהבה ובשמחה ובמסירות, פתאום מוצאים את עצמם מחוץ למערך המילואים כי רישיון הנשק שלהם נשלל, בצדק או שלא בצדק, או כי הנשק שלהם נתפס כחלק ממוצג.

אורית סטרוק: תביני, מירב, שאם לא היה להם רישיון נשק, והם היו באותו אירוע והם לא - - - אז כלום לא היה קורה והם היו ממשיכים לשרת במילואים, אבל בגלל שהם כן היו אנשים אחראיים וכן עשו רישיון, וכן השתמשו בנשק באירוע טרור, הם מוצאים את עצמם מחוץ למערך המילואים, והם פונים אליי ואומרים לי שהפלוגה שלהם עושה מילואים והם מתים להשתתף אבל הם לא יכולים.

אורית סטרוק: היום קיבלתי הודעה מבחור כזה שהשתמש בנשק לגמרי בהצדקה כבר לפני חודשים, ועכשיו הוא אומר לי שהוא קיבל אתמול הודעה מהפרקליטות שהתיק שלו נסגר.

אורית סטרוק: התיק שלו נדד מהמשטרה לפרקליטות והפרקליטות החליטה לסגור, הפרקליטות לא הודיעה למשטרה שהיא סגרה, הפרקליטות אמרה שהיא בכלל הודיעה למשטרה כבר לפני שבוע אבל המשטרה היא זו שצריכה להודיע לאגף כלי ירייה, ובסוף הבחור כבר חודשים בלי נשק, כשהוא יום יום נוסע באזורים, וצודק ידידי חה"כ ברקת, כל האזורים היום הם מסוכנים, אבל הוא נוסע גם באזורים שאליבא דתבחינים הקיימים היום נחשבים לאזורים מסוכנים.

אורית סטרוק: צריך לעשות סדר בדבר הזה.

אורית סטרוק: בן אדם שהשתמש בנשק בדיוק בשביל מה שיש לו אותו, בשביל הגנה עצמית או בשביל להציל חיי אדם באירוע, המערכת צריכה לעבוד הכי מהר והכי יעיל, בעדיפות ראשונה להחזיר לו את הנשק, ובטח שלא לשלול לו את הרישיון.

אורית סטרוק: תודה.

מירב בן ארי: טוב, זה לא רלוונטי אליכם אבל המשטרה תתייחס.

ישראל אייכלר: המשטרה תתייחס, כן.

ניר ברקת: אני רוצה לתת קונטקסט יותר חשוב לדיון, כי אז נראה את הדברים בצורה אחרת.

ניר ברקת: תראו, מה שקיבלנו בגל הטרור האחרון, זה פרומו.

ניר ברקת: זה פרומו, ואם נחבר את זה למה שהיה בשומר חומות, חברים, אנחנו ערוכים למה שהיה אתמול.

ניר ברקת: אנחנו לא ערוכים למה שיהיה, כיוון שבמלחמה הבאה, כשנותקף בהרבה חזיתות וכל המילואימניקים שלנו יהיו בחזית, בעזה, בצפון, ביהודה ושומרון, ובמקומות אחרים, חברים, ההיקף של הפעילות החבלנית, של הטרור בערים המעורבות, בדרכים, בצירים, בנגב, בירושלים, במקומות אחרים, ההיקף גדול על המשטרה בכמה וכמה מידות.

ניר ברקת: יש לנו משטרה מצוינת, אני אוהב אותה, 30 אלף שוטרים, אבל אנחנו צריכים 200 אלף לוחמים, זה המספר שאנחנו צריכים, ובשביל להגיע ל-200 אלף לוחמים, לוחמים לשעבר שהם לא בשירות מילואים פעיל, שיהיו בתוך הערים, שיעזרו למשטרה להגן על הקהילה שלהם, על המשפחה שלהם, על העיר שלהם, אנחנו צריכים מיליון כלי נשק אצל לוחמים משוחררים, אנשים שהם מיומנים בלהשתמש בנשק.

ניר ברקת: אתם שומעים את המספר שאני מדבר עליו?

ניר ברקת: עכשיו, כמו שבצה"ל בסדיר יש על כל לוחם - - -

מירב בן ארי: לתת למיליון חיילים משוחררים?

ניר ברקת: חד משמעית יש, אין שום בעיה.

ניר ברקת: האנלוגיה היא שלכל לוחם בצה"ל יש למעלה מחמישה מילואימניקים.

ניר ברקת: אין את העתודה הזאת היום למשטרה, וכל הקונספציה שהמשטרה וצה"ל הם היחידים שאחראים על הביטחון, צריך לשבור את הקונספציה, כי הכללים שעל פיהם אתם עובדים, ואני ממש לא בא אליכם בטענות, זאת הקונספציה שהייתה עד היום.

ניר ברקת: כשמשנים קונספציה, ואנחנו חייבים לשנות קונספציה ולהביא לכך שכמו שחבורת צעירים הולכת לבר בערב, כמו שהיה בדיזינגוף, או שהולכים לאירוע, אז כמו שיש נהג תורן צריך להיות לוחם תורן, שאחד מהחבורה יהיה חמוש וידע להגן עליהם, קונספציות חדשות.

ניר ברקת: אני מכיר את זה מירושלים, כראש העיר, ואני אומר לכם את זה כמ"פ בצנחנים.

ניר ברקת: כשאני ביקשתי, כשהיו לנו אירועי טרור ב-2014 ו-2015, אני ביקשתי מהחברים לשאת נשק ושליש מהאירועים בירושלים נוטרלו על ידי אזרחים, מה שהיה לנו בבאר שבע, והמזל שלנו הוא שהיו לנו חברים בחדרה, ובאוטובוס פה ושם, אתם רואים שלוחמים - - -

מירב בן ארי: הם היו לוחמי ימ"ס.

ניר ברקת: אבל בסדר, זה אותו דבר.

מירב בן ארי: לוחמי ימ"ס, לא אזרח עם נשק.

ניר ברקת: ואני אראה לך את המקרים שבהם לוחמים - - -

מירב בן ארי: גם בפיגוע בבני ברק, זה אמיר חורי שהיה שם - - -

ניר ברקת: חבר'ה, אני לא יודע, אני מדבר על זה, אבל בבני ברק?

מירב בן ארי: שוטר.

ניר ברקת: ובאוטובוס - - -

מירב בן ארי: שוטר, שוטר חיסל אותם.

קריאה: באר שבע.

מירב בן ארי: אמיר חורי.

ניר ברקת: התכוונתי בבאר שבע.

ניר ברקת: חבר'ה, זה לא ויכוח, כולנו מסכימים שלוחמים עושים עבודה.

ניר ברקת: עכשיו, מה ההבדל?

ניר ברקת: נושא נשק רגיל או אזרח רגיל, רואה אירוע ובורח ממנו.

ניר ברקת: לוחמים, רובם ככולם נכנסים לאירוע ומייצגים מגע, ככה חונכנו בצה"ל, ואנחנו צריכים מספרים גדולים.

ניר ברקת: בשביל להגיע למספרים כאלה, אנחנו לא מעודדים מספיק אנשים לצאת ולקחת נשק, ובוודאי שבמערכת הנוכחית אין שום סיכוי להגיע למספרים כאלה מהר.

ניר ברקת: אני לא יודע מתי יהיה האירוע הבא, גל הטרור הבא, הוא יכול להיות עוד חודש ועוד חודשיים, ועם יד על הלב, אני אומר לכם שלהגיע למספרים גדולים זה מה שייתן מענה.

ניר ברקת: זאת קונספציה שלפיה האזרחים הלוחמים הם חלק משמעותי ממתן המענה לאתגר הביטחון האישי, ואני רוצה שאם אחד משבעה אזרחים נושא נשק בממוצע, בשביל להגיע למספרים האלה, חברים, האירועים יגמרו מאוד מאוד מהר והמחבלים ידעו שאין להם מה להתחיל אירוע כי הם מיד ינוטרלו, כמו שקורה וצריך לקרות.

ניר ברקת: לכן, היעד שאני שם זה מספרים בסדר גודל שהיום המערכת הקיימת לא יכולה לתת להם מענה בהגדרה, יתקנו אותי החברים אם אני טועה.

ניר ברקת: לכן, בביקורת אני לא מתווכח עם החברים שעובדים קשה במערכת ממוחשבת, חלילה, באמת, הטענה היא לא אליכם, אתם עושים עבודת קודש.

ניר ברקת: בקונספציה הקיימת, בקריטריונים הקיימים, בקצב הפעילות, אין לנו סיכוי לתת מענה למלחמה הבאה ולאתגרים שיש לנו בעורף, בכל רחוב, בכל עיר, בכל קניון ובכל בר.

מירב בן ארי: תודה רבה, חה"כ ברקת.

מירב בן ארי: את יכולה להמשיך, בבקשה.

ישראל אייכלר: אז אני אמשיך ברשותכם, מבחינת המצב הקיים, ואני לא אכנס לפרטים, אבל אני רק אומר דבר פשוט.

ישראל אייכלר: המספרים שבעצם נספרו ממרץ ועד היום, כ-30 אלף בקשות, הם גדולים מבחינת מה שנקרא ההיקף ביחס לבניין הכוח לסד"כ שלנו, גם במוקד וגם במחוזות.

ישראל אייכלר: זה פשוט וברור, זה שיטפון ביחס לסד"כ הנוכחי, צריך לגדול, צריך להתחזק, המסרים האלה עברו בצורה ברורה, ואנחנו בראשיתם של תהליכים.

ישראל אייכלר: בכל זאת, מה אנחנו עושים?

ישראל אייכלר: על מנת לתת מענה למציאות המורכבת, ואנחנו מבינים שאנחנו כרגע בפער בקצב הטיפול, עשינו כל מיני צעדים שהם נקודתיים.

ישראל אייכלר: ראשית, תגברנו בצורה מסוימת את המוקד, שנית, הרחבנו ותגברנו את פעילות הלשכות, שלישית, הקמנו מוקד נוסף במטה האגף.

ישראל אייכלר: אלה הם כל מיני פתרונות שהם בעצם במסגרת סעד המשאבים המסוים שיש לנו כאגף, ושם בעצם אנחנו פועלים.

ישראל אייכלר: אנחנו עושים את המיטב עם המשאבים הקיימים, אבל צריך לומר ביושרה, ובאופן ברור ומסודר, שבעצם, האגף היום הוא לא בנוי לטפל בהיקפים הגדולים שנחשפנו אליהם בחודשיים האחרונים.

ישראל אייכלר: זו השורה התחתונה.

ניר ברקת: שהם פחות ממה שאנחנו צריכים.

ניר ברקת: ההיקפים הם פחות ממה שעם ישראל צריך.

ישראל אייכלר: 100 אחוז.

ניר ברקת: אגב, יש לכם מסלול מהיר?

מירב בן ארי: לא, לא.

ניר ברקת: שאלה.

מירב בן ארי: לא, נתתי לכם, הזמן שלי קצר.

ניר ברקת: שאלה, שאלה, האם יש מסלול מהיר?

מירב בן ארי: אז אחרי זה תשאל, תמשיך, ואחרי זה.

ישראל אייכלר: אוקיי, אני ממשיך ברשותכם.

ישראל אייכלר: לגבי מחוזות, אנחנו לא נציג.

ישראל אייכלר: אני רוצה לעבור ברשות

ישראל אייכלר: כם לרישוי הארגוני.

ישראל אייכלר: מאוד חשוב לנו להציג בקצרה את הרישוי הארגוני, כי זה עולם תוכן גדול ורחב היקף, ורחב משמעות מבחינת שלום הציבור וביטחונו, אנחנו נציג אותו ממש בקליפת האגוז.

אורית סטרוק: אבל תהיה לך תשובה לשאלה שלי, למה אתם שוללים - - -

מירב בן ארי: על זה המשטרה תענה לך.

ישראל אייכלר: על זה המשטרה תשיב.

מירב בן ארי: זה לא רלוונטי אליו.

אורית סטרוק: אבל הם שוללים את הרישיון.

ישראל אייכלר: לא, לא, זה במסגרת תהליכי עבודה.

מירב בן ארי: המשטרה ממליצה, הם מגשימים מדיניות, הסברתי את זה, ובני אם הוא ירצה הוא יענה אחרי זה, אבל לא עכשיו.

מירב בן ארי: קודם הוא, ואחרי זה המשטרה.

ישראל אייכלר: את הרישוי הארגוני אנחנו נציג בקצרה.

ישראל אייכלר: לימור, ראש חטיבת הרישוי, בבקשה.

לימור ארזני: צוהריים טובים.

לימור ארזני: כמו שישראל אמר, אנחנו מרשים, בנוסף לאנשים פרטיים גם ארגונים.

לימור ארזני: יש לנו שבעה ארגונים שמקבלים רישיונות על פי חוק, יש בתי מסחר, יש חברות אבטחה, יצרנים, משרדים ממשלתיים, מפעלים ראויים, יישובים ראויים, ומטווחים.

לימור ארזני: לכל אחד מהארגונים האלה נקבעים תנאי סף להגשה, יש להם גם תנאים לרישיון, בעלי הרישיונות בהם, אלה שמקבלים את הרישיון, לתת הרשאות בחלקם, נבדקים גם הם על ידי המשטרה ומשרד הבריאות.

לימור ארזני: בעלי הרישיונות, בחלק מהארגונים, נבדקים גם בבדיקת כשירות נפשית.

לימור ארזני: גם המורשים שמקבלים פה הרשאות, נבדקים בבריאות ובמשטרה.

לימור ארזני: מה שאני רוצה לדייק הוא, שאנחנו לא בודקים רק פעם אחת, בעת קבלת הרישיון או ההרשאה, הם נבדקים מידי חודש, יש הצלבות כדי לעקוב אחרי מצבם הבריאותי ומסוכנותם הפלילית, ובמקרה וקורה איזשהו אירוע בתוך החודש, אנחנו מקבלים המלצות מהמשטרה או ממשרד הבריאות לביטול הרישיונות.

ניר ברקת: יש כזה דבר גם בצה"ל?

ניר ברקת: ללוחמים, כלומר, למילואימניקים יש מנגנון כזה?

לימור ארזני: אנחנו לא אחראים על צה"ל ואני לא יודעת מה צה"ל עושה.

רועי הראל: צה"ל הוא רשות בפני עצמה.

ניר ברקת: לא, יש כזה משהו דומה ללוחמים שהולכים ועושים מילואים?

מירב בן ארי: היא לא יודעת.

לימור ארזני: אני לא יודעת.

ניר ברקת: אני מניח שלא, נכון?

רועי הראל: אני יודע מניסיוני כמ"פ מילואים על מקרים שקרו עם חיילים שלי.

רועי הראל: במקרים למשל של תיקי אלמ"ב או דברים כאלה - - -

ניר ברקת: זה ברור.

רועי הראל: לא, היו לי חיילים, שעקב מידע שהגיע מהמשטרה ומקרים כאלה - - -

ניר ברקת: אין בעיה, זה מקובל עליי, אבל שאר הלוחמים - - -

רועי הראל: אני לא יודע על שאר הלוחמים.

ניר ברקת: שאר הלוחמים, כשהם יוצאים למילואים הם עוברים את אותם בידוקים?

מירב בן ארי: אם זה לא - - -

ניר ברקת: אתם מבינים על מה אני רומז?

מירב בן ארי: כן, אבל זה לא אצלם בכלל.

רועי הראל: אבל זה לא אצלנו.

ניר ברקת: אני יודע שזה לא אצלכם.

מירב בן ארי: תברר מול הצבא.

מירב בן ארי: תמשיכי בבקשה.

ישראל אייכלר: לימור, זהו?

ישראל אייכלר: סיימת?

ניר ברקת: מירב, תעזרי לי, אנחנו באותו צד.

מירב בן ארי: אני מנסה לעזור, אבל אני מנסה שגם תעזרו לי, ברשותכם, אני רוצה לשמוע את המצגת, אוקיי?

מירב בן ארי: אין בעיה, אתם שואלים באמצע - - -

ניר ברקת: בסדר, אבל האתגר זה לא רק המצגת, האתגר הוא - - -

מירב בן ארי: אין בעיה, תשאל, אבל תן להתקדם, אני רוצה לשמוע.

מירב בן ארי: אני באמת רוצה לדעת מה קורה באגף לרישוי כלי ירייה, חוץ מהנאומים בני הדקה שלי, שיש לי גם הרבה מה להגיד.

מירב בן ארי: וואלה, תקשיב, שמעתי את כל מה שאמרת ויש לי מלא מה להגיד אבל חשוב לי לשמוע אותם רגע.

ניר ברקת: יופי, אז אני צריך ללכת.

מירב בן ארי: אין בעיה.

ניר ברקת: אז אני רק אגיד עוד דבר אחרון.

ניר ברקת: ביום ראשון עולה לוועדת השרים הצעת החוק ששמתי, בנושא של לעשות מסלול מהיר ללוחמים לשעבר.

ניר ברקת: כמו שלא בודקים אותם בצה"ל, בואו קודם כל ניתן להם נשק, ואחרי זה תוך כדי תנועה נטפל בזה, כמו שעושים בצה"ל, ואז, יובטח לנו שלצד הרישיונות הללו, אנחנו נפתח אפיק במסלול מהיר ואנחנו נחמש את הלוחמים כי זה צו השעה.

ניר ברקת: זאת הבקשה שלי.

מירב בן ארי: אוקיי.

ישראל אייכלר: איזה רישיון הם יקבלו, אזרחי או צבאי?

ניר ברקת: זה לא משנה לי כרגע, תן להם מבחינתי צבאי, ואחרי זה תמיר אותו בקצב שלך לאזרחי.

ניר ברקת: לא משנה, נחפש איזה מהלך מעבר, לי הכי חשוב שניתן להם נשקים, אם זה באמצעות צה"ל או באמצעות זה, צריך לפתור את זה.

ניר ברקת: אנחנו כולנו באותו צד, חברים.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר גמור.

מירב בן ארי: בהצלחה.

ניר ברקת: תודה.

ישראל אייכלר: אז אני אמשיך רגע עם הרישוי הארגוני.

מירב בן ארי: כן.

ישראל אייכלר: כמו שאמרתי, ברישוי הארגוני, יש לנו היום כמות של כ-144 אלף כלים, ואני אעשה איזשהו זום אין על רישיון אחד שהוא גדול, מורכב ורחב היקף, וזה חברות האבטחה, וזה השקף הזה.

ישראל אייכלר: יש לנו היום 337 חברות וסניפים בכל רחבי הארץ שפועלים תחת הרישיון שלנו וקרוב ל-40 אלף מאבטחים שיש להם רישיון מהאגף, הרישיון מתקבל רק לאחר הכשרה, כשירות ופרמטרים נוספים, מתוכם כ-24 אלף פעילים.

ישראל אייכלר: הנתון החשוב הוא שיש היום כ-8,100 אתרים, כלומר, נקודות ברחבי מדינת ישראל, מאילת ועד דן, שבהם מתבצעת פעולת אבטחה חמושה על ידי אותם מאבטחים.

ישראל אייכלר: למה אני מציין את הנתונים האלה?

ישראל אייכלר: כדי להבין את ההיקף.

ישראל אייכלר: רק הסעיף הזה של חברות האבטחה זה מפעל פעילות אדיר של תהליכים, רישיונות, פיקוח, בקרה, גם שלנו וגם של משטרת ישראל, על מנת להבין את ההיקפים.

אורית סטרוק: תגיד שנייה, מאבטח, לא אזרח מן השורה, שבמסגרת פעילותו כמאבטח ירה וחיסל מחבל, מה קורה עם הנשק שלו?

ישראל אייכלר: בני, אתה רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: לא, אחרי זה.

מירב בן ארי: לא, כי כבר שאלת.

מירב בן ארי: אחרי זה המשטרה, יהיה כאן סדר.

מירב בן ארי: אני מבקשת לשמוע את המצגת, מה כל כך מסובך בזה?

מירב בן ארי: שאלת, תאמיני לי בני כתב והוא יתייחס גם.

מירב בן ארי: יש לך פה את הטופ של מי שצריך לענות לשאלות האלה, והם יענו.

מירב בן ארי: אני לא מתעלמת.

ישראל אייכלר: אוקיי, אני ממשיך ממש בקצרה.

ישראל אייכלר: חטיבת הרישוי היא בעצם החטיבה שעוסקת בכל הנושא של הרישוי הארגוני והפרטי, עוסקת בגיבוש תפיסה, תורה, נהלים, רגולציה, עולם תוכן גדול ורחב היקף.

ישראל אייכלר: לימור היא ראש החטיבה, אבל כמובן שתחתיה יש עובדים ועובדות נוספות שמיישמים את הדברים.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: חטיבת הפיקוח.

ישראל אייכלר: חטיבת הפיקוח היא בעצם הזרוע שמאפשרת לנו להגיע לארגונים בלבד.

ישראל אייכלר: אנחנו מבצעים על פי חוק תהליכי פיקוח ובקרה בארגונים בלבד, לא אצל האדם הפרטי.

ישראל אייכלר: כלומר, כל אזרח במדינת ישראל שנושא נשק ברישיון, אנחנו לא נגיע אליו הביתה לבדוק האם הוא נושא את הרישיון, מחזיק אותו, מפקיד אותו כחוק, כי אין לנו את הסמכות אלא אם יש צו פרטני.

ישראל אייכלר: הפיקוח שלנו מיושם בארגונים בלבד.

ישראל אייכלר: הפיקוח הוא רב חשיבות, הוא רב ערך, הוא מאתר חריגויות, הפרה של נהלים, של תנאי הרישיון, ואנחנו בעקבות מה שנקרא פעילות הפיקוח, מבצעים שימועים, עצירת פעילויות ועוד שורה ארוכה של מנגנונים, שמאפשרים לנו להיות רגולטור עם שיניים, ואפקטיבי.

מירב בן ארי: איך אתה מבצע תכלס את הפיקוח על החברות האלה?

ישראל אייכלר: אז אני אתן דוגמה.

ישראל אייכלר: למשל, חברת אבטחה, ציינתי שיש לנו 337 חברות.

ישראל אייכלר: אנחנו, בכל חברת אבטחה עושים כארבע ביקורות בשנה, יש לנו מודל פיקוח ובקרה.

ישראל אייכלר: הביקורות, חלקן מתוכננות וחלקן ביקורות פתע.

ישראל אייכלר: כלומר, ביום פתאומי, בוקר, צוהריים, ערב, מגיע המפקח שלנו לפעילות, והוא בודק עמידה בתנאי הרישיון בכל מה שקשור לניהול הנשק, אחזקתו, שהאנשים שנושאים כלי נשק, לוודא שהם הוכשרו, ביצעו את האימונים ואת ההכשרות בזמן.

ישראל אייכלר: אנחנו מטפלים בכל הפרה כזאת, אנחנו מבצעים שימועים באופן סדיר.

ישראל אייכלר: אני אתן דוגמה, אורלי, תספרי בבקשה על השימוע של צוות 5 בימים האחרונים, בלי הפרטים, רק כדי ליצור זיקה בין מה שנקרא הפרה לבין תהליך שימוע, שהוא אצלנו שגרתי לחלוטין, כי אנחנו מאוד מתעקשים על כך שההנחיות שלנו ייושמו כדת וכדין.

ישראל אייכלר: מי שמפר, יש לנו מנגנון של סמכויות מינהליות בחוק, שאנחנו מיישמים אותם ללא כחל ושרק.

ישראל אייכלר: אורלי, ממש בקצרה, בלי להיכנס לפרטים.

אורלי צרפתי: טוב, אז במסגרת ביקורת של מפקח מחוז צפון, שהוא עשה באיזשהו אתר אצלו בגזרה, הוא מצא שבעצם חברה, שהיא שייכת לגזרת מחוז מרכז, מאבטחת שם אתר קנאביס, עם עשרה מאבטחים, עשרה כלי ירייה, בלי אישור שלנו.

אורלי צרפתי: כמובן שנאלצנו לעצור את הפעילות מיידית, להחליף שם את החברה, ועשינו שימוע לחברה על אבטחה מחוץ למחוז, על ניוד כלים ללא רישיון, ועל חימוש מאבטחים ללא רישיון כמובן.

ישראל אייכלר: המסר הוא פשוט, כל הפרה שמתגלה, והיכולת שלנו לגלות זה אך ורק בפעילות פיקוח ובקרה אפקטיבית, זה מבוצע כל ימות השנה בכל רחבי מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: כל הפרה מטופלת על ידנו בחומרה, מתוך ההבנה שהפרה משמעותה התנהלות לא תקינה עם כלי ירייה, וזה נושא רגיש ורב השפעה.

ישראל אייכלר: אני אמשיך ברשותכם.

ישראל אייכלר: הנושא הבא הוא בעצם כל הנושא של הכשרה וכשירויות.

ישראל אייכלר: יש לנו צוות של שני עובדים שמנהלים את כל העולם הזה של הכשרה וכשירויות, הוא עולם מרכזי ומשמעותי, כי מבחינתנו יש רציונל מאוד ברור, כל אדם שנושא נשק חייב לעמוד בדרישות הכשירות וההכשרה כפי שנקבעו בתקנות.

ישראל אייכלר: היום באופן כללי, אדם במחזור החיים של הרישיון, במשך שלוש שנים, כל שנה הוא מחויב לבצע אימון, אימון מסוג אחר, אני לא אכנס לפרטים, על מנת לוודא את הבקיאות שלו בכמה נושאים.

ישראל אייכלר: אחד, בהוראות הפתיחה באש, שתיים בתפעול הנשק, ויש גם מבחן, הוא צריך לפגוע כמות מסוימת מסך הכדורים, ואם הוא לא עומד בהם יש לו את האפשרות לבצע אימון חוזר, ואם הוא לא עומד בכל זאת ברף שנקבע, עומדת הסמכות המלאה בפני מדריך הירי, ויש פה גם מדריך ירי, שלא לחדש לו את הרישיון, וזה דבר שקורה באופן תדיר מול אותם אנשים שחורגים.

ישראל אייכלר: כלומר, יש לנו פיקוח, בקרה, וכולי וכולי על מנת שאדם יהיה כשיר.

ישראל אייכלר: יש עוד הרבה פעילויות שמבוצעות במנגנון הזה, לרבות מדריכי ירי.

ישראל אייכלר: יש היום, רק כדי לסבר את האוזן, כ-2,000 מדריכי ירי ברחבי מדינת ישראל, הם פועלים תחת הרישיון שלנו, וגם לקבוצה הזאת יש מנגנונים של הכשרה, כשירות, ריענונים וכולי.

ישראל אייכלר: המסר שלי הוא פשוט.

ישראל אייכלר: זה מפעל אדיר שמנהל מאות אלפי רישיונות מסוגים שונים, ויש פה אינסוף פעילויות בכל רחבי הארץ, על מנת לשמר את המנגנון הזה, ולוודא עמידה.

ישראל אייכלר: אירועים חריגים, בקצרה.

ישראל אייכלר: תראו, ברור לכל בר דעת שכשמחזיקים מאות אלפי כלים, בכל מערכת יש את מה שנקרא חריגים, וגם אצלנו.

ישראל אייכלר: אז פה, אנחנו נציג בקצרה את החריגים בנשק הארגוני בלי להיכנס לפרטים.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט.

ישראל אייכלר: בארגונים שפועלים תחת הרישיון שלנו, בכל ארגון כזה יש בעל רישיון מיוחד, אדם שהוא QRC שלנו על פי חוק, והוא מחויב לדווח ולמלא את הנחיות הרשות המוסמכת, והוא גם חייב לדווח לנו.

ישראל אייכלר: אז כל הדיווחים פה נסמכים על מנגנון דיווח סדור, שיטתי, שמוזן אצלנו במערכות המידע, ונמדד באופן תדיר.

ישראל אייכלר: אני אגיד מה הדבר המרכזי שמטריד אותי.

ישראל אייכלר: למשל, בעולם המאבטחים, כל נושא האובדנות מטריד אותנו מאוד.

ישראל אייכלר: בשנת 2021 היו 12 מקרי אובדנות, הכוונה היא למאבטח שחומש, עבר הכשרה, והנשק הארגוני שניתן לו למילוי תפקידו משמש אותו גם לצורכי אובדנות.

ישראל אייכלר: זאת תופעה מטרידה שמלווה אותנו לאורך זמן.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט.

ישראל אייכלר: אנחנו, לפני חודשיים, ביוזמה ניהולית שלנו קיימנו סדנה עם בעלי מקצוע מתחום בריאות הנפש, וניסינו מה שנקרא לחקור את המקרים ולגבש מנגנונים חלופיים, שיאפשרו לנו בקרה, ניטור, איתור סימנים חשודים המעידים על כך שמישהו נמצא מחוץ למסלול ההתנהלות הנורמטיבית, ואנחנו מנסים להתמודד עם התופעה גם בכלים שלנו וגם באמצעות מנגנונים נוספים על מנת לצמצם אותה.

ישראל אייכלר: זאת דוגמה לאירוע חריג שהוא מאוד מטריד, כי הוא הקיצון, הוא אובדנות עם נשק שניתן לצורכי מילוי תפקיד.

ישראל אייכלר: אני ממשיך הלאה.

אורית סטרוק: גם אלימות במשפחה.

ישראל אייכלר: בוודאי.

ישראל אייכלר: אז לגבי אלימות במשפחה, הדברים מאוד ברורים.

ישראל אייכלר: כל אדם שבעצם היה מעורב באלימות במשפחה, יש שני מנגנונים מרכזיים.

ישראל אייכלר: מנגנון אחד זה דיווח במשטרה, ברגע שאדם הגיש תלונה במשטרה, אנחנו מיד מקבלים את זה כמה שנקרא המלצה לביטול רישיון, וזה קורה.

ישראל אייכלר: יש מנגנון נוסף של צווי הגנה.

ישראל אייכלר: כל אדם שמרגיש מאוים כתוצאה מסכסוך, ממערכת גירושים וכולי, יכול לפנות לבית המשפט לבקש צו הגנה.

ישראל אייכלר: אנחנו כל יום באגף מקבלים עשרות צווים כאלה, ומטפלים בהם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר דבר פשוט.

ישראל אייכלר: אנחנו מחוברים ב"תבור" למערכת המשפט, לבתי המשפט, ולמערכת של מה שנקרא רווחה בקהילה.

ישראל אייכלר: כל אירוע חריג שמתרחש במרחב הזה, מדווח לנו בקווים קצרים ואנחנו מנתקים את האדם מהנשק עד שהתמונה תתברר.

ישראל אייכלר: אני חושב שבדברים האלה, ככל שהאירוע מדווח, הוא מטופל לחומרה, תמיד.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: מוקד מידע, אני לא בטוח, כבוד היו"ר, שצריך להציג את זה.

מירב בן ארי: לא.

ישראל אייכלר: אז אני ממשיך.

ישראל אייכלר: מערך שירות נפש, ממש בקליפת האגוז.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט, על פי חוק, בחקיקה משנת 2015, בעיקר מאבטחים אבל לא רק, מאבטחים ובעלי רישיונות אבל המפעל הגדול הוא מאבטחים, שבעצם בקצה מקבלים מאיתנו רישיון, ציינתי שיש היום כ-40 אלף כאלה, חייבים לעבור מערך בדיקות כשירות נפשית שהוא ייחודי, הוא אך ורק למאבטחים, ובעצם הם עוברים תהליך.

ישראל אייכלר: התהליך, בקצרה, הוא בעצם, שאדם כזה בתהליך קבלת הרישיון, עוד לפני שהוא עובר את ההכשרה הראשונית, הוא מגיע למכון אבחון שפועל תחת הרישיון והרגולציה שלנו והוא עובר אבחון שכולל שני פרמטרים.

ישראל אייכלר: פרמטר ראשון הוא מבדק, מבדק במערכות מידע על פי כל מיני מנגנונים שנבנו, ופרמטר שני, שיח עם פסיכולוג שבסיומו הוא מקבל "go" או "no go".

ישראל אייכלר: בכל שנה יש לנו בין 12-10 אלף נבדקים, זה מנגנון שאנחנו מפעילים עליהם, על מנת לצמצם את הסיכון שמאבטח או יישא נשק ויהיה מסוכן לסביבתו או לזולתו וכולי.

ישראל אייכלר: אז זאת דוגמה לפעילות רחבת ההיקף שמבוצעת על ידינו.

ישראל אייכלר: על מנת להעביר מסר מאוד ברור גם לוועדה הנכבדת וגם לציבור, שאנחנו נוקטים בגישה מאוד מחמירה בתהליך הרישוי ומתן הרישיונות, מתוך הבנה, שבד בבד עם הערך המוסף בנשיאת הנשק, יש מגוון רחב של סיכונים.

ישראל אייכלר: אני ממשיך הלאה.

ישראל אייכלר: הערכות ל-549 ממש בקצרה.

ישראל אייכלר: אנחנו, במסגרת החלטת ממשלה 549 מאוקטובר האחרון, שעוסקת בתוכנית הממשלתית להתמודדות עם תופעת הפשיעה והאלימות במגזר הערבי וכולי, קיבלנו שני תחומי אחריות גדולים ומורכבים אל תוך האגף.

ישראל אייכלר: הראשון, הוא רישוי חברות אבטחה, ואני אומר על זה מילה קצרה.

ישראל אייכלר: היום, כל הנושא בעצם של רישוי ראשוני של חברות אבטחה למיניהן מבוצע על ידי משרד המשפטים, וכל המנגנון הזה עובר אלינו.

ישראל אייכלר: המוטיבציה למעבר מבוססת על שני עקרונות מרכזיים.

ישראל אייכלר: עיקרון ראשון, זה בעצם האחדה של כל עולמות התוכן שנוגעים לשלום הציבור וביטחונו תחת הבט"פ ובשיח משותף, ובמנגנון משותף של הבט"פ ומשטרת ישראל.

ישראל אייכלר: עיקרון שני הוא איזשהו ניסיון נוסף להתמודד עם תופעת הסד"ח, כי בעצם, היום הרישיון שנותן משרד המשפטים, הוא רישיון לא מספיק מה שנקרא נשכני, בהיבט של רגולציה, תו תקן, פיקוח ובקרה.

ישראל אייכלר: אני לא אכנס פה לאמירות שיפוטיות, אבל אנחנו בנינו איזשהו תזכיר חוק עם מערכת רגולטורית הרבה יותר קפדנית ונוקשת שתאפשר לנו להעלות את רף הרגולציה, הפיקוח והבקרה, על סך העשייה של חברות האבטחה.

אורית סטרוק: זה מאוד חשוב היום.

ישראל אייכלר: כן.

אורית סטרוק: אז את זה אתה מריץ?

אורית סטרוק: כל הסיפור הזה של הסד"ח אל מול הנשק, איפה זה עומד?

ישראל אייכלר: זאת אמירה כללית, מה זאת אומרת הסד"ח אל מול הנשק?

אורית סטרוק: לא, אתה אמרת אמירה כללית מאוד קצרה, תרחיב טיפה.

ישראל אייכלר: אז אני אגיד על זה בקצרה.

ישראל אייכלר: יש היום חברות אבטחה שפועלות תחת רישיון של המדינה, הרישיון ניתן היום על ידי משרד המשפטים.

ישראל אייכלר: הם נותנים היום מספר סוגי רישיונות, גם לחברות אבטחה, חברות שמירה, מארגני שמירה, וכולי.

ישראל אייכלר: הרישיונות האלה, בפועל, איך נקרא לזה, מנוצלים בעיקר לצורכי אבטחה לגיטימית, חברות מסחריות שפועלות ומבצעות אבטחה מאילת ועד רמת הגולן.

ישראל אייכלר: בשוליים, יש גם תופעה שהמשטרה תוכל להציג לכם אותה בסקירה, ככל שזה יידרש, שחלק מהחברות, בשוליים בלבד, מייצרות גם פעילות שהיא אינה חוקית, שכוללת בין היתר את תופעת הסד"ח.

ישראל אייכלר: זה בין היתר המוטיבציה להגביר את מערך הרגולציה, הפיקוח והבקרה על החברות, על מנת לצמצם את תופעת הסד"ח.

ישראל אייכלר: זאת אחת המוטיבציות, אבל לא רק, בסדר?

ישראל אייכלר: זה נושא מורכב ורחב היקף.

ישראל אייכלר: המשטרה, ככל שהיא תידרש, תדע להציג את הדברים.

ישראל אייכלר: אנחנו מכירים את הסקירות בצורה מעמיקה, כי זה בבסיס המוטיבציה של המדינה להוביל את השינוי, אבל זה מה שנקרא בקליפת האגוז.

אורית סטרוק: אז הרישוי של חברות השמירה עובר אליכם בעצם?

ישראל אייכלר: כן, כל חברות השמירה מבוצעות - - -

אורית סטרוק: כשהמטרה המרכזית, נגיד את זה ככה, זה לפלוט מתוך הרשימה את החברות שהן בעצם חברות לסחיטת דמי חסות?

ישראל אייכלר: אז תראי, אני לא רוצה להתייחס לזה באופן ישיר.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר אחר, כל החברות שבעצם יעברו אלינו, יש לנו מערכת רישוי מעודכנת שכוללת בדיקת מסוכנות פלילית הרבה יותר מעמיקה ממה שקורה היום, בדיקת בעלים, בדיקת היבטים אחרים, כדי שתהיה לנו אפשרות, להבנתנו, לחשוף טוב יותר קודם כל את הבעלים וגם את המוטיבציות ואת הרקע שלהם.

ישראל אייכלר: זה חלק מהמנגנון שאנחנו כרגע נמצאים בבנייה שלו.

ישראל אייכלר: מכיוון שהסטטוס כרגע הוא שבעצם התקבלה החלטה להעביר את זה אלינו, יש לנו תזכיר חוק מוכן, תזכיר חוק שירותי שמירה, ובמקביל אליו, אנחנו גם במסגרת צוותי עבודה משותפים של הבט"פ, המשטרה, ומשרדי ממשלה נוספים, בונים נהלים ותפיסת הפעלה שבמהות אמורים לעשות את מה שאת מציירת באופן טוב יותר, על מנת לצמצם את התופעה, פעם אחת, ופעם שנייה, בלי שום קשר לתופעת הסד"ח, יש אינטרס למדינה שבעצם הרגולציה ותו התקן המקצועי לכל הנושא של אבטחה, שיש לזה השפעה על שלום הציבור וביטחונו, יבוצע ברף גבוה יותר כי היום זה לא קיים.

אורית סטרוק: עיין ערך המאבטח באלעד.

ישראל אייכלר: אוקיי, אני לא נכנס לזה כי אני לא מכיר את התחקיר מספיק.

אורית סטרוק: ערן, הוא פצוע קשה מאוד.

ישראל אייכלר: אוקיי.

אורית סטרוק: אנחנו רוצים שהמאבטחים יהיו כאלה שיכולים לתת מענה בזמן אמת.

ישראל אייכלר: אז זה במילה אחת לגבי רישוי חברות אבטחה.

ישראל אייכלר: עולם אחר זה הנושא של דמוי כלי ירייה.

עידו בן יצחק: לגבי מאבטחים, יש הסדרה חוקית, דווקא כן עוברת איזושהי הסדרה של המשטרה.

עידו בן יצחק: לגבי החברות, אין כיום.

בני סולומון: לא כל המאבטחים הם מונחי משטרה.

ישראל אייכלר: לא כולם מונחי משטרה.

בני סולומון: זה בדיוק מה שהתחום של חברות אבטחה בא להסדיר, שלא יהיה דבר כזה מערך אבטחה שאין לו סף מסוים של כשירות ויכולת.

מירב בן ארי: הכל בסדר, אני מבינה.

אורית סטרוק: תודה.

מירב בן ארי: בני ממשטרת ישראל תכף ידבר.

ישראל אייכלר: אוקיי, אז אני אמשיך הלאה, ואני אומר אמירה מסכמת.

ישראל אייכלר: כל הנושא של עולמות התוכן החדשים של 549 הם גדולים, הם מורכבים, והם רחבי היקף.

ישראל אייכלר: אנחנו עוסקים כרגע בשלב של בניין הכוח, התשתית הארגונית ותפיסות ההפעלה, בד בבד עם העומס המאוד כבר שציינתי את זה בבסיס הדברים, שנוגע בשגרה, אנחנו מנסים לתת את המיטב ולעשות את המיטב בעת זו.

ישראל אייכלר: אני ממשיך הלאה.

ישראל אייכלר: נושא אחרון, אתגרים מערכתיים.

ישראל אייכלר: זה כמה דברים ברמה של התפיסה, בוודאי שלי כמנהל האגף, אלה הם נושאים מעבר לשוטף שאנחנו מנסים מה שנקרא לטבוע בהם השפעה וראייה ארוכה יותר, של שיפור תמיד של הטכנולוגיות, גישה מקוונת, דיגיטציה, שיפור של מערכות המידע והתאמתם.

ישראל אייכלר: אני אציין, יש לנו מערכת מידע מצוינת.

ישראל אייכלר: כל כלי הנשק במדינת ישראל, בארגונים ובפרטיים, מנוהלים במערכת מידע חכמה, דינמית, מתעדכנת יום יום ומותאמת כל הזמן, אבל אנחנו כל הזמן שואפים ולהתאים.

ישראל אייכלר: יש כאן עוד כמה סלוגנים שהם אתגרים שאני ארחיב עליהם, אבל בהזדמנות אחרת, כי אני רוצה לאפשר ליתר הנציגים להציג, אז תודה לכם.

מירב בן ארי: כן, רגע, אבל אני רוצה שתגיד לי משהו.

מירב בן ארי: עכשיו כשראינו את העלייה בעקבות שומר החומות ואחרי זה בעקבות גל הפיגועים, מה השתנה מבחינת כוח אדם, תקציב?

מירב בן ארי: במקום לקבל משהו כמו 20 ביום היא מקבלת 600, אז מה השתנה?

מירב בן ארי: המדינה השתנתה, הביקוש עלה, אבל השאלה היא איך האגף - - -

אורית סטרוק: אולי גם תוספת תקנים.

מירב בן ארי: כן, מה השתנה.

ישראל אייכלר: אני אציג את זה בקצרה, אין בעיה.

ישראל אייכלר: אני לא אכנס למספרים אבל אני אגיד דבר פשוט.

ישראל אייכלר: ברגע שהתקבלה החלטת ממשלה 549 באוקטובר 2021, קיימנו תהליכי עבודה מול הנהלת המשרד, ובעצם, קיבלנו מספר תקנים שהייעוד המרכזי שלהם לא היה השוטף אלא בעניין הכוח למשימות החדשות.

ישראל אייכלר: כלומר, תקנים שאמורים לבנות את התשתית, את התפיסה, את התורה והנהלים לשני עולמות התוכן החדשים.

ישראל אייכלר: אנחנו נמצאים כרגע בשלב של גיוס התקנים, הם עדיין לא אצלי בפועל בשגרת העבודה.

ישראל אייכלר: תהליכי הגיוס במערכת הממשלתית הם ארוכים וזה לא קווים קצרים כי - - -

אורית סטרוק: אפשר לדבר במספרים בבקשה?

ישראל אייכלר: אז אני יכול לדבר בקצרה.

ישראל אייכלר: קיבלנו שמונה תקנים תוספתיים, בשלב הזה - - -

אורית סטרוק: כמה יש?

אורית סטרוק: כמה היו לפני?

ישראל אייכלר: אז אני אציג את זה.

ישראל אייכלר: היום האגף מונה 54 עובדים, זה נמצא במצגת של המבנה הארגוני.

ישראל אייכלר: 54 עובדים, כל האגף, כולל מטה, כולל מזכירות, כולל פקידי רישוי, מקצה לקצה כולל 54 עובדים, זה הסד"כ הלוחי, זה נמצא במצגת.

ישראל אייכלר: מעבר לכך, כמו שאמרתי, יש כרגע שמונה תקנים שקיבלנו אותם תוספתיים לבניין הכוח.

מירב בן ארי: רגע, אבל מתי הם יצטרפו התקנים האלה?

מירב בן ארי: התקנים האלה מתוקצבים?

ישראל אייכלר: חיובי.

מירב בן ארי: אז מתי הם יצטרפו?

ישראל אייכלר: הם בתהליכי גיוס.

מירב בן ארי: הם בתהליכי גיוס?

ישראל אייכלר: כן.

מירב בן ארי: זאת אומרת, שמה שבאמת יכול לסייע להם זה בעיקר אותם עובדים או שצריך גם תקציב ייעודי נגיש?

מירב בן ארי: כי ככה הם האתגרים שלכם, כי את מקבלת מלא פניות ביום.

ישראל אייכלר: אז אני אחלק את זה לשניים.

ישראל אייכלר: השמונה האלה, זה לשלב בניין הכוח, ויש לנו גם תוכנית שאושרה על ידי המנכ"ל לגבי מה שנקרא המשך גיוס כוח אדם נוסף לשלב הביצוע.

ישראל אייכלר: זה גם כן מאושר ברמה הרעיונית אבל עדיין לא ירד לפסים יישומיים של תקצוב וכולי, אבל יש לנו תוכנית מפורטת.

ישראל אייכלר: אני במודע לא רוצה להיכנס פה למספרים וכולי, כי אני לא חושב שזה מטופל במשרד ברמה של מנכ"ל ושר - - -

מירב בן ארי: שהם מבינים את מה שקורה לכם באגף?

ישראל אייכלר: בוודאי שהם מבינים.

מירב בן ארי: כי אתה גם שולח, כפי שהבנתי, כל יום - - -

ישראל אייכלר: אנחנו כל יום מפיצים את תמ"צ, אנחנו לא אנשים שנחבאים אל הכלים, אנחנו אומרים את דעתנו בצורה ברורה.

מירב בן ארי: כן, הוא אמר לי את זה גם תומר.

יובל קוקוש: גברתי, אם יורשה לי, משהו קצר?

מירב בן ארי: עכשיו אני עוברת אליכם.

יובל קוקוש: משהו ממש בקטנה כי זה בהקשר לעניין הזה.

מירב בן ארי: כן.

יובל קוקוש: כפי שאת מבינה, הפקק היום נמצא במשרד לבט"פ.

יובל קוקוש: מרגע שישוחרר הפקק שם - - -

מירב בן ארי: רגע, רק תגיד את השם והתפקיד.

יובל קוקוש: שמי יובל, אני ראש חוליית עררים ועתירות מינהליות במחלקת מענה אזרחי.

יובל קוקוש: אנחנו, מירב ואנחנו, בעצם מטפלים במה שנקרא הערכת המסוכנות הפלילית של מבקשי רישיון הנשק.

מירב בן ארי: אז אתם גם מקבלים הרבה.

יובל קוקוש: אז זה מה שאני בא להגיד כרגע.

יובל קוקוש: ברגע שהפקק אצל ישראל ובמשרד לבט"פ ייפתר, הפקק יעבור אלינו, כי אנחנו לא קיבלנו שום תקנים, שום כוח אדם ושום תגבורת, וכבר אני צופה את פני העתיד, שזה מה שהולך להיות, אז זה משהו שכמובן יש לתת עליו את הדעת גם.

מירב בן ארי: רגע, איך זה שעכשיו אין לך?

יובל קוקוש: משום שכרגע - - -

מירב בן ארי: כל העומס אצלם?

יובל קוקוש: הידיים העובדות במשרד לבט"פ מסוגלות לתת מענה ל-X פניות - - -

אורית סטרוק: אנחנו עם צוואר בקבוק, מירב.

אורית סטרוק: עם צוואר בקבוק מופרע.

מירב בן ארי: לא, לא, חכי שנייה, תני לי רגע לשמוע אותו, אני מבינה.

יובל קוקוש: כל עוד הפקק נמצא שם, אצלנו החיים מתנהלים רגיל, זה מה שאני רוצה להגיד בסופו של דבר, מבחינת הטיפול בבקשות, פחות או יותר.

אורית סטרוק: תגיד לי, אבל מי יכול לתת תשובה לשאלה?

אורית סטרוק: מירב, אני פשוט אצטרך לצאת ב-14:00, אולי קצת אחרי זה, ואני חייבת - - -

מירב בן ארי: אנחנו ב-14:00 גג מסיימים.

אורית סטרוק: יפה, אבל אני חייבת תשובה לשאלה שלי.

מירב בן ארי: אין בעיה, עכשיו אנחנו עוברים.

מירב בן ארי: אני עברתי למשטרה, אבל הוא אמר בצדק הערה מאוד חשובה.

אורית סטרוק: הערה חשובה ביותר, כן.

מירב בן ארי: כי בסוף, ברגע שהוא יגייס את התקנים שלו - - -

יובל קוקוש: כי בסופו של דבר, כן.

מירב בן ארי: הם ייקחו חלק מזה, זה יעבור אליכם, ואתם - - -

יובל קוקוש: בדיוק, אנחנו לא נוכל לתת את המענה, ואז בעצם נישאר באותו מצב.

מירב בן ארי: משרד הבריאות?

מירב בן ארי: הם פה ממשרד הבריאות?

מירב בן ארי: איך משרד הבריאות ייתן מענה לזה.

יובל קוקוש: אין לי את הנתונים לגבי משרד הבריאות, כמה באמת הם פוסלים או לא פוסלים, אבל את הבדיקות שלהם הם יצטרכו לעשות וסביר להניח שגם שם יהיה עומס.

אורית סטרוק: אז בינתיים אתה בסבבה, עוד לא הגיע אליך הזרם - - -

יובל קוקוש: אני לא בסבבה, אנחנו רואים עלייה - - -

אורית סטרוק: לא, אז רק תגיד לי רגע מה אתם עושים עם חבר'ה, אנשים אחראיים, שיש להם רישיון - - -

מירב בן ארי: רגע, רגע, לא, לא, את לא חוזרת עוד פעם על הנאום, ממש לא, גם אין לנו זמן ובני הבין את השאלה.

מירב בן ארי: שמענו, הבנו, אני יודעת בדיוק על מי את מדברת, אני יודעת גם מי זה הבחור אפילו.

אורית סטרוק: לא, זה לא בחור, יש לי רשימה של כמה ספורים.

מירב בן ארי: לא משנה, גם נתת דוגמה ספציפית על מישהו עם המילואים, איו"ש, אני מניחה שגם הם יודעים במי מדובר.

מירב בן ארי: זה לא משנה, המטרה היא באמת ברורה, והשאלה שלך טובה.

מירב בן ארי: בבקשה, בני, או מי מאצלכם שרוצה לספר.

בני סולומון: בגדול, חוק כלי ירייה מגדיר סמכויות מפורשות למשטרה איך אנחנו עובדים.

בני סולומון: אנחנו עובדים בשיתוף עם האגף לכלי ירייה בנושא הזה, ועיקר השיתוף שלנו מול אגף כלי ירייה זה יישום חוק כלי ירייה.

בני סולומון: מעבר לכך, אנחנו עובדים בנושא אבטחה חמושה על פי עוד מספר חוקים, חוק רישוי עסקים, חוק הסדרת הביטחון, חוק הסמכויות, אבל מול אגף כלי ירייה החוק העיקרי שאנחנו עובדים לפיו ושמקנה לנו סמכויות לעבוד בשיתוף פעולה עם האגף, ושיתוף הפעולה שלנו הוא הדוק ויום-יומי, זה חוק כלי ירייה.

בני סולומון: החוק הזה מפרט מה אנחנו עושים.

בני סולומון: אנחנו נותנים לאגף מסוכנות לכלי ירייה של כל בן אדם, שזה הליך שמבוצע בסך הכל במערכת ממוחשבת ברובו, באופן די מהיר, וזה מבוצע על ידי המחלקה למענה אזרחי באח"מ, ואנחנו משתפים איתם פעולה גם בכלי נשק ארגוניים, בבדיקות מיגון של אתרים, בהמלצות.

בני סולומון: יש סעיף בחוק כלי ירייה, שאומר שכל מתן רישיון בכל אחד מהרישיונות שהם נותנים, תלוי בהמלצה שקצין משטרה בכיר במשטרת ישראל נותן המלצה האם לתת את הרישיון לאותו גוף או לא לתת.

בני סולומון: בקשר לשאלה ששאלת, לגבי מה קורה אם מאבטח או אזרח עושה שימוש בכלי ירייה.

בני סולומון: אז כל שימוש בכלי ירייה מצריך בדיקה של האם השימוש בוצע כחוק או שהוא לא בוצע כחוק.

אורית סטרוק: תוך כמה זמן אתם משלימים את הבדיקה הזאת?

בני סולומון: יפה, עכשיו, אנחנו בודקים עד כמה שניתן יותר מהר.

אורית סטרוק: מה זה אומר?

בני סולומון: יכול לקרות אירוע וטריגר, כמו לדוגמה האירוע שקרה בבאר שבע, שגורם לכך שהמשטרה תשנה את תהליכי העבודה, תשפר אותם.

בני סולומון: הרי, אנחנו לא יכולים - - -

אורית סטרוק: ברור, אם כולם צועקים, כל הטוויטר עף באוויר - - -

מירב בן ארי: רגע, רגע, אורית.

בני סולומון: אנחנו לא יכולים לצפות פני העתיד, ולכן יש הליך מסוים, ואם אנחנו רואים שהוא לא פועל בדיוק כמו שצריך, אז אנחנו משפרים אותו, ולכן - - -

אורית סטרוק: בני, רגע, שאלה.

אורית סטרוק: אני אעזור לך קצת, האם יש לכם נוהל - - -

בני סולומון: כן, שינינו את הנוהל.

אורית סטרוק: רגע, האם יש לכם נוהל איך ובאיזה לו"ז מטפלים בנשק שמישהו השתמש בו לצורך הגנה עצמית, לצורך נטרול מחבל או כל דבר אחר שהוא לצורך ביטחוני?

אורית סטרוק: מה עושים מול משרד הרישוי?

אורית סטרוק: מה עושים מול הפרקליטות?

אורית סטרוק: ומה עושים מול - - -

מירב בן ארי: אוקיי, אוקיי.

בני סולומון: אכן נקבע נוהל בעקבות האירועים, נקבע נוהל מסודר ואנחנו עדיין ממשיכים לשפר את הנהלים, זה נהלים של אח"מ.

יובל קוקוש: רגע, שנייה אני אסביר.

בני סולומון: בבקשה.

יובל קוקוש: בסופו של דבר, ב-8 במרץ בעקבות תחילת האירועים ואותו אירוע ארור בבאר שבע, יצאה הנחייה לשטח.

יובל קוקוש: ההנחיה לשטח אומרת, שבעצם מגדירה את הטיפול בכלי נשק אשר נלקח לחקירה, והוא יוחזר תוך 48 שעות.

אורית סטרוק: זה לא קורה.

יואב בן צור: זה במקרה שבוצע ירי להגנה עצמית, החקירה - - -

יובל קוקוש: מה זאת אומרת זה לא קורה?

אורית סטרוק: כי זה לא קורה.

מירב בן ארי: לא, אנחנו לא נכנסים לבעיות ספציפיות.

מירב בן ארי: האירוע שהיה בבאר שבע - - -

יובל קוקוש: זאת ההנחיה שיצאה ב-8 במרץ 2022, אנחנו נמצאים ב-31 במאי - - -

אורית סטרוק: יש נוהל?

יובל קוקוש: יש הנחייה בשטח - - -

מירב בן ארי: לא אבל סליחה, האירוע הזה שהיה בבאר שבע, עם אותו שוטר שלקח את הנשק, לא משנה שהוא גם התנהג בצורה שאפשר לומר שהיא די מגעילה, לאותו בחור - - -

יובל קוקוש: לנו אין אחריות על העניין הזה.

מירב בן ארי: בגלל האירוע הזה יצאה הנחיה - - -

יובל קוקוש: נכון.

מירב בן ארי: וכעת, ההחלטה היא, לפחות מהחודשיים האחרונים, לעשות את הבדיקה הבליסטית כמה שיותר מהר.

יובל קוקוש: מהירה ככל שניתן, עד 48 שעות.

מירב בן ארי: אוקיי.

אורית סטרוק: האם ההנחיה הזאת - - -

מירב בן ארי: רגע, לא, תמשיכו, רק אתם מדברים.

מירב בן ארי: מספיק, זה לא דיאלוג פה.

יואב בן צור: במידה ונמצא שבאמת היו נסיבות שמצדיקות את הירי, והיורה מחזיק ברישיון בתוקף ואין משהו חריג, אז הנשק יוחזר למבצע הירי ללא עיכוב, ללא צורך בהליך מחודש, ללא בקשה חדשה.

אורית סטרוק: עכשיו נניח - - -

מירב בן ארי: לא, לא, סליחה, אבל אני מתנצלת, את לא מנהלת עכשיו דיאלוג.

מירב בן ארי: אני רוצה שאתם תתייחסו.

מירב בן ארי: לא, זה לא יקרה כאן, עם כל הכבוד, הערת והערת, תעצרי.

אורית סטרוק: אני לא הערתי, אני רוצה לדבר.

מירב בן ארי: לא, אני רוצה שתגידו לי משהו.

מירב בן ארי: בעבודה שלכם מול האגף, מעבר לחשש של העניין עם בעיות כוח האדם, עד כמה מבחינת המשטרה ההתמודדות מול אותם צעירים כאלה או אותם יורים שנלקח להם הנשק, שבאמת מגיעים למצב שבו המשטרה, או אלא אם כן אמרת שיש פה נסיבות מיוחדות, או מצב שבו זה הולך לפרקליטות, למה?

מירב בן ארי: מחשש שהוא לא ירה - - -

אורית סטרוק: למה אני לא יכולה לשאול את השאלה שלי שהיא יותר - - -

מירב בן ארי: שנייה, אבל אכפת לי - - -

אורית סטרוק: אני לא מבינה.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, אני לא יכולה לשאול שאלה?

אורית סטרוק: תשאלי, אבל תני לי גם לשאול.

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל שאלת.

אורית סטרוק: לא.

מירב בן ארי: שאלת, קיבלת תשובה על נוהל 48 שעות.

אורית סטרוק: סליחה, זה לא לעניין, באמת זה לא לעניין.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: בסדר, בבקשה, תמשיכי.

יואב בן צור: כל מה שאנחנו רוצים להגיד הוא שהמטרה היא להגן על האזרח ועל משפחתו ועל הסובבים אותו, ולכן, במקרים שבהם נמצא שהירי היה מוצדק, ושוב, לצורך הגנה עצמית, לא יהיה עיכוב בהליך.

יואב בן צור: החקירה תמוצה כמה שיותר מהר, הכי יוחזר בפרק הזמן הקצר ביותר שניתן לאזרח, ללא סרבול, ללא הגשת בקשה חדשה.

יואב בן צור: יש בדיקה במערכת שהרישיון הוא בתוקף, שאין שום דבר חריג, והוא יוחזר לו.

אורית סטרוק: מירב, אם את לא נותנת לי לשאול את השאלות, אני פשוט קמה והולכת במחאה מאוד חריפה.

אורית סטרוק: אני יושבת פה שעה וחצי, אני מטפלת במקרים האלה, לא אחד ולא שניים, הרבה מקרים, תני לי לשאול את השאלות שלי.

מירב בן ארי: אבל שאלת, שאלת כמה זמן - - -

אורית סטרוק: לא שאלתי.

מירב בן ארי: אמרו 48 שעות.

אורית סטרוק: אני יכולה לשאול?

מירב בן ארי: תשאלי שאלה, בבקשה, תשאלי.

בני סולומון: אם יורשה לי, אולי חוסר ההבנה זה - - -

אורית סטרוק: תן לי לשאול, ואז תענה.

בני סולומון: סליחה.

אורית סטרוק: תן לי לשאול, אני שואלת את השאלות הבאות ואני מבקשת שתרשמו ותענו.

מירב בן ארי: אמרת שאלה.

אורית סטרוק: עכשיו מה את רוצה, גם להגביל אותי?

מירב בן ארי: כי נגמר לי הזמן, מה אני אעשה?

מירב בן ארי: שתי שאלות, בבקשה.

אורית סטרוק: שאלה ראשונה, האם יש נוהל והאם אפשר לקבל אותו?

אורית סטרוק: שאלה שנייה, מה קורה במקרה שמי שנפגע או לא נפגע, יש צד שמתלונן כנגד הנושא בנשק ואז אתם חייבים לפתוח לו תיק חקירה, למרות שאתם יודעים היטב שהוא בסדר אבל אתם חייבים מצד החוק לפתוח לו תיק חקירה, האם יש נוהל איך לזרז את הטיפול בתיק הזה.

אורית סטרוק: שאלה שלישית, למרות שמירב לא מרשה, איך אתם מוודאים שהרישיון לא נשלל, ושהזכות לשרת במילואים לא נשללת.

בני סולומון: לגבי שתי השאלות הראשונות, יש לנו כאן את מענה אזרחי שמייצגים את האח"מ ואני חושב שהם ענו עליהן, הם אמרו שיש הנחייה לזרז את החקירה.

בני סולומון: ההנחיה לזרז את החקירה לא תבוא על חשבון איכות החקירה, ואם צריך יותר זמן כדי לברר את הנסיבות של מה שקרה באירוע, אז זה מה שיקרה, ללא שום לחץ להחזיר את הנשק בגלל שכתוב 48 שעות.

יואב בן צור: סליחה, אני רק אוסיף על זה משהו.

יואב בן צור: ככלל, כשמבוצע ירי בנשק אז נלקחת הודעה באזהרה, אבל במקרים המתאימים, בדיוק בגלל הירי להגנה עצמית, יש הודעה פתוחה וזה מוביל לזה שאפשר - - -

בני סולומון: זאת לא חייבת להיות חקירה כנגד הבן אדם.

יואב בן צור: זאת הודעה פתוחה שנלקחת.

בני סולומון: זאת לא חייבת להיות חקירה כנגד הבן אדם אלא נפתחת חקירה, ואם ברור לגמרי על פי הנסיבות של הירי שהבן אדם ירה כדין, אז נלקחת ממנו הודעה פתוחה שבה כתוב משהו כמו: "בתאריך כך וכך קרה אירוע כזה וכזה, ירו עליי, יריתי בחזרה וכולי".

בני סולומון: אנחנו עדיין נצטרך לבדוק בליסטית את הנשק כי מישהו נפגע, גם אם זה מחבל, גם אם הוא ירה כדין, אנחנו נבצע את החקירה כמה שיותר מהר, יש הנחייה חדשה.

יואב בן צור: יש הנחייה חדשה שיצאה בדיוק בעניין הזה, וזה כבר עובד גם מחשובית וזה גם ירד עד אחרון השוטרים, וזה משהו שהוא כבר פועל.

בני סולומון: עכשיו, אם יש חריג פה ושם, מתדעים את זה ברמה של המטה, המטה בודק ובודק גם מה קרה בשטח.

בני סולומון: גם אני נתקל בהרבה חריגים.

בני סולומון: יש כמה?

בני סולומון: 140 אלף נושאי רישיונות?

בני סולומון: מבוצע שימוש בנשק, יש לפעמים חריגות, יש לפעמים טענות, כל הטענות האלה מגיעות לרמה של המטה, אם ברמה של המטה של האח"מ, אם ברמה של המטה של האג"מ בנוגע למאבטחים וכאלה, ואני בודק ונותן תשובה, ואם צריך לתקן אני מתקן.

אורית סטרוק: יש לך תשובה לגבי - - -

מירב בן ארי: לא, לא תודה, תודה על השאלות.

מירב בן ארי: יש לך התייחסות לגבי הנושא של המילואים?

מירב בן ארי: אתה מכיר את זה?

בני סולומון: לגבי מילואים, צה"ל הוא רשות רישוי בפני עצמו.

בני סולומון: אצלנו, כשיש חקירה פלילית אנחנו מתדעים את צה"ל, אנחנו לא קובעים לצה"ל כלום.

בני סולומון: אנחנו מתדעים את צה"ל שיש לנו חקירה בנושא כך וכך, כמו אלמ"ב, שימוש בנשק שלא כדין, הונאה, שימוש בסמים.

בני סולומון: הם בתור גוף הרישוי שמרשה את עצמו, שיחליטו בעצמם מה הם עושים עם המידע הזה.

בני סולומון: אנחנו לא מחייבים אותם, אנחנו לא קובעים להם, אנחנו לא אומרים להם מה לעשות - - -

אורית סטרוק: נכון, אבל אתם מיידעים - - -

בני סולומון: אנחנו מיידעים אותם בלבד, אנחנו אפילו לא ממליצים להם - - -

אורית סטרוק: על שימוש בנשק שלא כדין - - -

מירב בן ארי: תודה, לא, לא, סיימת.

בני סולומון: אנחנו אפילו לא ממליצים להם, אנחנו מודיעים להם מה קרה, הם מחליטים.

אורית סטרוק: בסדר, אני הסברתי לך עכשיו מה התוצאה, תחשבו פעמיים.

מירב בן ארי: אפשר?

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני נותנת לך דניאל וליעל את זכות הדיבור, אתם רוצים להתייחס למשהו?

מירב בן ארי: בבקשה.

דניאל ברס: קודם כל, צוהריים טובים לכולם.

דניאל ברס: שמי דניאל ברס, אני מחברי ארגון מדריכי הירי ומפקחי המטווחים בארץ.

דניאל ברס: כמה דברים הייתי רוצה לומר, גם לגבי התבחינים ודרך ההתנהלות של משרד הבט"פ.

דניאל ברס: דובר פה על כך שמי שעומד בתבחינים, מקבל רישיון, אז אני אומר את זה ואני מסתכל על כולם בפנים ואני אומר: לא נכון.

דניאל ברס: משרד הבט"פ בחודשים האחרונים משתמש בסעיף 12 לחוק כלי הירייה, שנותן לו סמכות להפעיל שיקול דעת, שגם אדם שעומד בכל התבחינים, ויש לי החלטות כאלה אם ממש תרצו לראות, ומקבל המלצות של כל הגורמים המוסמכים כולל תיקוף של גורמים נוספים, ומשרד הבט"פ אומר שהוא לא נותן.

דניאל ברס: הוגש ערר בעניין, נציג שאני לא אגיד מיהו, פקיד רישוי, אמר שהכל נכון אבל סעיף 12 מתיר לו ולא יקבלו רישיון.

דניאל ברס: דבר נוסף.

דניאל ברס: מדברים על עלייה של כמות הרישיונות, מבחינת הביקוש.

דניאל ברס: חשוב פה להדגיש, משנת 2020 כמות הרישיונות בכל מדינת ישראל ירדה בסדר גודל של 4,000 רישיונות, היא לא עלתה, אלה העובדות.

חן כהן: בגלל הקורונה.

דניאל ברס: עזבי למה, עובדות.

דניאל ברס: זה נורא פשוט, אם תסתכלי לפני כן, אגב את מדברת על הקורונה, ב-2021 זה 2,000 פחות, זאת אומרת שזה 6,000 כלים אז זה לא מדויק כל כך.

דניאל ברס: עכשיו, לגבי כל הנושא של איך משרד הבט"פ פועל בנושא של מדיניות הרישוי.

דניאל ברס: המדינית שבעצם קיבלה תוקף בכל הוועדות שהיו, החל משנת 1995, דרך ועדת קציר, דרך כל הוועדות שהיו אצל כל הגורמים, אומרים שצריך לעשות איזון בין האינטרס להבטיח את מי שנמצא בקבוצת סיכון עקב סיכון במקום מגוריו, לבין הסיכון מבחינת פגיעה בכלי ירייה, שהוא מסוכן.

דניאל ברס: הכל טוב ויפה, יש עכשיו גם משהו חדש שמשרד הבט"פ עושה, למרות שהוא טוען שמ-2018 הוא לא שינה כלום.

דניאל ברס: פתאום, יש את הנושא של ריבוי כלי ירייה.

דניאל ברס: אם לאדם יש מעל למספר כלים, פתאום מהכלי השלישי הוא הופך להיות מסוכן, עובדה כי ככה מסרבים לו.

דניאל ברס: נמצאת לידי יעל דגן, 17 פעמים אלופת ישראל בקליעה, לא פחות.

דניאל ברס: אם היא רוצה לקבל רישיון היום בהגדר שנקרא PCC, אין יותר.

דניאל ברס: למה?

דניאל ברס: לא בגלל שוועדת הבט"פ אישרה, יצאה חקיקה, ואגב זה מופיע בתבחינים.

דניאל ברס: למה?

דניאל ברס: ככה.

דניאל ברס: אם אני היום רוצה להוציא רישיון, כמדריך ירי דרך אגב, לרובה F22 אולימפי, פשוט וחמוד, לכאורה אני לא אקבל, נורא פשוט.

דניאל ברס: עכשיו, מה הסיבה שמסבירים ממסמכים שהועברו לידי?

דניאל ברס: שמשרד הבט"פ לכאורה חושש מאיזושהי זליגה של הכלים האימתניים האלה.

דניאל ברס: בואו נבהיר, מחבלים ופושעים והחברה הערבית לא בדיוק לחוצים על רובה ה-F22 האולימפי שלי, או שמישהו אחר יבצע איתו פשיעה, זאת בדיחה.

דניאל ברס: הם לא מחכים.

מירב בן ארי: אוקיי.

דניאל ברס: עכשיו רגע, עוד דבר, אני אקצר.

דניאל ברס: יש פה גם כשל משפטי ולוגי, אם הסכנה היא זליגה, לא עוצרים את כל הרישוי.

דניאל ברס: אומרים "אדוני, תוכיח שאתה שומר", אולי יש לי חדר ביטחון?

דניאל ברס: אולי אני שומר יותר מבית מסחר?

דניאל ברס: לא שואלים אפילו.

דניאל ברס: עצרתם, יש עוצר רישיונות מוחלט בניגוד לתבחינים.

דניאל ברס: לא שואלים, לא נותנים לי לבדוק.

דניאל ברס: למה יעל עכשיו רוצה?

דניאל ברס: אני אמור לצאת בעוד שבוע לתחרות בין-לאומית בחו"ל.

דניאל ברס: למה אני?

דניאל ברס: כאלוף ישראל לשנת 2020 ומדורג בשלושת היורים הטובים בארץ, לא יכול לקבל את הרישיון על ה-PCC?

דניאל ברס: אתם מסרבים לי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: יעל, את רוצה להוסיף משהו?

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר.

מירב בן ארי: אז תתייחסו רק לדברים שנאמרו כאן ואנחנו נעבור לסיכום.

ישראל אייכלר: אני אתייחס בקצרה להערות של דניאל.

ישראל אייכלר: כל הנושא של סוגיית הגבלת הכלים נשענת על מסמך התבחינים שחתום על ידי השר.

ישראל אייכלר: אני מקריא את סעיף 5, מכיוון שאני כמנהל האגף מוביל מדיניות ברורה שנוגעת ליישום הנחיות השר בעניין.

ישראל אייכלר: "סעיף 5: א.

ישראל אייכלר: ככלל יינתן רישיון לכלי ירייה אחד בלבד, אף אם מתקיימים מספר תבחינים המאפשרים קבלת רישיון.

ישראל אייכלר: ב.

ישראל אייכלר: ראש האגף לרישוי כלי ירייה רשאי לתת רישיון לכלי ירייה נוספים.

ישראל אייכלר: ..".

ישראל אייכלר: עכשיו ברמה הפרקטית, תראו, הסוגייה שמעלה דניאל נוגעת למציאות שאני מוטרד ממנה מאוד ונוגעת לעובדה שיש היום אלפי אזרחים שמחזיקים מספר רב של כלי ירייה בבית, 3, 4, 5, 6, 7.

ישראל אייכלר: יש לנו נתונים, אנחנו בדיונים על מסמך התקנות נציג את הנתונים ואת המשמעות שלהם, כי אנחנו מתכוונים לתקן את הנושא הזה בתקנות העדכניות.

ישראל אייכלר: זה לא סתם עולה כאן, כי זה בחלק מהתקנות העדכניות.

ישראל אייכלר: דבר ראשון, אנחנו סבורים, שאדם שמחזיק כלי ירייה לצורך הגנה עצמית לא צריך יותר מכלי אחד, מכיוון שמבוצע שימוש בכלי אחד ולא במספר כלים בו זמנית.

ישראל אייכלר: דבר שני, לצורכי ספורט, אדם רשאי להחזיק עד שני כלים שונים לצורכי ספורט.

ישראל אייכלר: אם הוא רוצה להחזיק סוגים שונים של כלים לצורכי ספורט, זה בסדר גמור, לשם כך יש את המפעל ראוי מועדון קליעה, וכל מיני פתרונות אחרים שקיימים.

ישראל אייכלר: דניאל ויעל מכירים אותם היטב, אפשר להפקיד את הכלים האלה במועדון תחת מה שנקרא הרישוי של המועדון, ולבצע שם את כל הפעילות.

ישראל אייכלר: אנחנו סבורים שאדם שמחזיק 6, 7 ו-8 כלים, וזאת מציאות שגרתית היום במדינת ישראל, זה תהליך לא תקין.

ישראל אייכלר: זה עומד, ותקשיב טוב, בניגוד למדיניות שהשר קבע, וכל השרים בעבר, זה פשוט לא יושם.

ישראל אייכלר: אנחנו כרגע מקפידים ליישם את זה בעיניים פקוחות ומתוך כוונת מכוון, אז זה נעשה וזה נעשה תוך יישום מדיניות השר.

ישראל אייכלר: אני מקווה שעניתי.

מירב בן ארי: טוב, תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם.

מירב בן ארי: קודם כל, הבנתי שיש לנו כאן בעיה אמיתית של מספר הולך וגדל של מבקשי נשק, אבל אחד, גם בגלל שאני מאמינה שהמחסור בכוח אדם טרם הושלם, בגלל שקיבלתם את השמונה תקנים אבל תוך כמה זמן נראה לך שיהיו אנשים שיתחילו לעבוד?

ישראל אייכלר: לצערי זה לא בשליטתי, זה בתהליך.

ישראל אייכלר: חודשים.

מירב בן ארי: בגלל שזה דרך הנציבות?

ישראל אייכלר: חלקם דרך הנציבות וחלקם בתהליכים פנים ארגוניים, אבל תהליכי גיוס כוח אדם בנציבות שירות המדינה, זה לוקח זמן.

מירב בן ארי: אני יודעת, אבל התחיל תהליך הגיוס?

ישראל אייכלר: התחיל, כן, זה בתהליך.

מירב בן ארי: כי המצוקה כאן היא אדירה.

ישראל אייכלר: המצוקה היא מטורפת.

מירב בן ארי: המצוקה היא אדירה והציבור רוצה, הוא רוצה לשאת נשק ויש הרבה מתוך הציבור שגם מתאים לשאת נשק, אבל בגלל אותה מצוקה, ואני יודעת גם שהאגף עובד טוב אבל אני מנסה להבין איך אתם יכולים לפעול, כי כל העומס הוא עכשיו, הוא בתקופה הקרובה, ואם לא ניתן לאזרחים - - - כמה זמן זה בעצם לוקח היום?

מירב בן ארי: לא דיברנו על זה.

מירב בן ארי: כלומר, מהרגע שהוא פותח פנייה באינטרנט, תוך כמה זמן הוא מגיע לריאיון למשל?

חן כהן: לריאיון, בין שלושה לארבעה שבועות.

ישראל אייכלר: לא, יש תהליך.

ישראל אייכלר: ככה, השלב הראשון הוא פתיחת הבקשה.

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הבקשה אחרי חודש וחצי מהרגע שהוא שלח אותה, ומהרגע שפותחים, לוקח עוד מספר שבועות עד שהוא מגיע הלכה למעשה.

מירב בן ארי: שנייה, אז מהרגע שהוא שלח את הבקשה לוקח חודש וחצי רק לפתוח אותה?

ישראל אייכלר: זה הפקק שהצגנו כרגע בנתונים, בהחלט כן.

ישראל אייכלר: זאת מציאות מורכבת, אני אומר את זה ביושרה כמנהל האגף, אני לא ישן עם זה טוב בלילה, ה-SLA שלנו בשגרה - - -

מירב בן ארי: לא, אנחנו לא חושבים שאתה אשם, חלילה, אני רק חושבת שבמציאות שבה אנחנו חיים, אם לוקח שישה שבועות רק לפתוח את הבקשה זה לא נורמלי.

ישראל אייכלר: זו המציאות היום, לצערי הרב.

חן כהן: לא, שישה שבועות זה להגיע לריאיון.

אורית סטרוק: לא, בואו נגיד שהקצב שהחיזבאללה מזליג נשק לתוך ישראל יותר מהיר מהקצב שאתה זוכה להזרים נשק לאזרחים שרוצים להגן על עצמם.

מירב בן ארי: לא רק חיזבאללה, אלא עוד הרבה אחרים.

אורית סטרוק: ועוד הרבה.

מירב בן ארי: אוקיי, זה מאוד מטריד אותי.

מירב בן ארי: מכיוון שאתמול עשיתי שיחת הכנה, אמרו לי שקיבלתם תקנים, אבל אני מבינה שזה בעיכוב.

מירב בן ארי: יש משהו שנוכל לסייע כדי כן לשחרר את זה?

ישראל אייכלר: נדבר על זה.

מירב בן ארי: אוקיי, אז נדבר על זה, בסדר?

מירב בן ארי: כי אני חושבת שהדבר הקריטי הוא באמת להגדיל את כוח האדם.

מירב בן ארי: אם זה חודש וחצי רק כדי לראות את הפנייה באינטרנט אז זה מלא זמן.

מירב בן ארי: בנוסף, מטריד אותי הסיפור עם המשטרה עם המצב שהם נמצאים בו כרגע, אבל הם מה שנקרא, בעניין של חודשים ספורים במקום להתעסק אתכם אני אצטרך להתעסק איתם, אז אולי עדיף כבר לנצל את הזמן הזה כדי באמת לחשוב איך לתגבר אתכם בתוך האגף, שזה מטריד.

מירב בן ארי: תראו, אני חושבת שהתבחינים, רועי, חייבים להגיע.

מירב בן ארי: הבנתי שזה עכשיו נמצא במשרד המשפטים.

מירב בן ארי: אתם סיימתם את עבודת המטה של המשרד לבט"פ על התבחינים החדשים?

רועי הראל: אנחנו שלחנו להם טיוטה שאושרה על ידי השר, ומבחינתו משקפת את המדיניות.

מירב בן ארי: השר לבט"פ?

רועי הראל: כן.

רועי הראל: ביקשנו התייחסות על סוף החודש.

מירב בן ארי: אנחנו גם צריכים לפנות למשרד המשפטים.

מירב בן ארי: מתי העברתם את זה?

רועי הראל: העברנו להם את זה לפני שבועיים.

מירב בן ארי: וביקשתם תוך חודש - - -

רועי הראל: לא, ביקשנו את זה כמה שיותר מוקדם, בהשתדלות עד חג השבועות.

רועי הראל: קיבלנו מהם כבר הערות ראשונות שאנחנו כבר עובדים עליהם.

מירב בן ארי: אוקיי.

רועי הראל: לתקף כל מיני קריטריונים או לעשות כמה בדיקות נוספות.

רועי הראל: הם כתבו לי השבוע שיש עוד כמה נושאים שהם רוצים לבחון.

רועי הראל: ביקשנו כמה שיותר מהר, וכמו שכבר הודענו בדיון שהיה בערב החג בבג"ץ, אנחנו התחייבנו לעשות כל מאמץ שהוועדה, הכנסת, תאשר את התקנות עד סוף המושב אם לא לפני כן, אז אנחנו עובדים על זה.

מירב בן ארי: טוב, מכיוון שזה נושא מאוד מורכב, כמו שאתם רואים, כדאי מאוד, אם אנחנו עכשיו בתחילת יוני, שזה יגיע לפה לפחות עד סוף יוני, כדי שיהיה לזה מספיק זמן.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה גם למשרד המשפטים בבקשה לקדם את התהליך.

מירב בן ארי: אי אפשר להביא את זה בסוף המושב.

רועי הראל: לא, לא, אני התכוונתי שזה יעבור את אישור הוועדה לפני סוף המושב.

מירב בן ארי: חברי הכנסת צריכים להיות מעורבים בכל האירוע הזה, זה מאוד חשוב להם.

מירב בן ארי: אני עוד פעם אומרת, אני בעד שאנשים שזכאים לכלי נשק יקבלו ויתחמשו, ויגנו על עצמם לא רק ביהודה ושומרון, כמו שרואים, זה קורה בכל הארץ, לכן אני בעד.

מירב בן ארי: אני רק אומרת, שכשאומר חבר כנסת "באטרף" זה מטריד, זה לא צריך להיות באטרף, זה צריך להיות בבחינה אמיתית ומדוקדקת כי זה עדיין כלי נשק, ועם כלי הנשק הזה לצערי גם רוצחים נשים, גם מתאבדים לצערי, היה לי כאן דיון לא מזמן על מספר המתאבדים שהוא מטורף בארץ יחסית למדינות אחרות, ועדיין, אנחנו צריכים לתת את כלי הנשק.

מירב בן ארי: אני בעד, אני חושבת שההתחמשות של אנשים שמתגוררים באזורי חיכוך היא הרבה מאוד פעמים גם מצילה את החיים שלהם וגם שומרת עליהם.

מירב בן ארי: אבל עם כל זה, בבדיקה, שוב, לא כל מי שמגיש בקשה הוא לוחם, הנה, עובדה שלא כולם מקבלים.

מירב בן ארי: אבל, מכיוון שאנחנו נציגי ציבור, אנחנו צריכים לדאוג לציבור, ואם הציבור פונה ורק מתייחסים אחרי שישה שבועות וכל ההליך הוא מאוד עמוס, זה מאוד מטריד אותי, וגם בזה אנחנו נתעסק, כולל בעניין של הכנת המשטרה.

מירב בן ארי: הנוהל הזה של ה-48 שעות, בגלל האירוע בבאר שבע, הוא נוהל חשוב, ואנחנו נעקוב אחרי זה שהוא יתקיים.

אורית סטרוק: קודם כל שנקבל אותו.

מירב בן ארי: אין בעיה, אפשר להעביר לוועדה את הנוהל של - - -

אורית סטרוק: וגם, שייפסק הנוהל שמודיעים לצבא שמישהו ירה.

אורית סטרוק: תחשבי, מירב, זה לא - - -

מירב בן ארי: אבל אני לא אומרת לא, אני רק רוצה לקבל את הנוהל, אמרתי כן, ביקשתי, אנחנו נביא את הנוהל.

יואב בן צור: זאת הנחייה שיצאה לשטח.

אורית סטרוק: לא, אבל - - -

מירב בן ארי: אין בעיה, תעבירו שנראה את זה, בסדר?

מירב בן ארי: שזה יצא, כי עדיין, האירוע הזה בבאר שבע של אותו בחור טלטל מדינה שלמה, ולא סתם, כנראה הפיקו לקחים.

מירב בן ארי: אם חס וחלילה יקרה שוב מקרה, אנחנו נוודא שבאמת זה מתנהל.

אורית סטרוק: אבל קרה.

מירב בן ארי: אבל הנה, אני עוד פעם אומרת, מאז האירוע הזה בבאר שבע, שהוא היה ב-2 במרץ, הופקו לקחים.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים להבין, אם יהיה עוד פעם אירוע כזה - - -

אורית סטרוק: היה, אבל אני אומרת לך שהיה.

מירב בן ארי: בסדר, אבל הנה, אני אומרת לך, אם יש משהו ספציפי נבדוק את זה מולם אחרי זה, אוקיי?

מירב בן ארי: אני לא פותחת את זה עוד פעם, אני אומרת.

מירב בן ארי: אמרתי, אנחנו כן נוודא את העניין.

מירב בן ארי: בנוסף, הנה אני אומרת, אני לא מצליחה להבין את הפער פה עם - - -

אורית סטרוק: את רוצה שאני אסביר לך רגע - - -

מירב בן ארי: עליה אני מדברת, לא עלייך.

אורית סטרוק: אבל אני רוצה - - -

מירב בן ארי: לא, לא, אין לי זמן לזה, אני רוצה להבין את העניין - - -

אורית סטרוק: אה, אין לך זמן אליי?

אורית סטרוק: אין לך זמן אליי?

מירב בן ארי: לא אמרתי שאין לי זמן, אורית, את כל הזמן מדברת, יש לי עוד דברים שאני רוצה לבדוק.

אורית סטרוק: אבל אני מדברת איתך על זה שפתחו לבן אדם תיק שלא באשמתו - - -

מירב בן ארי: אוקיי, אז את רוצה לפתוח את זה כאן?

אורית סטרוק: אני רוצה דבר אחד.

מירב בן ארי: כן, אין בעיה.

אורית סטרוק: שהמשטרה תפסיק כלאחר יד להודיע לצבא שפתחו תיק נגד מישהו, כשזה בעצם היה הגנה עצמית, והוא מוצא את עצמו מחוץ ליחידת המילואים שלו - - -

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל אני לא - - -

אורית סטרוק: שלא ישללו רישיון לבן אדם שלקחו לו את הנשק במסגרת חקירה פלילית, הוא צריך לעבור מההתחלה את כל התהליך של ההרשאה.

אורית סטרוק: זהו, זה לא ברור?

מירב בן ארי: הבנו את הנקודה, אני רוצה רגע להבין את זה ממך.

מירב בן ארי: בכל מקרה, הבנתי את האירוע, אני רוצה לדבר איתך על הנושא הזה.

מירב בן ארי: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.