הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 24, פרוטוקול מספר 32, 2022-05-31 11:33

יעל רון בן משה: שלום לכולם, אנחנו בוועדה המיוחדת לפניות הציבור לרגל יום הסטודנט.

יעל רון בן משה: ברכות לסטודנטים, לסגל האקדמי ולכל בעלי התפקידים הנוגעים בדבר.

יעל רון בן משה: הדיון היום יתמקד בנושא דיגיטציה במוסדות האקדמיים ועל המודלים ההיברידים או המשולבים שמאפשרים לסטודנטים למידה במתכונת היברידית, משולבת של למידה פיזית בכיתה ולמידה מהבית, באמצעות הזום או מערכות אחרות.

יעל רון בן משה: אני מוצאת לנכון לציין שהוועדה הזו, וועדות נוספות בכנסת, עסקו במהלך תקופת הקורונה, כבר בעצם למעלה משנתיים בנושא הדיגיטציה, ההנגשה של שירותים דיגיטליים לסטודנטים, כך שזה לא נושא חדש.

יעל רון בן משה: גם למוסדות האקדמיים וגם לארגונים אחרים היה זמן להתארגן על הדבר הזה, לבחון מודלים שונים, לצאת בסקרים אל מול הסטודנטים, אל מול המרצים, אל מול עוזרי ההוראה.

יעל רון בן משה: ככה אנחנו ננהל את הדיון הזה, כדיון שאיננו דיון חדש.

יעל רון בן משה: הדיון הזה מתקיים לבקשת סטודנטים, גם פניות בודדות שהגיעו לוועדה וגם פניות רשמיות שהגיעו מהתאחדות הסטודנטים.

יעל רון בן משה: אז, ברשותכם ראשית אני אעביר את זכות הדיבור לנועם.

יעל רון בן משה: גילוי נאות נועם עובדת בצוות שלי, היא יועצת פרלמנטרית, סטודנטית בעצמה, אז היא תציג את הדברים כפי שהיא רואה אותם.

יעל רון בן משה: לאחר מכן, נעבור לנציגי התאחדות הסטודנטים.

יעל רון בן משה: בבקשה, נועם.

נועם ברייר: שלום לכולם.

נועם ברייר: שלום לכבוד יושב הראש, חברת הכנסת יעל.

נועם ברייר: כמו שיעל אמרה, אני באמת היועצת הפרלמנטרית שלה וגם אני סטודנטית.

נועם ברייר: אני סטודנטית לתואר שני במוסד אחר, מאשר המוסד שבו למדתי את התואר הראשון.

נועם ברייר: אני חווה את הסיפור של דיגיטציה באמת יום יום, ובאתי לדבר לגמרי מהקול הזה.

נועם ברייר: אני חושבת שהסיפור פה נחלק לשתיים, קודם כל, יש את החלק של הוראה ושל היכולת להעביר ידע גם בדיגיטל.

נועם ברייר: זה משהו שבשנתיים האחרונות, אנחנו הסטודנטים, חווינו אותו באופן ממש מלא במהלך הקורונה.

נועם ברייר: לאחר מכן, יש שיגידו שחזרנו אחורה, יש שיגידו שחזרנו למוטב, יש ככה כל מיני דעות, אבל זה משהו שכבר גילינו שאפשר לעשות, אפשר ללמד, אפשר להעביר ידע גם באמצעים דיגיטליים.

נועם ברייר: החלק השני של הדיון הוא דווקא בעיניי על החלקים של השירותים הנלווים, השירותים מסביב שהסטודנט בא איתם במגע עם האוניברסיטה, צריך לקבל טופס כזה או אחר, צריך לקבל ציון כזה או אחר.

נועם ברייר: פה, אני מודה שאני מרגישה את הסיפור הזה יום יום.

נועם ברייר: דברים פשוטים, אני מכירה סטודנטים נוספים שחווים את זה, הקושי לקבל שירותים מהמוסדות האקדמיים, אם זה לקבל גיליון ציונים שצריך אותו ופנייה כזו, שיכולה להיות ממוחשבת לחלוטין.

נועם ברייר: זה טופס שיכול לצאת באופן דיגיטלי כמעט ללא מגע אדם, לפעמים לוקח לו שלושה שבועות.

נועם ברייר: זו החוויה שלי מהאוניברסיטה בה אני לומדת, לקבל את אותו גיליון ציונים.

נועם ברייר: בנוסף, אם זה בכלל החלקים של הרישום, אנחנו נדרשים, לפחות במוסד בו אני לומדת, להביא פיזית בשעות הקבלה את התואר הקודם חתום בחותמת גומי וידנית.

נועם ברייר: אני יכולה להעיד שאני ממש לקחתי יום חופש מהעבודה, מזל שככה פרגנו לי על זה, אבל ממש יום חופש מהעבודה על מנת להגיע ולהעביר טופס ממקום למקום.

נועם ברייר: כאשר שאלתי את המוסד הקודם בו למדתי בתואר הראשון, הוא מוסד מוכר, מדוע אי אפשר פשוט להעביר את הטופס הזה עם חתימה דיגיטלית, זו טכנולוגיה פשוטה שכבר קיימת.

נועם ברייר: מדוע אי אפשר פשוט להעביר את זה ממוסד למוסד ולקבל את זה, נעניתי כי ככה זה ויש מוסד רישום בתוך האוניברסיטה והוא צריך לקבל את זה באופן ידני.

נועם ברייר: נכון שלא מדובר בדיני נפשות, לא מדובר בדברים שימנעו ממני להמשיך את לימודיי, אבל לאור הטכנולוגיה הקיימת, אני לא יכולה להבין כסטודנטית מדוע חלק מהמוסדות פשוט לא בוחרים להקל את החיים של הסטודנטים, אגב אני חושבת שגם את החיים הצוותים האקדמיים והצוותים המנהליים, יחדיו.

נועם ברייר: זה משהו שבחרנו להעלות אותו על סדר היום ביום הסטודנט, אני מקווה שתהיה פה התייחסות גם לנושאים האלה.

יעל רון בן משה: יופי, תודה רבה נועם.

יעל רון בן משה: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור להתאחדות הסטודנטים, אני רוצה לשים זרקור על שני נושאים קשורים, שהופכים את הנושא של הדיגיטציה והיכולת גם ללמוד בצורה היברידית, אבל גם לקבל שירותים אחרים, כפי שנועם הציגה, להרבה יותר משמעותיים.

יעל רון בן משה: הדבר הראשון הוא משבר יוקר המחייה, שקשור למשבר הדיור, שאנחנו מוציאים סטודנטים רבים שצריכים לעבוד יותר במקביל ללימודים שלהם, וצריכים לנהל את שיגרת היום שלהם בצורה אולי יותר צפופה אל מול התקופה של סטודנטים לפני הקורונה.

יעל רון בן משה: יש גם את המגמה האחרת, של סטודנטים שלא רוצים בכלל לחזור לעבוד או לא רוצים בכלל להשתלב בשוק העבודה, אבל את זה אני רגע שמה בצד.

יעל רון בן משה: הדבר השני, הוא הסטודנטים שמגיעים או גרים בפריפריה, בנגב, בגליל, במקומות מרוחקים שאולי אין להם תחבורה ציבורית נוחה למוסדות האקדמיים.

יעל רון בן משה: אם נועם, שהיא סטודנטית כבר לתואר שני ויש לה אוריינות גבוהה גם שפתית, גם דיגיטלית.

יעל רון בן משה: היא עובדת במקום שאפשר לה לצאת, להגיע למוסד האקדמי, לעתים גם על חשבון שעות עבודה.

יעל רון בן משה: יש לה תחבורה ציבורית נוחה ממקום העבודה וגם ממקום המגורים שלה למוסד האקדמי.

יעל רון בן משה: לא כל הסטודנטים בישראל נמצאים במצב הזה.

יעל רון בן משה: הוועדה הזו בכנסת זוכרת שיש סטודנטים שנמצאים אולי במקומות מרוחקים יותר, שאין בהם תחבורה ציבורית, שכל נסיעה היא כבדה עליהם כלכלית.

יעל רון בן משה: לעיתים יש משפחה בבית, בן, בת זוג, ילדים, כל נסיעה כזו היא תמיד מכבידה, אבל ישנן אוכלוסיות שזה יכול להיות הפער בינן לבין קבלת תואר.

יעל רון בן משה: תגידו מה השתנה, זה היה ככה גם לפני עשר או עשרים שנה, מה שהשתנה היא הטכנולוגיה.

יעל רון בן משה: אנחנו כבר רואים במערכת החינוך הפורמלית של כיתות א' עד יב' שמאפשרים בחלק מהמקומות, לתלמידים וחלק מבתי הספר, ללמוד גם מרחוק.

יעל רון בן משה: אלו פרויקטים מאוד מאוד משמעותיים, שמאפשרים לבתי הספר בפריפריה, בעיקר הגיאוגרפית, לצרוך שירותים גם עם מוסדות אקדמיים בארץ אבל לא רק.

יעל רון בן משה: אני אומרת את זה כמי שגרה בגליל, ילדיה מתחנכים במערכת החינוך הרגילה.

יעל רון בן משה: אם מערכת החינוך הכבדה, המסורתית, הצליחה לעשות איזה שהוא שינוי בתקופת הקורונה ולאפשר לילדים ללמוד גם מהבית, דברים שאולי לפני זה היו מצריכים נסיעה של ילד ממעלות תרשיחא או משלומי עד לטכניון, היום את חלק מהדברים אפשר לעשות מהבית.

יעל רון בן משה: היום המוסדות האקדמיים הצליחו גם בתקופה הזו לעשות את הקפיצה הזו, שהיא הרבה יותר משמעותית לנוכח הדברים שציינתי, גם עם משבר יוקר המחייה והדיור, וגם ההסתכלות על האוכלוסיות שאינן נגישות כפי המקרה של נועם.

יעל רון בן משה: אז, בבקשה, נציגי התאחדות הסטודנטים, תבחרו רק מי מדבר, שם ותפקיד.

תום נדיל: אני נציג התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות הארצית.

תום נדיל: אני מנהל את תחום האקדמיה וחבר במועצה להשכלה גבוהה ארבע עשרה.

תום נדיל: איתי נמצאים גם יושבי ראש של אגודות שבאו וידברו גם אחר כך ויציג קול נוסף של הסטודנטים והסטודנטיות הארצית.

תום נדיל: קודם כל, אני רוצה לברך את יושבת ראש הוועדה על הוועדה החשובה הזו, על ההתכנסות.

תום נדיל: אני בטוח גם שזה נושא שעולה כל הזמן, וכמו שאמרת יושבת ראש הוועדה, זה לא חדש ואני שמח שאמרת שאנחנו לא מתחילים פה מאיזו שהיא נקודת פתיחה ראשונה, אלא אנחנו בשיח שהוא מתמשך לאורך השנים.

תום נדיל: אני רוצה להגיד שאנחנו, כהתאחדות, רואים את כלל הגורמים פה משותפים, זאת אומרת זה לא איזו שהיא ועדה לעומתית.

תום נדיל: אנחנו בשיח שוטף גם עם החברים מות"ת, גם מהאוניברסיטאות ואנחנו מודים להם על שיתוף הפעולה.

תום נדיל: אני בטוח שביחד עם הוועדה הזו ובהמשך אנחנו גם נוכל להגיע להישגים, לשיפור ולקידום הדיגיטציה והרווחה של הסטודנטים בהיבט לזה.

תום נדיל: כמו שנועם כבר התחילה ואמרה, אנחנו מסתכלים על דיגיטציה בשלושה אספקטים.

תום נדיל: האספקט הראשון הוא אספקט ההוראה, איך אנחנו מעבירים את הידע באקדמיה ואיך אנחנו מצליחים להעביר אותו בצורה יותר דיגיטלית, יותר טובה.

תום נדיל: האספקט השני הוא אספק של היחס בין המרצה לסטודנט, איך נעשה הפידבק ביניהם, איך נעשה המשוב ביניהם, איך מצליחים לשפר את זה בהיבטים דיגיטליים.

תום נדיל: האספקט השלישי, שגם בו נועם כבר נגעה, הוא ההיבט של אדמיניסטרציה, מנהלה, ואיך נותנים קצת שירותים יותר טובים מהצד של הסטודנט, כמו גיליון הציונים שנאמר וגם נביא דוגמאות בהמשך.

תום נדיל: אני רוצה להתחיל רגע עם תחום ההוראה, כי הוא באמת התחום הכי מאסיבי, ובתחום של ההוראה בלמידה הדיגיטלית, אפשר לדבר הרבה.

תום נדיל: אני לא אכנס רגע לדקויות של למידה דיגיטלית, אני בטוח גם שאולי ייכנסו לזה בהמשך, שירה והחברים מות"ת.

תום נדיל: אבל, אני רוצה רגע לתת איזו שהיא תמונת מצב בשביל כולם על היתרונות של הלמידה דיגיטלית מהצד של הסטודנט.

תום נדיל: אז אנחנו עושים כל שנה סקר לסטודנט ושואלים אותם המון דברים.

תום נדיל: זה סקר גדול מאוד ורחב, שעונים עליו אלפי אם לא מאות סטודנטים, יש היום שלוש מאות חמישים אלף סטודנטים בישראל.

תום נדיל: מהסקר הזה אנחנו לומדים ומנסים להבין מה הצרכים של הסטודנטים.

תום נדיל: אז, סתם לדוגמא, בהקשרים של למידה דיגיטלית, שלושים וארבע אחות מהציבור בסטודנטיאלי אומרים שהם שינו את המעבר דירה שלהם, בעקבות למידה דיגיטלית.

תום נדיל: דיברת על יוקר מחיה, זה יוקר מחיה.

תום נדיל: סטודנט שבוחר לא לעבור דירה ויכול להישאר מהבית שלו וללמוד, זה חוסך לו את המעבר, כנ"ל לגבי תחבורה, תעסוקה שהסטודנטים אומרים שהם יכולים לעבוד בעוד עבודה, כי יש למידה דיגיטלית, היברידית והם יכולים ככה לתכנן את הזמן שלהם יותר טוב, לשכלל אותו וכו'.

תום נדיל: אני לא מדבר על זמן, עמידה בפקקים, דברים שעוד נציג פה ונעלה.

תום נדיל: אם אני מתכלל את כל זה, אז כמעט חמישים אחוז, והעלינו לכם את זה בנייר עמדה, מהסטודנטים אומרים שהם מעדיפים למידה שהיא למידה היברידית.

תום נדיל: זאת אומרת, היחס הפיזי בין הקמפוס לבין הבית הוא מאפשר להם את הוודאות, את הגמישות, את היכולת לנהל את החיים שלהם בצורה יותר טובה.

תום נדיל: אנחנו לא מדברים פה רק על מקוון, על למידה מקוונת, אלא רמה של למידה היברידית עם אמצעים דיגיטליים, פרונטליים, סינכרוניים, א-סינכרוניים וכל הדברים האלה.

תום נדיל: עכשיו, היינו בשבוע שעבר בכנס אקדמיה תעסוקה של כלכליסט, גם פרופסור מקורי יו"ר אתה תתייחס לנושא הזה ואני יודע שלות"ת יש תוכניות גדולות בנושא של הדיגיטציה, וכמו שאמרתי, אנחנו רואים אותם שותפים גדולים לכל התחום הזה.

תום נדיל: לכן, אנחנו יודעים מה מתוכנן.

תום נדיל: נגעתי באספקט הראשון של ההוראה, באספקט השני אנחנו מדברים על תחום של מרצה סטודנט.

תום נדיל: היום נעשים פידבקים בין המרצים והסטודנטים בתווי זמן סמסטריאלי פחות או יותר.

תום נדיל: אנחנו חושבים שהפידבק בין המרצה לסטודנט יכול לשפר את שני הצדדים, גם את המרצה וגם את הסטודנט, אם יהיה הערכה אוטומטית בכל מיני דברים כאלה.

תום נדיל: המרצה יכול לקבל פידבק על מה שהוא עושה, יכול להבין שהוא בכיוון הנכון, שהסטודנטים מבינים, מצד שני הסטודנטים יכולים להראות ולתת פידבק למרצה על המחקר שלו וכמה הם נמצאים בחומר או לא בחומר.

תום נדיל: בנושא האחרון של אדמיניסטרציה אני לא אגע, כי יהיו פה דוגמאות מהשטח וגם נועם כבר התחילה לגעת בזה, אבל אני חושב שזה נושא מאוד מאוד טכני ששם אנחנו יכולים לשפר את עצמנו הרבה הרבה מאוד.

תום נדיל: זהו, לסיכום, אני חושב שזו ועדה מאוד חשובה בנושא מאוד חשוב ואנחנו שמחים שיושבת ראש הוועדה מעלה אותו, ביחוד ביום הסטודנט, שכל היום בכנסת ובית מתעסקים בסדר יום סטודנטיאלי, ולכן זה מאוד מאוד חשוב ותודה רבה.

יעל רון בן משה: תודה לך, תום.

יעל רון בן משה: בבקשה, נציג נוסף של התאחדות הסטודנטים.

אייל נתן: שלום וברכה.

אייל נתן: אני יושב ראש אגודת הסטודנטים, המכרז האקדמי לב.

אייל נתן: חודש טוב.

אייל נתן: קודם כל, אני שמח מאוד מאוד להיות פה, תודה רבה ליושבת ראש הוועדה ותודה רבה על ההתאחדות על הצפת הנושא.

אייל נתן: בראשית דבריי אני רוצה גם כן להגיד בקשר להקלטות בחומרי הלימוד, באקדמיה בעצם אנחנו במרכז האקדמי גם חשים את זה, שישנם הרבה מרצים בעצם שמתנגדים שאנחנו נשתמש בהקלטות של שיעורים שהיו קיימים בשנים קודמות או דברים כאלה, לכן אנחנו נשמח מאוד שהדבר הזה יותר יתאפשר, יותר ישחררו את זה וייתנו לנו להשתמש בהקלטות חופשי.

אייל נתן: אני יכול להגיד גם שבעבודה משותפת שלי עם מרכז לקידום ההוראה, אנחנו עובדים כרגע על בעצם קידום הלמידה ההיברידית.

אייל נתן: לצורך העניין, אני גם כן סטודנט למדעי המחשב, וברוב הקורסים שלנו של מתמטיקה צריך באמת יותר את הלוח.

אייל נתן: כי, מתמטיקה ניכרת יותר בכתיבה, אבל ישנם הרבה קורסים של תכנות, שבהם מספיק מצגות וכו'.

אייל נתן: אז, צריך בעצם להוריד את כל הלוח הענק הישן ולהשתמש יותר במסכים יותר גדולים, בפלזמות לטובת הסטודנטים ואלו דברים שאנחנו כרגע עובדים על מנת להכניס לקמפוס אצלנו, במכון לב.

אייל נתן: אני אשמח שזה יהיה גם כן משהו יותר ארצי.

אייל נתן: בקשר לנסיעה בעצם של הסטודנטים, גם כן יש אצלנו בעיה של תחבורה מאוד רצינית, אנחנו כן מנסים לעבוד על זה ביחד עם ראש העיר משה לאון ובשיתוף פעולה גם כן עם יושב ראש אגודת הסטודנטים של העברית.

אייל נתן: חשוב לנו מאוד שיהיה אוטובוס נגיש לסטודנטים שמגיעים מבית אל או מכל מיני אזורים שהם מחוץ לקו הירוק, והם טורחים מאוד לפחות שעה בבוקר, לכן זה גם כן נושא שהוא מאוד מאוד חשוב לנו.

אייל נתן: בנוסף, ישנו עוד נושא של החומרים המקוונים שהם עדיין לא מספיק, לצורך העניין, יש לי חומרים שאולי הם לא קריטיים על מנת להצליח בקורס, אבל הם מאוד חשובים.

אייל נתן: לצורך העניין, יש כל מיני ספרים שעליהם בנוי הקורס, של האוניברסיטה הפתוחה או של אוניברסיטאות האחרות, שהם קיימים בספריה ולא באופן מקוון, והסטודנטים שלנו בעצם מתייאשים מלהשתמש בזה.

אייל נתן: לכן, מה שנקרא, הם עושים ממש את הבסיס של הבסיס רק על מנת לעבור את הקורס, לסמן וי ולהמשיך הלאה, אז נשמח מאוד שזה יטופל, תודה רבה.

יעל רון בן משה: אם אנחנו כבר נפגשים, אתה יכול לתת כמה מילים על מכון לב?

אייל נתן: בוודאי.

אייל נתן: בפגישה שהייתה לי עם שופט פלילי מאוד בכיר במדינה, הוא שאל אותי, איפה אתה לומד, אמרתי לו מרכז האקדמי לב, אז הוא אומר לי, מה זאת אומרת, אז אתה הטכניון של הציבור הדתי בעצם?

אייל נתן: אנחנו הסיירת, ככה הוא מגדיר אותנו.

אייל נתן: זה מקום נהדר, מדובר על אנשים שבאים, עושים ומשקיעים את הזמן שלהם ללימודים, זה שילוב של תורה ועבודה.

אייל נתן: יש לנו בית מדרש, לימודים מתשע בבוקר עד אחד בצהריים של סטודנטים שחשוב להם גם השילוב הזה שלתורה ואז עבודה.

אייל נתן: בעצם הלימודים האקדמיים משתיים וחצי בצהריים עד שבע וחצי, אלו לימודים מאסיביים, מאוד נוקשים.

אייל נתן: רוב הסטודנטים אצלנו הם סטודנטים להנדסה.

אייל נתן: הבוגרים של החברות הגדולות במשק בעצם בהיי-טק, אם זה אינטל, את יכולה לראות את זה.

אייל נתן: אחרי האוניברסיטאות, נמצאת בעצם המכללה של המרכז האקדמי לב.

אייל נתן: יש לנו גם קמפוס של בנים ושל בנות, אלו בעצם אנשים שמגיעים ללמוד אצלנו מתוך כך שהעניין של הדת חשוב להם, אבל מצד שני חשוב להם גם כן להשקיע בלימודים האקדמיים ולהיות חלק מהתעשייה.

אייל נתן: אתמול הייתה לנו הנחת אבן הפינה של מכון טל, קמפוס טל, שבעזרת השם יוקם צמוד אלינו, ראש העיר כיבד אותנו וכולם הגיעו.

אייל נתן: יש לנו גם את קמפוס לוסטינג ברמת גן, גם כן מבחר של בנים חרדים ואני גאה לייצג אותם.

יעל רון בן משה: יופי.

יעל רון בן משה: שמחתי לשמוע, אני מודה שלא הכרתי את לעומק.

יעל רון בן משה: אני מכירה ברמת הכותרת, תודה.

אייל נתן: לומדים מדעי המחשב, לומדים - - -

יעל רון בן משה: אתה יודע להגיד כמה סטודנטים יש?

אייל נתן: כן.

אייל נתן: אנחנו בסך הכל, ביחד עם הבנים והבנות בכל המרכז האקדמי לב, סביב הארבע וחצי אלף סטודנטים.

יעל רון בן משה: אני מבינה שאתם מגמת גדילה, אם בונים קמפוס חדש.

אייל נתן: כן.

אייל נתן: עולים וגדלים, ברוך השם.

יעל רון בן משה: יופי.

יעל רון בן משה: בשורה טובה, עוד רק התחלנו, יישר כוח.

יעל רון בן משה: נציגים נוספים של אגודות הסטודנטים, התאחדויות הסטודנטים.

יעל רון בן משה: בואו רק תעשו חילוף מהיר.

יעל רון בן משה: אני לא מזהה, אז אם אחר כך תוכלו להגיד מאיפה אתם ואני אתן את רשות הדיבור.

מתן כרמי: דבר ראשון, תודה רבה.

מתן כרמי: אני יושב ראש אגודת הסטודנטים רופין.

מתן כרמי: תודה ליושבת ראש הוועדה, שככה הגיעה לפה ולהתאחדות.

מתן כרמי: אני רוצה להציף שלושה נושאים, הנושא הראשון הוא פתיחת מחברות.

מתן כרמי: מה שקורה היום לאחר הבחינה שלנו, הבחינה בעצם נסרקת, מגיעה אלינו, כל אחד עם המודל, עם ה-Learn Net, כל אחד באתר אינטרנט שלו שקשור למכללה.

מתן כרמי: יש הרבה מאוד מרצים שרוצים שפתיחת המחברות תהיה באופן פיזי, שאנחנו מגיעים אליהם ועוברים איתם.

מתן כרמי: המחברת היא מחברת סרוקה, הם יכולים להעלות ואנחנו יכולים להגיש ערעור.

מתן כרמי: בסוף להביא אותנו תוך כדי תקופת המבחנים, ליום שלם לחכות בתור לפתיחת מחברות, זה משהו שבאופן אישי מצחיק אותי.

יעל רון בן משה: אם זה מצחיק, אז זה עוד בסדר.

מתן כרמי: כן, אנחנו במצב טוב.

יעל רון בן משה: אבל זה מקשה מאוד על הסטודנטים.

מתן כרמי: זה מקשה מאוד בתקופת מבחנים.

מתן כרמי: אני יכול להעיד שבסמסטר הזה יש לי שמונה מבחנים בחודש, אני לא יודע איך תוך כדי השמונה מבחנים בחודש אני אוכל לבוא ליום שלם, על מנת לדבר עם המרצה, כאשר אני יכול לעשות את זה בעצם בבית, תוך כדי שאני לומד, באינטרנט, במחשב.

מתן כרמי: הדבר השני הוא לוחות חכמים.

מתן כרמי: רוב הסטודנטים היום נמצאים עם אייפדים או לפטופים, הלוחות לא מממשים את הצורך שלנו, כי בסוף סטודנט כותב גם באייפד, מעתיק מהלוח, הוא פחות מקשיב ומרוכז.

מתן כרמי: אם יהיו לוחות חכמים שבסוף יכולים לשלוח לנו את מה שהיה כתוב על הלוח, אז זה יהיה מצוין לסטודנטים.

מתן כרמי: זה עשה מאוד יפה כאשר היה לנו את הזום ועם ה-Whiteboard שאחרי זה המרצים העלו.

מתן כרמי: אני אברך את היוזמה של להתחיל לעשות לוחות חכמים גדולים.

מתן כרמי: הדבר השלישי הוא סוג של סיפור אישי.

מתן כרמי: אני משרת מילואים פעיל, ולצערי בשנה הראשונה שלי, עכשיו בשנה הזו, אני פחות עושה מילואים, כיוון שלי באופן אישי נורא קשה להשלים את החומר.

מתן כרמי: אין לי הרצאות מוקלטות, אני צריך באמת לעבור חבר חבר וככה לגרד את החומרים.

מתן כרמי: אני חושב שזה יהיה מבורך מאוד אם מרצים כן יסכימו להעלות את ההקלטות שלהם, אם כן יהיה יותר גישה לחיילי המילואים, לדוגמא, יש לנו עכשיו חודש שלם של תרגיל.

מתן כרמי: למזלי, אני יצאתי מיחידה שאני יכול להגיד גם לא, אני עמוס והם יבינו אותי.

מתן כרמי: אני סיימתי ביחידת הלוט"ר, ולמזלי אני פה.

מתן כרמי: אבל, יש לנו הרבה מאוד סטודנטים שגם פנו אליי שיש להם חודש שלם תרגיל, בקרוב תקופת מבחנים ואין להם איך להשלים את החומר.

מתן כרמי: אני יכול להעיד שרופין כן נותנים שעתיים עזר על כל יום, אבל עדיין זה לא מספיק, אנחנו נכנסים לתקופת מבחנים וזה תוך כדי הלמידה.

מתן כרמי: זהו, תודה רבה.

יעל רון בן משה: אתה יכול כן להגיד כמה מילים על המרכז האקדמי רופין?

יעל רון בן משה: לדוגמא, מאיפה מגיעים הסטודנטים, האם יש תחבורה ציבורית?

יעל רון בן משה: זה כן מוסד אקדמי שאני מכירה, אז אם אתה רוצה להתייחס לזה.

יעל רון בן משה: כי, זה קשור קשר ישיר להנגשת הלמידה וליכולת לסייע לסטודנטים בתשתיות וטכנולוגיות שכבר קיימות.

יעל רון בן משה: אני עוד לא מתייחסת על הדברים שאתה ציינת על לוח חכם ודברים שאולי לא קיימים כרגע.

יעל רון בן משה: אני מתייחסת לתשתיות הקיימות שהיה בהן שימוש בזמן הקורונה.

יעל רון בן משה: אז, כן אם אתה יכול להגיד משהו על המרכז האקדמי רופין, דרכי הגעה ומאיפה מגיעים הסטודנטים.

מתן כרמי: אז, דבר ראשון, הסטודנטים ברובם מגיעים באמת מרוב אזור השרון והצפון.

מתן כרמי: אפשר למתוח סוג של קו מאזור תל אביב עד כל הקריות.

מתן כרמי: התחבורה הציבורית היא לא נגישה.

מתן כרמי: בדיוק שבוע שעבר עשינו סקר על התחבורה הציבורית, כי אנחנו רוצים להנגיש כמה שיותר תחבורה.

מתן כרמי: אנחנו הרי נמצאים על כביש ארבע, שזה כביש מאוד ראשי בישראל ועדיין התחבורה לא יעילה, אם זה מרכבת נתניה, שאנשים צריכים לקחת שני קווים, או שיש לנו קו שמקיף את כל המושבים מסביב.

מתן כרמי: את אמרת שאת מכירה את האזור, אז את תביני.

מתן כרמי: בנוסף, הקו מחדרה הוא בעצם מגיע מחיפה, זה חיפה פתח תקווה, קו 921 שעובר את כל הערים עם כל התחנות המרכזיות ויש פקקים בבוקר.

מתן כרמי: אז, גם יש לנו חוסר בזמנים, כאילו אין מספיק זמנים לאוטובוסים, הם לא יוצאים על פי המערכת שעות וכו'.

מתן כרמי: בנוסף, רוב האוטובוסים עוצרים בכביש ארבע, שעל זה קטונתי על להתלונן על זה, כי זו רבע שעה של הליכה ואנחנו נהיה חזקים, אבל בסוף סטודנט, לצערי, הם אומרים נוחות ויוצאים עם הרכב.

יעל רון בן משה: אוקיי.

יעל רון בן משה: היה לי כן חשוב להדגיש את הנקודה הזו, מכיוון שפעמים רבות אנחנו מוצאים, במוקדים של קבלת החלטות, אנשים שהתמונה שיש להם בראש לגבי אקדמיה היא סטודנט שגר במעונות והולך חמש דקות ברגל לקמפוס.

יעל רון בן משה: עבור אלפי סטודנטים בישראל זה לא המצב, בטח אם אנחנו מדברים על קמפוסים או מוסדות אקדמיים שלא נמצאים בלב הערים, כמו המרכז האקדמי רופין, אבל אנחנו יכולים להתייחס גם לתל חי, למכללת גליל מערבי ובדרום יש את המכללות ששם נמצאות ושואבות סטודנטים רבים, צעירים רבים שמגיעים לגור באזורים האלה, שאנחנו כמדינה רוצים לעודד אותם ללכת לגור במקומות האלה, גם בצפון, גם בדרום, גם באזור השרון, דווקא לצאת מתל אביב.

יעל רון בן משה: אבל, איך הם חווים את האתגר הזה שבשביל לראות מחברת מבחן, הם צריכים עכשיו לקחת יום חופש מהעבודה ולהתחיל לנסוע.

יעל רון בן משה: שוב, יכול להיות שאפשר להגיד בסדר, הסטודנט היה צריך לקחת את זה בחשבון לפני שהוא נרשם ואני אומרת, בואו נראה אם אנחנו יכולים להקל בטכנולוגיות הקיימות.

יעל רון בן משה: לכן, גם חשוב להתייחס באמת לאותו סטודנט שגר לא ממש במעונות שעל אוניברסיטת תל אביב או על הטכניון.

יעל רון בן משה: אז, תודה רבה.

יעל רון בן משה: אתה רצית להגיד משהו.

יעל רון בן משה: אפשר להירשם לדיבור, אבל אני רוצה לשמוע אותו בבקשה.

עמית סבן: שלום לכולם.

עמית סבן: אני יושב ראש ומנכ"ל עמותת נוער לנוער, שנותנת מענה לנוער בסיכון שסובלים מחרם ושיימינג, בנוסף אני סטודנט למשפטים ועוזר ראש מחלקת הרווחה באגודת הסטודנטים שערי מדע ומשפט.

עמית סבן: שני נושאים, אני אמקד אותם ממש בקצרה, הנושא הראשון שאני רוצה להעלות הוא העניין של מעונות הסטודנטים.

עמית סבן: אני כסטודנט פניתי למעונות הסטודנטים שמנהלת חברת נכס, שזה גם של אוניברסיטת תל אביב וגם, נקרא מעונות ברושים, מעונות איינשטיין ואני נחרדתי.

עמית סבן: אני נכנסתי לשם, אני ביקשתי להשכיר חדר וביום שמראים לך את זה, משהו כמו חודש לפני, ואז אתה בא לחתום.

עמית סבן: במסגרת החתימה אתה צריך גם לתת ערבון של אלף שמונה מאות שקלים למעשה ולשלם כל חודש את השכר.

יעל רון בן משה: זה קשור לנושא הדיון?

עמית סבן: זה קשור לפניות ציבור.

יעל רון בן משה: לא.

יעל רון בן משה: הוועדה היא ועדה לפניות הציבור, הדיון הוא בנושא הדיגיטל או מודלים היברידיים באקדמיה.

עמית סבן: אז אני אתייחס לנושא הזה?

יעל רון בן משה: רק לנושא הזה.

עמית סבן: אוקיי, מאה אחוז.

עמית סבן: את זה אני אעלה במקום אחר אולי.

עמית סבן: אז, ככה, אני רוצה להתייחס לנושא הדיגטלי של תוכנות התומקס, שבהם תלמידים רבים נבחנים.

עמית סבן: אני חושב שהתוכנה הזו לקויה בחסר ואני גם אסביר.

עמית סבן: הרבה סטודנטים שיש להם לקויות למידה או סטודנטים שמבקשים דווקא לא להיבחן בתומקס, הם מבקשים להיבחן פרונטלית, האוניברסיטאות והמכללות מונעת מהם לעשות את זה.

עמית סבן: עכשיו, לי, למשל, אני גם למדתי בפתוחה מספר קורסים במשפטים, והייתי ממש צריך להילחם מול האוניברסיטה הפתוחה ומול המערך האקדמי שם, המחלקה שמתעסקת בטוהר הבחינות, לבקש להיבחן פרונטלי.

עמית סבן: לא הגיוני שיש קורסים מסוימים בתקופת הקורונה, שכן ניתנו להם אפשרות להיבחן פרונטלי וקורסים שלא ניתנו להיבחן פרונטלי.

עמית סבן: אני חושב שאם כבר עושים משהו ויש סטודנט, למשל, עם לקויות למידה, אז צריך להתחשב בו, וצריך כן לאפשר לו את התנאים המינימליים על מנת שהוא יוכל להצליח בצורה מיטבית.

עמית סבן: לא ייתכן שאוניברסיטאות ומכללות לא תמיד מאפשרות את זה.

עמית סבן: אני באמת קורא לך מפה, חברת הכנסת יעל רון, באמת לנסות לטפל בנושא הזה ואני מאוד מודה לך על זכות הדיבור ולכולם.

יעל רון בן משה: בסדר גמור.

יעל רון בן משה: הערה מאוד חשובה, אני אציין את זה, כי הוועדה הזו עוסקת לא מעט בנושא של דיגיטציה בשירותי הממשלה וארגוני סמך.

יעל רון בן משה: אנחנו זוכרים שככל שאנחנו רוצים להאיץ את הדיגיטציה בשירותים רבים, גם בממוסד לביטוח לאומי, במכוני רישוי, בבנקים ובאמת במוסדות רבים, לא לשכוח מאחור אוכלוסיות שיש להן אוריינות דיגיטלית נמוכה מכל מיני סיבות.

יעל רון בן משה: זה יכול להיות בגלל לקויות למידה, בהקשר של הדיון הזה, וזה יכול להיות בגלל גיל, אנשים שפחות נגישים, פחות פתוחים כבר ללמידה של הדיגיטציה, זה יכול להיות בגלל ציוויים דתיים כאלה ואחרים, אנשים שאין להם טלפון חכם או אין להם גישה לאינטרנט.

יעל רון בן משה: אז, זו הערה מאוד חשובה, שגם אם אנחנו דוחפים את האקדמיה ללכת לכיוון של הדיגיטציה, זומים ולמידה מרחוק, לא לשכוח שיש אוכלוסיות שדווקא הקשר הפרונטלי, האישי, הישיר הוא חשוב.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

יעל רון בן משה: נעבור לסבב התייחסויות.

ניצה דוידוביץ: שלום.

ניצה דוידוביץ: אני מאוניברסיטת אריאל, אני עוסקת בתחום של קידום ההוראה והערכת איכות, אבל אני גם בכובע כאן של יושבת ראש הפורום לקידום ההוראה בכל המוסדות, גם אלה שהיו.

ניצה דוידוביץ: ישנם מרכזי הוראה, נמצא פה ידידי פרופסור פלמון מהעברית, שעומד בראש היה"ל, שזה בעצם מרכז להוראה גדול.

ניצה דוידוביץ: צריך לומר, ואני אומרת את זה גם לסטודנטים, צריך להוקיר את ראשי המרכזים שעשו פה באמת עבודה ותכללו את כל האירוע הזה.

יעל רון בן משה: בהחלט.

ניצה דוידוביץ: הדבר הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

ניצה דוידוביץ: ראשי המרכזים משלבים בעבודה שלהם גם מחקר וגם אנחנו מלווים את הנושא הזה ממחקר.

ניצה דוידוביץ: ההבדל בין סקר לחקר הוא שאתה יודע בסקר כמה אומרים מה.

ניצה דוידוביץ: במחקר ניסינו באמת לבדוק לעומק אתה קשרים בין הדברים, למשל, החתך הסוציואקונומי, למשל למחלקות לימוד, לנסות ללמוד דברים עם נשים, עבודה או לא עבודה, דברים שונים בעניין הזה.

יעל רון בן משה: ומה למדתם?

יעל רון בן משה: אם את יכולה לחשוף את הנתונים.

ניצה דוידוביץ: אז אני אומר, אז קודם בתקופת הקורונה עצמה ליווינו את זה במספר מחקרים, וראינו שבאמת הנושא הזה של נוחות תופס, זה תופס גם מרצים.

ניצה דוידוביץ: אנחנו עשינו גם השוואות מה חושבים המרצים, מה חושבים הסטודנטים.

ניצה דוידוביץ: הנושא של נוחות הוא נושא מאוד מאוד משמעותי בדברים שאומרים הסטודנטים, וצריך לומר את האמת גם מרצים, כולנו למדנו, למדנו גם לנהל ישיבות, צריך לומר את האמת, וזה חוסך זמן בלתי רגיל, זה נושא אחד.

ניצה דוידוביץ: הנושא השני, היה הנושא החברתי, בקורונה עצמה ארבעים אחוז מהסטודנטים אמרו שהנושא החברתי חסר להם, השיח החברתי וכו'.

ניצה דוידוביץ: כאשר בחנו את החזרה לקמפוס במהלך הסמסטר הראשון השנה, אז אפילו הצד החברתי ירד, אני מוכרחה לומר את זה וזה אפילו הפתיע אותנו.

ניצה דוידוביץ: בהקשר הזה אני רוצה לומר כמה דברים, ראשית, צריך להבין, דיגיטציה הוא כלי ואנחנו שם, צריך לומר, גם חברי הסגל, סדנאות, המרצים עברו וכו'.

ניצה דוידוביץ: אבל, הדיגיטציה שינתה קודם כל, לטעמי, כלומר לא הדיגיטציה הסיפור, אלא ההוראה, הלמידה ובכלל ההשכלה הגבוהה.

ניצה דוידוביץ: יש פה צומת דרכים, אנחנו פה נמצאים בצומת דרכים כל כך משמעותית.

ניצה דוידוביץ: מה ההשלכות של הנושא הזה?

ניצה דוידוביץ: כי זה קודם כל, לחשוב מה הערך המוסף שלנו כמרצים.

ניצה דוידוביץ: את אמרת, ומאוד נכון, למדנו שאפשר לקבל חומר, מבחינת הידע עצמו, אפשר לקבל אותו בדרך אחרת.

ניצה דוידוביץ: זה מחייב אותנו כמרצים לחשוב על תוצרי הלמידה שלנו, על דרכי הערכה שלנו, מה אנחנו רוצים שיקרה לסטודנט שלנו?

ניצה דוידוביץ: אני יכולה לומר ששינינו את דרכי הערכה.

ניצה דוידוביץ: פרזנטציות לסטודנטים, ללמד אותם לדבר בפני אנשים וכו', לא רק לעבוד על פרזנטציה גם להציג.

ניצה דוידוביץ: זה דרש באמת דברים רבים שאני לא אכנס אליהם כרגע.

ניצה דוידוביץ: במובן הזה הקורונה, הדיגיטציה עשתה טלטלה מאוד מאוד גדולה לגבי תפקיד המרצה, כמנחה וכו'.

ניצה דוידוביץ: אבל, אני גם רוצה להציע חשיבה חדשה, שהדיגיטציה היא איננה גוזל זמן, כלומר זה שהסטודנטים מגיעים לקמפוס זה לא גזול זמן, אלא המרצה עוזר למקד את החומר והוא מנחה.

ניצה דוידוביץ: עד שאתה נכנס לאתרים והסטודנטים הוכיחו אוריינות דיגיטלית, הם יודעים נהדר, אני ראיתי את זה גם בעבודות.

ניצה דוידוביץ: הם יודעים להיכנס ולמצוא את החומרים.

ניצה דוידוביץ: אבל, העבודה המשולבת של המרצה ביחד עם הסטודנטים היא מאוד חשובה.

ניצה דוידוביץ: לכן, במרכזי ההוראה, אני חושבת שאחד הדברים שהיו מאוד חשובים זה לנסות לתכלל, מה שנקרא, סדירויות שמשרד החינוך שכל כך אוהב להשתמש.

ניצה דוידוביץ: כלומר, כמה אנחנו רוצים דיגיטציה, שאלת המינונים, היא השאלה המרכזית שבעצם מונחת לפתחנו.

יעל רון בן משה: לפתחכם ולפתחו של שוק העבודה, לדוגמא.

ניצה דוידוביץ: בדיוק.

יעל רון בן משה: מקומות עבודה שאומרים תבואו יומיים, שלושה ימים תהיו בבית או בתמהיל אחר.

ניצה דוידוביץ: בדיוק, אז זה באמת הנושא המאוד משמעותי.

ניצה דוידוביץ: אני גם אומרת שזו טלטלה בתחום ההשכלה הגבוהה, כי היום יש הרבה מאוד קורסים בחוץ.

ניצה דוידוביץ: הטכניון יש לו קורסים בחוץ, בכלל אני יכולה להזכיר, יש את ה-Mooc למיניהם וכו', ועכשיו המיזם של מה שהמל"ג מוביל וכו', שהדברים יהיו בחוץ.

ניצה דוידוביץ: יחד עם זאת, אני אומרת בואו נשים גם כמה סימני קריאה קטנים או גדולים, הכל בעיני המתבונן, אבל צריך לומר אותם.

ניצה דוידוביץ: הדבר הראשון, הוא הנושא הזה של איך לומדים ומה היא למידה.

ניצה דוידוביץ: פעם חשבו שאם התלמידים מצלמים את החומרים, אז אוקיי זו למידה.

ניצה דוידוביץ: אם אנחנו, ההרצאה שלנו, היא בסופו של דבר אוסף של תמונות, מצלמות או כל הדברים האלה, זה נורא ואיום.

יעל רון בן משה: נכון.

ניצה דוידוביץ: הנושא של להיות או להיות, תסמונת דני דין, כלומר אני כביכול נמצא אבל בעצם אין מצלמה, אין קול, למי אנחנו מדברים?

ניצה דוידוביץ: אני הייתי כבר בקורסים שהיו למעלה ממאתיים סטודנטים, אבל היו ארבע עשר סטודנטים בפועל שאיתם היה אפשר לדבר.

ניצה דוידוביץ: צריך להבין גם מה הדברים הפחות טובים שקרו.

יעל רון בן משה: גברתי, האם אחרי שנתיים שאנחנו באירוע שהקורונה כפתה עלינו, היה כבר אפשר למצוא בכל זאת את הפתרונות - - -

ניצה דוידוביץ: כן, בוודאי.

יעל רון בן משה: לדוגמא, שאם סטודנט נמצא בלי מצלמה, בלי שם זיהוי, אז זה לא ייחשב לו כנוכחות, לדוגמא?

ניצה דוידוביץ: בוודאי.

ניצה דוידוביץ: הדבר האחרון שאני אגיד, גם בסימני הקריאה, הוא הנושא של המסחור.

ניצה דוידוביץ: אפשר גם לנתח את זה, אני לא אכנס לזה כרגע, ישנה תופעה גם של מסחור, של חברות חיצוניות.

ניצה דוידוביץ: זה בסדר גמור, שאנשים קמים בבוקר ורוצים לעבוד, אבל נכסנו חברות מסחריות לכל הנושא הזה, כי למדו שזה שוק לכל דבר ועניין.

ניצה דוידוביץ: אנחנו צריכים להיזהר באקדמיה לשמור את המותג האקדמי, כי אקדמיה זו שפה, זו דרך חשיבה ודרכי ביקורת וכו'.

ניצה דוידוביץ: אני חושבת שבמובן הזה, כל שרציתי לומר, שאנחנו בצומת ענקית מהרבה מאוד היבטים שאת חלקם אמרתי ואת חלקם לא.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

יעל רון בן משה: בבקשה, אדוני.

יצחק צחי מילגרום: אני סגן נשיא מכללת הדסה ומייצג את ועד ראשי המכללות הציבוריות – ור"מ.

יעל רון בן משה: אתה רוצה רגע להגיד משהו על מכללת הדסה לפני?

יצחק צחי מילגרום: בשמחה, זה מתקשר לדברים שאני אומר.

יצחק צחי מילגרום: שוב אני אומר, אני מייצג את ור"מ, גם עשינו סקר בקרב מכללות ור"מ, על מנת לראות את הדברים לקראת הישיבה של היום.

יצחק צחי מילגרום: מכללת הדסה נמצאת במרכז ירושלים, ממש מרכז ירושלים ברחוב הנביאים.

יצחק צחי מילגרום: יש בה כארבעת אלפים חמש מאות סטודנטים פלוס מכינות.

יצחק צחי מילגרום: הייחוד של המכללה הוא שיש בה כעשרים אחוז סטודנטים מהחברה הערבית, חלק גדול ממזרח העיר שאנחנו מלמדים אותם ממש.

יצחק צחי מילגרום: הם בוגרי תאוג'יהי – תכנית הלימודים הפלסטינית, שאנחנו מלמדים אותם עברית מאל"ף, וברוך השם הם מצליחים מאוד.

יצחק צחי מילגרום: סתם לצורך העניין, אם שומעים ברדיו או בטלוויזיה את הכתב סולימאן מסוודה, שהוא הגיע אלינו בלי לדעת מילה בעברית ולמד אצלנו תקשורת, ואני חושב שהדברים האלה מדברים בעד עצמם.

יצחק צחי מילגרום: יש לנו מאות כאלה לאורך השנים.

יצחק צחי מילגרום: בנוסף, עשרים אחוז סטודנטים מהחברה החרדית, בשני קמפוסים נפרדים, קמפוס לגברים וקמפוס לנשים שלומדים מקצועות כמו ביוטכנולוגיה, תקשורת, מדעי המחשב, עבודה סוציאלי, אופטומטריה וכל הדברים שאנחנו מלמדים אצלנו בקמפוס.

יצחק צחי מילגרום: אנחנו מכללה ואנחנו בתפיסה של מכללה, שסטודנט מסיים את הלימודים, צריך שיהיה לו מה לעשות עם זה.

יצחק צחי מילגרום: גם אם הוא לומד תקשורת, הוא לומד בכיוונים מעשיים, אלו דברים חשובים כי יש להם השלכה על מה שאנחנו מדברים כאן, באיזו מידה הדברים יכולים להתבצע מרחוק ובאיזו מידה הדברים צריכים להתבצע בקמפוס.

יצחק צחי מילגרום: בנוסף, יש לזה השלכה נוספת, שאנחנו מרגישים בה וגם במכללות אחרות וחווינו אותה מאוד חזק במהלך השנתיים של הקורונה, זה שיש לנו סטודנטים שמגיעים ממקומות שאין להם נגישות בכלל חלקם לחשמל.

יצחק צחי מילגרום: אפילו בכפרים מבוססים בירושלים, צור באהר וכדומה, חלק מגיעים אומרים אצלנו אין חשמל בשכונה, אז איך אתה רוצה שאני אלמד?

יצחק צחי מילגרום: היינו צריכים לספק להם את כל האמצעים, גם בזמן הסגרים הכי קיצוניים אנחנו אפשרנו להם להגיע לקמפוסים ללמוד.

יצחק צחי מילגרום: אותו דבר בקמפוס החרדי מכל מיני סיבות או שאין אינטרנט או שאי אפשר להביא וכן הלאה, או כאלה שמבחינה עקרונית לא מחזיקים בבית אינטרנט.

יצחק צחי מילגרום: היינו צריכים לתת להם את הפתרונות וזה לא פשוט, כלומר לבוא ולהציג את זה כאילו כל האוכלוסייה, דברים פתוחים, יש גישה לכולם, לאוכלוסיות שאנחנו במודע, באידיאולוגיה, בעיקרון מעוניינים בהם כחלק מהאקדמיה, הדברים האלה לא פשוטים.

יצחק צחי מילגרום: הזכרתם פה פריפריה, הזכירו את הגליל המערבי, אני יש לי פה סקר שעשינו בקרב כל המכללות.

יצחק צחי מילגרום: למשל, בגליל המערבי רוב הסטודנטים רוצים להגיע לקמפוס, שזה מעניין, זה רחוק.

יצחק צחי מילגרום: אם יש מקום שאי אפשר להגיע אליו הוא גליל מערבי, אז זו דוגמא פשוטה.

יעל רון בן משה: זו מכללה מאוד נגישה לתחבורה ציבורית.

יצחק צחי מילגרום: כן, אבל עדיין סטודנטים רוצים להגיע לקמפוס.

יעל רון בן משה: אני מבינה גם למה, אני מכירה את זה.

יצחק צחי מילגרום: זה משתנה.

יצחק צחי מילגרום: אני מבקש עוד כמה דברים, באמת בנקודות, דבר ראשון אני ממשיך את הדברים שאני אציין, אני מבקש לערער על הביטוי שהשתמשו בו כמה סטודנטים, העניין של להעביר ידע.

יצחק צחי מילגרום: אנחנו לא מעבירים ידע.

יצחק צחי מילגרום: יש כאלה, יש מקומות שמעבירים ידע, אני חושב שזו לא המטרה של האקדמיה, ואנחנו צריכים לעזור לסטודנטים שלנו לייצר את הידע, להבנות לעצמם את מה שהם לומדים.

יצחק צחי מילגרום: אני חושב שהדברים האלה חשובים, גם הסמנטיקה חשובה בהקשר הזה, יש לה השלכות רבות על איך מלמדים.

יצחק צחי מילגרום: דבר שני שאני חושב שחייבים לעשות, כתוצאה מהדבר הזה ואנחנו בדברים האלה עוד לא הגענו לחשיבה יותר מדי מעמיקה, אבל אנחנו בהחלט מינינו צוות של ראשי המכללות לדון בזה גם מול המל"ג ות"ת, מה הוא שיעור, כיצד מוגדר שיעור.

יצחק צחי מילגרום: עדיין בהגדרות של מל"ג שיעור הוא נוכחות מורה וסטודנטים ארבעים וחמש דקות או שעה, אחד מול השני, ככה זה מוגדר.

יצחק צחי מילגרום: יש לנו השלכות גם אצלנו, ותיכף אני אזכיר את זה, בכל העבודה שלנו אל מול הוועדים.

יצחק צחי מילגרום: הדברים האלה הם חשובים ויצטרכו לתת את הדעת כיצד אנחנו מגדירים את זה בצורה אחרת.

יצחק צחי מילגרום: שוב, זה יותר פשוט להגדיר את זה אצלנו, אבל פה נכנס באמת כל העניין של הסכמי עבודה, של עבודה אל מול המרצים, מול ועדי המרצים וכאן מתחילות הבעיות.

יצחק צחי מילגרום: אני הייתי שותף לכל הדיונים על הסכמי העבודה וכל השביתות שהיו במכללות בשנים האחרונות, לצערי.

יצחק צחי מילגרום: הנושא הזה של קניין רוחני הוא נושא שלא נפתר.

יצחק צחי מילגרום: כלומר, בהסכם העבודה שלנו מ-2019 עם הוועד של הסגל הבכיר, כתוב במפורש שהנושא הזה של קניין רוחני לא נכלל ולא נפתר בהסכם העבודה והוא פתוח.

יצחק צחי מילגרום: כלומר, יכולה להיות מחר שביתה של מרצים בכירים בנושא הזה, רק בגלל העובדה שאין הגדרות והסכמות על הנושא הזה והדברים האלה עלו.

יצחק צחי מילגרום: אצלי במכללה ביום הראשון של הקורונה וגם אחר כך, באתי והצהרתי בפני כולם, אנחנו לא נעשה שום דבר נגדכם, לא נעלה שום דבר שמרצה לא רוצה.

יצחק צחי מילגרום: הדבר הזה, שוב, גם עקרונית, לא יהיה תחליף למרצה.

יצחק צחי מילגרום: ההוראה הדיגיטלית, זה שהקלטנו מישהו זה לא תחליף למרצה, מכיוון שאנחנו מאמינים בעיקר מכללה, ואני יודע שזה נכון לגבי המכללות, ביחס אישי, בקשר מרצה סטודנט.

יצחק צחי מילגרום: אני אספר לך סיפור קטן, במרכז לאיכות ההוראה שלנו העובדים גם נכנסים, בין השאר, לשיעורים, נרשמים כסטודנטים לשיעורים, על מנת לעקוב אחרי השיעורים ולעזור למרצים, כמובן בידיעת המרצים.

יצחק צחי מילגרום: אז, מרצה מצלצל לאחת העבודות, ואומר רגע סליחה, את רשומה לקורס שלי, אני לא מזהה אותך ולא ראיתי אותך בשיעורים, למה את לא מגיעה לשיעורים?

יצחק צחי מילגרום: כלומר, בדיגיטלי.

יצחק צחי מילגרום: המעקב שלנו, הקשר, הוא כמעט ברמה שבועית וזה חשוב לנו.

יצחק צחי מילגרום: כלומר, אנחנו לא יכולים לשפוך את התינוק עם האמבטיה.

יצחק צחי מילגרום: אנחנו מאוד בעד הוראה דיגיטלית, אבל תוך שמירה על כיתות קטנות, לא Mooc, זה לא מתאים לנו, אלא כיתות קטנות, קשר של המרצה עם הסטודנטים, יצירה של קבוצות עבודה שעובדות כל הזמן ביחד.

יצחק צחי מילגרום: הדברים האלה הם יותר קלים כאשר עושים את זה בדיגיטלי מאפשר בפרונטלי.

יצחק צחי מילגרום: בפרונטלי לך תתחיל לסדר כיתה שמסודרת בשורות להזיז כיסאות, אולמות וכל הדברים.

יצחק צחי מילגרום: פה, אנחנו יכולים ליצור, לצאת לחדרים, לחזור לחדרים, לצ'אטים, זה עובד נהדר אבל זה מחייב מרצה עם לא מספר גדול מדי של סטודנטים.

יצחק צחי מילגרום: כלומר, מהבחינה הזו הרגלנו את המרצים שלהיפך, אנחנו רק נצטרך אותם יותר ולא נצטרך אותם פחות לצורך הדברים האלה.

יעל רון בן משה: זאת אומרת שבמכללת הדסה, בשורה התחתונה, זה קיים.

יצחק צחי מילגרום: אני מדבר עכשיו על ור"מ, גם במכללת הדסה זה קיים, זה קיים בהרבה.

יצחק צחי מילגרום: כרוב המכללות, אנחנו מאושרים עם השלושים אחוז שמוזכרים פה במסמך.

יצחק צחי מילגרום: אנחנו רובנו שותפים לקול הקורא של הות"ת על ההוראה הדיגיטלית.

יצחק צחי מילגרום: אנחנו מאושרים עם התוצרים, אנחנו שמחים שהדרישה היא לפחות שלושים אחוז כבר.

יצחק צחי מילגרום: זה לא מקסימום שלושים אחוז שהיה, אלא להיפך, לפחות שלושים אחוז, אנחנו מרימים את הכפפה.

יצחק צחי מילגרום: אנחנו שמחים גם לדרישה לקורסים שבחלקם, אומנם שלושה אחוז, אבל של אסינכרוני, במכללה שלנו זה גם עשרות קורסים ואנחנו מאמינים שהדברים האלה יכולים לעבוד.

יעל רון בן משה: משפט לסיכום, בבקשה.

יצחק צחי מילגרום: נושא אחרון הוא הנושא של ארגונים, כי פה זה מאוד חשוב, זה הכל ייפול על זה.

יצחק צחי מילגרום: חבר'ה, אנחנו עובדים פה עם מרצים ובחתימה שלנו על ההסכם הקיבוצי הייתה התחייבות של הות"ת ליצור ועדה שתגדיר את כל הנושא של זכויות הקניין הרוחני.

יצחק צחי מילגרום: אבל, כאשר אנחנו פונים לןת"ת מפעם לפעם ארגון הכוח לעובדים שמייצג את הסגלים, באים ודורשים שהשטר הזה ייפרע.

יצחק צחי מילגרום: נכון להיום הות"ת לא מרים את הכפפה וזו הפנייה שלי אליהם כרגע, שלפחות הנושא הזה יוסדר.

יעל רון בן משה: תודה, אדוני.

שרית פני כהן: שלום, אני עובדת באגף ההכשרה האקדמית במשרד החינוך.

שרית פני כהן: בהכשרה אקדמית אנחנו מכשירים את הדור הבא של המורים, ועל מנת שמורים ילמדו אחרת, הם גם צריכים ללמוד אחרת.

שרית פני כהן: אני שמחה על המפגש הזה, כי אני חושבת שאין ביננו מחלוקת, אנחנו רוצים יותר לקדם את הנושא ביחד.

שרית פני כהן: בשבוע שעבר היה לנו מפגש בצפון של כל המובילים הדיגיטליים, אני אספר לכם במילה עליהם.

שרית פני כהן: הבאנו סטודנטים על מנת לשמוע באופן ישיר על חווית הלמידה וכיצד הם היו רוצים ללמוד.

שרית פני כהן: סטודנטית אחת אמרה, יש לי הפרעות קשב קשות, לא הצלחתי ללמוד בזום בכלל, סטודנט אחר אמר יש לי הפרעות קשב קשות, הזום הציל אותי, הצלחתי להתמקד וללמוד את מה שלא יכולתי קודם.

שרית פני כהן: מה שאני רוצה לומר הוא שאין דרך אחת ואין נוסחה אחת.

שרית פני כהן: אנחנו חושבים שבקורונה הוקצנו התופעות והתהליכים, כולנו עברנו לזום כאילוץ, אבל אנחנו מדברים על למידה דיגיטלית או משולבת דיגיטלי מלכתחילה כאשר התהליך שאנחנו מנסים להוביל, באגף ההכשרה האקדמית, מדבר על שיקול דעת.

שרית פני כהן: יש לנו תכנית שהיא תכנית מנהיגות למובילים דיגיטליים בכל המכללות להכשרת מורים, כנ"ל יש לנו מסמכי מדיניות שמתעדכנים כל הזמן בדיאלוג עם המוסדות ועם הסטודנטים.

שרית פני כהן: בהם בעצם אנחנו אומרים דבר כזה, כל מרצה שמלמד קורס, שייקח משקפיים חדשות ויתבונן על הקורס שלו ויגיד איך אני בונה אותו באופן היברידי בצורה נכונה.

שרית פני כהן: אם יש חלקים שאני רוצה רק להקנות ידע ואפשר לעשות את זה מהבית בחצי מהזמן, כי דיגיטלי לומדים חצי מהזמן, אז בואו נעבור להקלטות ונוותר על הנסיעה ועל כל התהליך של להגיע.

שרית פני כהן: אם אנחנו יודעים שיש תהליך של מפגש בין אישי, כי הוא הכי חשוב לנו כרגע בתוך ההתנסות, בסדנאות בהפעלה, לא נוותר על זה.

שרית פני כהן: זאת אומרת, שלמידה היברידית מבחינתנו היא להפעיל שיקול דעת מתי אני מביא סטודנטים לקמפוס ומתי לא.

שרית פני כהן: אנחנו לא רוצים להצהיר על למידה מרחוק ולא על מקרוב, אלא למידה בשום שכל שמשלבת את כל התהליך האלה.

שרית פני כהן: אני רוצה לספר לכם שרוב הסטודנטים מאוד רוצים ללמוד מרחוק, לסגל האקדמי קשה.

שרית פני כהן: יש לנו אתגר, אנחנו שנה שנייה בתוך תכנית שמקדמת את העולם הזה ולא לכל המרצים זה קל, כי הם מומחים בדרך מסוימת ולעשות שינוי זה לא פשוט.

שרית פני כהן: אנחנו משקיעים במשרד הרבה מאוד בלהכשיר מרצים ברמה של ליווי אישי, של לבנות מחדש את הסילבוס, להתנהל איתו וללמוד כיצד ללמד אחרת.

שרית פני כהן: יש לנו הרבה מאוד השקעות ואנחנו לקראת השנה השלישית, שנקראת אצלנו שנת הסטודנט, זה איך לתת לסגל האקדמי הבנה של איך הסטודנט מדויק לו ואפקטיבי לו ללמוד.

שרית פני כהן: אבל, אני רוצה להוסיף נדבך שבתוך כל הדרכים של איך ללמוד, אנחנו בעצם בתפקיד של לשפר את איכות ההוראה וההכשרה.

שרית פני כהן: למידה דיגיטלית לא נועדה לעשות רק נוחות או רק נגישות טובה, היא גם נועדה לתת לנו כלים של איך אני לומד, חוקר ויוצר, מתחברת לדברי קודמיי, מצורה מיטבית.

שרית פני כהן: בכל המכללות שעבדנו איתן שינו סדירויות באופן טבעי, אמרו חמישים אחוז לומדים מהבית בזום או בדרך אחרת וחמישים אחוז במכללה, שבוע בחודש תלמדו מהבית, יום בשבוע.

שרית פני כהן: כלומר, כל מכללה במנעד אחר של סדירויות.

שרית פני כהן: אנחנו אומרים להם אל תישארו בשינויים טכניים, כל הזמן לדברר למרצים שהשינויים האלה נולדו, על מנת להביא לשינוי בדרכי ההוראה.

שרית פני כהן: אם יש יום אחד שהתמחות מסוימת כולה נלמדת מרחוק, בואו תביאו ארבעה מרצים שיפתחו ביחד תהליך והסטודנט יפגוש ארבעה מרצים בו זמנית ונשבור את מסגרת היום, הזמן והשעה.

שרית פני כהן: כתבתם כאן בעתירה שהמל"ג מגביל את כמות הקורסים הדיגיטליים.

שרית פני כהן: את כמות הקורסים ההיברידיים המל"ג לא מגביל, כל עוד אתה מוכיח שאתה שומר על רמת הקורס ואיכותו, אפשר ללמד במספרים הרבה יותר גבוהים.

שרית פני כהן: היעד שלנו הוא להגיע לחמישים אחוז קורסים דיגיטליים, משולבי דיגיטל, היברידיים שנותנים לנו את התמונה הזו, אז התהליכים קורים.

שרית פני כהן: אנחנו באמצע הדרך, אנחנו לא בסופה ולא בתחילתה.

שרית פני כהן: הקורונה האיצה את התהליך, אבל אנחנו לגמרי אתכם, קשובים לכם ואנחנו בדיאלוג מתמיד.

שרית פני כהן: יש כאן סטודנטים שפגשנו בשיח ואנחנו שמחים לחשוב ולדייק אתכם את התהליך.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

יעל רון בן משה: בבקשה, גברתי.

איילה דהן: שלום, קודם כל, תודה לכולם שנמצאים כאן, תודה רבה לחברת הכנסת יעל רון.

איילה דהן: אני סטודנטית שנה ראשונה באוניברסיטה העברית לפילוסופיה, כלכלה ומדעי המדינה.

איילה דהן: אני כאן מטעם תנועת "שלנו", שהיא חלק מתנועת הצעירים של יש עתיד.

איילה דהן: אני מרגישה שבאתי לחזק כמה נקודות ששאר הסטודנטים לפניי באו ודיברו עליהן.

איילה דהן: ככה, הקורונה אכן הביאה איתה לימודים היברידיים, שבעיניי זה דבר שמאוד עוזר לסטודנטים, גם עכשיו אחרי שהקורונה קצת יותר נעלמה.

איילה דהן: לדעתי, זה באמת לא העברת ידע, זה הנגשת ידע לסטודנטים שאולי לא יכולים להגיע לשיעור, מעבר לזה גם סטודנטים שכן גם מגיעים לשיעור.

איילה דהן: לדוגמא, אני לומדת כלכלה ואלו קורסים ככה יותר קשוחים, אני יודעת שאם אני לא מבינה משהו, אני יכולה לחזור להקלטות לאחר יום, יומיים, לנקודה הזו שהמרצה אמר איזה משהו שלא הבנתי בשיעור ושכחתי לשאול אותו או שלא היה לו זמן לענות על השאלה שלי.

איילה דהן: לחזור על החומר, לראות שאני מבינה את זה עד הסוף, מעולה, ממשיכה הלאה.

איילה דהן: הדרישה שלנו, הבקשה שלנו מהוועדה הזו היא כזו, אנחנו מבקשים שכל מוסד אקדמי שעד עכשיו משלב למידה היברידית ימשיך לעשות את זה, זה מאוד מאוד עוזר להמון המון סטודנטים.

איילה דהן: בקשה שנייה, מוסד שלא עושה זאת, בבקשה בואו ניישר קו עם כל המוסדות ונחליט על איזה שהוא איזון, כמו שאמרו פה לפניי.

איילה דהן: שוב, חשוב להדגיש, אנחנו לא דורשים שיהיו הקלטות, על מנת שסטודנטים לא יגיעו להרצאות עצמן.

איילה דהן: חובת הנוכחות שלנו היא חשובה מאוד, אנחנו לא דורשים שלא תהיה חובת נוכחות.

איילה דהן: אני חושבת שגם בהחלט, מניסיוני האישי, אני מאוד אוהבת לבוא ולהיפגש עם הסטודנטים, החברים שלי, פה בקמפוס.

איילה דהן: הדרישה היא פשוט לשלב את הלימודים האלה, לעזור לנו.

איילה דהן: בנימה קצת אישית, אם חברת הכנסת יעל רון הזכירה את זה בהתחלה, אני גדלתי בדימונה, למדתי באולפנה דימונה, ובאולפנה שהיא מאוד מאוד קטנה, היא מנתה כמאה חמישים בנות במקסימום אז.

איילה דהן: אז, רציתי ללמוד פיסיקה חמש יחידות ולא הייתה לנו מגמה כזו, ולכן השתתפתי בתכנית של התיכון הווירטואלי של מטח.

איילה דהן: היה לי מעולה, עוד לפני שהקורונה קרתה, אז למדתי מה הם לימודים מרחוק.

איילה דהן: באמת סיימתי בהצלחה רבה חמש יחידות פיזיקה בזכות התכנית הזו, במסגרת התכנית של משרד החינוך.

איילה דהן: אני ככה מחזקת את החשיבות של לימודים מרחוק ותודה רבה.

יעל רון בן משה: יופי, תודה רבה, עמדה חשובה מאוד.

יעל רון בן משה: תום, רציתי לדעת, כנציג התאחדות הסטודנטים, אתה מכיר את הקולות האלה שהסטודנטים פה מעלים?

יעל רון בן משה: אתם מתואמים בינכם?

תום נדיל: אנחנו מתואמים איתם.

תום נדיל: יושבי הראש של האגודות, שדיברו קודם, אנחנו תיאמנו איתם והם ככה הגיעו בתמיכתנו, אנחנו עודדנו אותם.

תום נדיל: יש יושבי ראש בכל הוועדות, אז הם ככה מפוזרים לכל אורך היום.

יעל רון בן משה: לא, אבל אני מתכוונת לקולות שנשמעו כאן.

יעל רון בן משה: זה בסדר גמור שיש מגוון דעות ושאתם גם לא מסכימים על הכל, אבל מניסיוני ככל שתגיעו מגובשים ממה שלושת הדברים הכי חשובים לכם, יש סיכוי להתקדם יותר טוב מאשר - - -

תום נדיל: אנחנו את הדברים שחשוב לנו שמנו אותם גם על נייר עמדה, וגם מכירים אותם הגורמים המקצועיים.

תום נדיל: פה זה גם קולות מהשטח שהם מאוד משמעותיים.

תום נדיל: יש דיפרנציאציה בין המוסדות - - -

יעל רון בן משה: וזה בסדר, אני אומרת - - -

תום נדיל: זה בסדר.

תום נדיל: אנחנו מגבשים את כל הנושא הזה, מרכזים אותו מבחינת המדיניות של הסטודנטים כהתאחדות.

יעל רון בן משה: יופי.

יעל רון בן משה: בבקשה, גברתי, רצית מקודם להתייחס.

עירית רון: שלום.

עירית רון: אני נציגת העמותה למען משרתי המילואים.

עירית רון: אנחנו עמותה שפועלת בהתנדבות, כולנו פועים בהתנדבות.

עירית רון: החשיבות של למידה דיגיטלית, של הקלטות לסטודנטים, כידוע, הגאנט, הלו"ז הצה"לי, לא תואם את הגאנט האקדמי.

עירית רון: למשל, עכשיו אנחנו סיימנו בסיומו של חודש תרגול מאוד מאוד אינטנסיבי שנופל על תקופת לימודים מאוד מאוד עמוסה.

עירית רון: כוח האדם במילואים, הסטודנטים במילואים הם אנשים יקרים וחשובים.

עירית רון: ברמה הלאומית וגם ברמת הפרט, חשוב מאוד מאוד לאפשר להם ולהיות מודעים לאפשרות שזה מפיל קורס, מפיל סמסטר עבורם, להשתתף במילואים לפעמים, אפילו ברמה הלאומית.

עירית רון: כי, זה כוח אדם מאוד מאוד איכותי, גם כמותית, אלו חבר'ה צעירים, חבר'ה שמאוד מאוד חשוב שימשיכו לשרת במילואים.

עירית רון: לעיתים, נגרם אפילו נשר בתקופה הזו ממילואים הלאה.

עירית רון: מבחינתנו, החשיבות היא מאוד מאוד גבוהה, לתת להם את הכלים להמשיך גם במילואים וגם כסטודנטים במקביל, ואם אפשר אפילו לעגן את זה רשמית באילו שהן הסכמות, אז אנחנו נשמח מאוד לשתף פעולה, לראות כיצד ניתן לסייע ולעזור.

עירית רון: המעט סטודנטים שפה מוזמנים להפיץ את קיומנו, לפנות אלינו ונשמח מאוד לשיתופי פעולה ולכל סיוע שהוא.

יעל רון בן משה: יופי, תודה רבה.

יעל רון בן משה: בבקשה גברתי, התייחסות.

דבורה מרגוליס: שלום.

דבורה מרגוליס: אני ראש מנהל ור"ה – ועד ראשי האוניברסיטאות.

דבורה מרגוליס: קודם כל, אני מאוד מתחברת עם מה שאמר עמיתי פה, שהוא גם נציג מכללת הדסה, גם נציג גברעם.

דבורה מרגוליס: האוניברסיטאות מאזנות לאורך השנים הרבה מאוד בקשות, אינטרסים ולחצים, ותקופת הקורונה כמובן העצימה את כל העניין.

דבורה מרגוליס: שבוע, שבועיים בעצם - - -

יעל רון בן משה: גברתי, אני חושבת גם שתהיה פה התייחסות לדברים שאמרת.

דבורה מרגוליס: אני תיכף אעיר ממש הערה קצרה על הדבר הזה.

דבורה מרגוליס: בשבועיים המערכת של האוניברסיטאות, אני יודעת שבמכללות היה גם מהלך דומה, עברה כמעט באופן מלא ללמידה מרחוק, עם הפלוסים והמינוסים שלה.

דבורה מרגוליס: את השנה הראשונה של הקורונה סיימנו, אצלנו לפחות, בהצלחה די טובה, אבל כמובן לא במאה אחוז.

דבורה מרגוליס: מראש, גם המחקרים שמלווים את כל התקופה הזו וגם חוויות אישיות גם של סטודנטים, אי אפשר ללמוד רק מרחוק, זה לא נכון אקדמית וזה לא נכון ברמה האישית.

דבורה מרגוליס: דמיינו למשל את העיר באר שבע בלי סטודנטים, שאוניברסיטת בן גוריון הופכת להיות דיגיטלית לגמרי, לא יעלה על הדעת.

דבורה מרגוליס: קיום של קמפוסים תוססים, של חבר'ה צעירים שמפוזרים בכל הארץ, מכללות ואוניברסיטאות גם יחד, יש להם חשיבות אדירה.

דבורה מרגוליס: אקדמית, כאשר סטודנט מגיע לאוניברסיטה לא רק פוגש את המרצה ומנהל איתו שיח, אלא יושב בקפיטריה, שותה קפה ומשם אולי עולה המחקר פורץ הדרך הבא וראינו כאלה, גם לזה יש חשיבות מאוד מאוד גדולה.

דבורה מרגוליס: לכן, נכון, השאלה היא תמיד באיזון ובמינון.

דבורה מרגוליס: אוניברסיטאות אכן משתמשות היום הרבה יותר בכלים דיגיטליים והיברידיים, זה היום חלק מתכנית הלימודים בכל המוסדות.

דבורה מרגוליס: אוניברסיטאות הכשירו ומכשירות את הסגל האקדמי שלהם ללמד בצורה היברידית, זה מאוד מאוד לא פשוט.

דבורה מרגוליס: אם את עכשיו צריכה להתייחס לאנשים שמדברים בזום ויש לדעתי אנשים שמחכים לדבר בזום, אז הקשב שלך אמור ללכת לכמה כיוונים, זה מאוד מאוד לא פשוט ועושים את זה, עושים את זה בהצלחה לא רעה.

דבורה מרגוליס: הנושא של ההקלטות - - -

יעל רון בן משה: גברתי, סליחה שאני קוטעת אותך, הלמידה ההיברידית זה לא הכרח אומר בו זמנים, פרונטלית ובזום, יש מכללות שהחליטו - - -

דבורה מרגוליס: לא, בסדר אני אומרת, הנושא של ההקלטות למשל - - -

יעל רון בן משה: אני לא חושב שמישהו דיבר פה או הציע שיהיה גם סטודנטים - - -

דבורה מרגוליס: יש גם וגם.

תום נדיל: אנחנו כתבנו בנייר למה אנחנו מתייחסים בסיפור הזה.

יעל רון בן משה: לא, לא, אני אומרת לא הייתה הצעה כזו, אז זה בסדר שאמרת את זה והעלית את הקושי הזה - - -

דבורה מרגוליס: יש קורסים שזה קורה בהם עדיין, אבל אני רק אומרת הסיפור של ההקלטות והשימור חומר נופל גם על הנושא של קניין רוחני של המוסד, גם על דרישות שהן בהחלט חלק מדרישות של משא ומתן שכר, גם מול הסגל הזוטר אצלנו וגם בסגל הבכיר.

דבורה מרגוליס: ממש היו כמעט עילות לסכסוכי עבודה, כי מרצים בסופו של דבר הם תוצרים שהם עובדים עליהם וזה חלק גם ממה שהם רוצים לשמר אצלם וזה כמובן גם לגיטימי.

דבורה מרגוליס: אז, אני רק אומרת אלו מינונים ואיזונים והדברים מתנהלים בצורה לא רעה עד היום.

דבורה מרגוליס: כמובן, נקודתית צריך לשפר, אז צריך לשפר.

דבורה מרגוליס: כאילו, סטודנטים שהם מוצאים נקודתית עלו פה טענות.

דבורה מרגוליס: אני חושבת שברוב המקרים פנייה למוסד יכולה לפתור את הפנייה או לפחות להקל.

דבורה מרגוליס: לגבי מילואים, יש מערך שלם של סיוע לסטודנטים במילואים, למיטב ידיעתי גם במכללות ובהחלט באוניברסיטאות, תרומות ייעודיות שאוספים לדבר הזה.

דבורה מרגוליס: אוניברסיטאות מעמידות דיגיטציה כמעט מלאה, ומאפשרות לקורסים וכו' וכו', אפילו יש היום מתן של נקודות זכות אקדמיות למי שמשרתים בשירות מילואים ארוך של מעל שבועיים רצופים, אם אני זוכרת נכון.

דבורה מרגוליס: הדברים האלה לגמרי לגמרי מטופלים.

עירית רון: זה בעזרת העמותה.

דבורה מרגוליס: לא, זה ממש לא בעזרת העמותה.

דבורה מרגוליס: זו חקיקה, הטכניון ואוניברסיטת חיפה כבר החליטו על זה כבר לפני חמש עשרה שנה, אז עם כל הכבוד לעמותה, העמותה עושה עבודה חשובה אבל האוניברסיטאות מכירות את הבעיה, זה לא משהו שחדש אצלנו.

דבורה מרגוליס: זהו, מעבר לזה, ההגבלות מל"ג, אז אולי פה תתייחס עמיתתי.

יעל רון בן משה: בבקשה, גברתי.

נעמי בק: שלום.

נעמי בק: אני סמנכ"ל אסטרטגיה ובין-לאומיות במל"ג ות"ת.

נעמי בק: קודם כל, תודה על ההזמנה להשתתף בדיון הזה על נושא חשוב שמל"ג ות"ת מקדמות כבר מתחילת התכנית הרב שנתית הנוכחית, שהתחילה בשנת תשע"ז, מסתיימת השנה ואנחנו בהתארגנות לתכנית הרב שנתית הבאה.

נעמי בק: אני אשמח להתייחס באמת למה שאנחנו עושים, לטובת קידום הלמידה הדיגיטלית תחת הנושא של חדשנות בהוראה או חדשנות פדגוגית.

נעמי בק: זה נושא שהזכירו פה עמיתיי לשולחן, מהצד שני, של המוסדות, שאיתם אנחנו עובדים בצורה מאוד צמודה, גם כמובן תום בהתאחדות הסטודנטים.

נעמי בק: אז, ברשותכם, אני אעביר את רשות הדיבור לממונה שלנו בנושא הזה באגף, שתסביר מה נעשה ומה אנחנו מתכוונים לעשות ככה בקצרה.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

שירה אפרת: שלום.

שירה אפרת: אני מהמל"ג ות"ת.

שירה אפרת: אז, במסגרת התכנית הרב שנתית, בהתחלה מל"ג וות"ת קידמו הפקה של Mooc.

שירה אפרת: זה היה משהו חדשני, פורץ דרך, זה קידם את המערכת לכיוון הזה, חשיפה בין לאומית וכניסה לשוק החדש.

שירה אפרת: עם פרוץ הקורונה, בשנת 2020, יצאנו בתכנית תמיכה לפיתוח תשתיות למידה דיגיטלית ותקציב של שבעים מיליון מתקציב ות"ת ושבעים מיליון מתקציב המוסדות, סך הכל בהיקף של מאה ארבעים מיליון לכל המוסדות מתוקצבים.

שירה אפרת: מתוך המוסדות המתקצבים, עשרים ושמונה מוסדות משתתפים בתכנית.

שירה אפרת: אנחנו הקמנו פורום בין מוסדי, אנחנו בשיח כל הזמן, אנחנו פתחים ביחד את הדברים.

שירה אפרת: המוסדות כבר שנה וחצי בתוך הפעילות, הם פיתחו תשתיות, הם עובדים המון על הדברים האלה.

שירה אפרת: יש המון עבודה בעניין של הכשרת מרצים, הם סוכני השינוי.

שירה אפרת: ביחד עם המוסדות אפיינו והגדרנו מה היא למידה דיגיטלית, נתנו למוסדות המון חופש להגדיר איך הם רואים את הלמידה הדיגיטלית וכיצד הם רוצים לקדם אותה למוסד בהתאם ובהלימה לתמהיל של האוכלוסייה ולמדיניות שלה.

שירה אפרת: אנחנו תמיד מדברים על העניין של למידה דיגיטלית כשימוש באמצעים טכנולוגיים ומקוונים לצורך למידה פעילה.

שירה אפרת: כלומר, ניתן לעשות למידה פעילה באמצעות הזום, אפשר לעשות למידה פעילה גם בכיתה, אז כל זה נכלל במסגרת השלושים אחוז של הלמידה הדיגיטלית שמוסדות צריכים לעמוד בה עד שנת תשפ"ד.

שירה אפרת: באמת ישנה החלטה של מל"ג, של רגולציה, שהיא משנת 2018, עוד לפני הקורונה.

שירה אפרת: אנחנו עכשיו עובדים על עדכון של ההחלטה הזו, היא מבחינה בין למידה דיגיטלית ללמידה מקוונת.

שירה אפרת: יש יתרונות ללמידה מרחוק, אבל אנחנו חושבים שבאמת הדגש הזה, כמו גם מה שנאמר על ידי משרד החינוך, זו למידה פעילה, איכות ההוראה הלמידה היא איכותית וגם בלמידה מרחוק צריך לשלב את הדברים האלה.

שירה אפרת: אז, אלו הדברים שאנחנו עובדים עם מוסדות.

יעל רון בן משה: אוקיי, תודה.

יעל רון בן משה: בבקשה, מיכל אבן מאוניברסיטת חיפה.

מיכל אבן: בוקר טוב.

מיכל אבן: אני מזכ"ל ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת חיפה.

יעל רון בן משה: גברתי, סליחה שאני קוטעת אותך.

יעל רון בן משה: אני מאפשר לנציגים מרחוק להעלות בזום.

יעל רון בן משה: אומנם סיימנו את תקופת הקורונה, הכנסת פתוחה.

יעל רון בן משה: נציגים מרחוק, גם אוניברסיטאות, גם אזרחים, גם ראשי ערים, גם ארגונים אחרים.

שרית פני כהן: לזה קוראים מודלים אצלנו.

יעל רון בן משה: כן, אז אני חושבת שאפשר לאמץ את זה גם במקומות אחרים, זו לא חוכמה גדולה שלי.

יעל רון בן משה: אבל, אני אומרת אם מוסדות אקדמיים יכלו לאפשר את זה, אני חושבת שזה יהיה הדבר הנכון למדינת ישראל, לא פחות ולא יותר.

יעל רון בן משה: אם מישהו ירצה, נרחיב על זה בהמשך.

יעל רון בן משה: בבקשה גברתי, סליחה שקטעתי אותך.

מיכל אבן: להיפך, אני מודה לך על ההערה, כי אנחנו אומנם לא נחשבים פריפריה בחיפה, אבל בהרבה מובנים בפועל אנחנו כן.

מיכל אבן: אז, תודה רבה לך, יושב ראש הוועדה, גם על הדיון הזה וגם על האפשרות להשתתף בו ולשמוע, כמעט פעם ראשונה לשמוע את כל הנציגים האחרים שהשתתפו כאן.

מיכל אבן: אני אשתף שאני מגיעה לדיון הזה הן מנקודת מבט של מרצה אבל גם מנקודת מבט של סטודנטים.

מיכל אבן: בזכות זאת חוויתי גם את היתרונות הגדולים של הוראה ולמידה דיגיטלית, וזה מעולה שהמערכת פתוחה לדבר הזה.

מיכל אבן: אבל, אנחנו חושבים, ואני מדברת כאן בשם שאר הארגונים של הסגל הזוטר הן במכללות והן באוניברסיטאות.

מיכל אבן: יש כמה נקודות שלא נמצאות על השולחן בדיון הזה.

מיכל אבן: כמו שיושבת ראש הוועדה אמרה בתחילת הדיון, לא מדובר בנושא חדש, אבל למרות שהוא לא חדש, בשום שלב לא שילבו אותנו, את הסגל האקדמי הזוטר, בדיון הזה ובתהליך הזה.

מיכל אבן: נציג המכללות של גבר

מיכל אבן: עם דיבר מקודם על הוועדים, הוא הזכיר את הוועדים, אבל אחרי כמה משפטים התברר שהוא מדבר על הסגל הבכיר בלבד.

מיכל אבן: נכון שאנחנו מכירים את זה וזה מאוד אופייני לו לראות את הסגל הזוטר, אבל אנחנו לא חושבים שזה יכול לקרות, במיוחד שהסגל הזוטר עושה את מרבית מלאכת ההוראה, הקניית הידע, שאחריה יש סיכוי שאנשים ירצו לייצר ידע.

מיכל אבן: אז, ברור לי שלא התקיים כאן דיון, אני רק אגיד ממש בקצרה, בתמצית את הנקודות, שאנחנו חושבים וחושבות שצריכים כן להיות כאן בדיון הזה.

מיכל אבן: אז, קודם כל, עניין ההכשרות, על מנת לעשות את הדבר הזה הכי טוב שאפשר, חייבים לקיים על זה דיון מה זה ההכי טוב.

מיכל אבן: שוב, לא יכול להיות שהמרצים והמרצות הם לא חלק מהדיון הזה, כי הם אלה שיצטרכו להוציא את זה לפועל.

מיכל אבן: הוזכרה הבעיה של ציוד ותשתיות בקרב הסטודנטים, שזו באמת בעיה כואבת.

מיכל אבן: צריך לזכור שגם למרצים והמרצות יכולה להיות בעיה בבתים שלהם של תשתית, ציוד, חשמל וכו'.

מיכל אבן: יש את הנושא של קבוצה לא מבוקרת של הקלטות.

מיכל אבן: אנחנו ממש בעד האפשרות לתת לסטודנט או סטודנטים, שהיו במילואים, אפשרות לצפות בשיעור.

מיכל אבן: אבל, כל עוד זה נעשה בדרך לא מבוקרת, שהקישור שהסטודנט מקבל הוא קישור שהוא יכול להעביר הלאה לכל מי שמבקש, זה בעייתי.

מיכל אבן: יש עניין של בניית קורסים מקוונים שישמשו, מוסד אחד מבקש, אבל הקורס ישמש הרבה מוסדות אחרים, כאשר המרצה מאבד שליטה למי ולמה העבודה שלו הולכת.

מיכל אבן: מרצים שלימדו את הקורס הזה במוסדות אחרים עלולים לאבד את עבודתם בגלל זה, ולא כי הם לא טובים ולהיפך, אנחנו נאבד את החיבור של המרצה לאוכלוסייה, לסביבה החברתית והגיאוגרפית שאליה הוא פונה.

מיכל אבן: יש את עניין הגדלת מספר הסטודנטים, קל מאוד להגביל את המספרים כאשר מדובר על הוראה דיגיטלית, ולהתעלם מהמשמעות של זה על המרצה ברמת המטלות הנלוות ומספר הסטודנטים שאיתם הוא בקשר.

מיכל אבן: מכאן, יש גם את האפשרות הטכנולוגית של פנייה כמעט בלתי מוגבלת של סטודנטים למרצים.

מיכל אבן: זה נורא מובן מאליו היום שאם יש ווטסאפ, אני כבר מוצאת את עצמי מלמדת בקורסים שהמוסד פותח לי קבוצת ווטסאפ עם הסטודנטים, גם על זה צריך לחשוב.

מיכל אבן: עניין טוהר הבחינות, אני רק אגיד בגלל שהתחלתי, שלא יהיה ספק, אנחנו לא מטילים דופי בסטודנטים, אבל כאשר האפשרות המקוונת מטילה את עבודת ההשגחה למרצים, זה מעמיד אותם במצב לא נוח שהם משגיחים על התלמידים שהם רוצים בטובתם.

מיכל אבן: אז, לסיום הדברים אני אגיד שיש כאן ארגונים שפנו למוסדות שלהם, להנהלות שלהם על מנת לקיים את הדיון הזה ולהגיע להסכמות והם סורבו.

מיכל אבן: מדובר גם על הארגונים במכללות, זה גם הארגון באוניברסיטת חיפה, שנאמר כאן שזה כמעט סכסוכי עבודה.

מיכל אבן: אני מבקשת לתקן, הם כבר הכריזו על סכסוך עבודה, כי ההנהלה מסרבת לדבר איתם.

מיכל אבן: אנחנו עובדים ביחד כולנו על גיבוש העמדה שלנו, למרות שאף אחד לא פנה אלינו ולא ביקש את זה מאיתנו, זו בעצם הבקשה שלנו.

יעל רון בן משה: אוקיי, תודה רבה, גברתי, התייחסות חשובה.

תום נדיל: רק נקודה אחת שהיא מאוד חשובה ולא הזכרנו אותה, היא שהסיפור של דיגיטציה הוא רלוונטי מאוד לסטודנטים עם מוגבלויות שקשה להם לעקוב, סטודנטים עם קשיי שפה שהזכירו פה, זו נקודה שחייבים לשים לב אליה כל הזמן.

תום נדיל: לסיכום, חברת הכנסת יעל רון בן משה, תודה רבה על הדיון.

תום נדיל: השאלה היא לא אם דיגיטציה, אלא איך דיגיטציה.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

יעל רון בן משה: טוב חברים, תודה לכל מי שהגיע, תודה על ההתייחסויות, אני מסכמת.

יעל רון בן משה: ראשית, אני מברכת את ארגוני הסטודנטים על קיום יום הסטודנט בכנסת, את חבריי יושב ראש הוועדות שמקיימים דיונים מקבילים לפני ובהמשך היום, את יושב ראש הכנסת ואת כל עובדי הוועדות שנרתמו לנושא החשוב הזה.

יעל רון בן משה: הדיגיטל במכללות ובאקדמיה, כפי שציינתי, הוא לא נושא חדש, לא עבורכם, בוודאי לא הסטודנטים, לא אנשי הסגל, לא הות"ת ולא המל"ג, גם לא בבית הזה בכלל ובוועדה הזו בפרט.

יעל רון בן משה: אני חושבת מהפרוטוקולים שקראתי של ישיבות קודמות, שאנחנו כבר למדנו משהו בשנתיים הללו, כולנו וכנראה שיש לנו עוד דרך.

יעל רון בן משה: יש לציין שהעולם כולו והשוק כולו עוד נמצא בלמידה הזו.

יעל רון בן משה: אנחנו רואים השפעות של אפטר קורונה בעולם תעסוקה, אנחנו רואים את זה לדוגמא בעולם התעופה עוד מה קורה, אנחנו רואים עוד ענפים שלא יצאו מהמשבר כמו ענפי התיירות השונים.

יעל רון בן משה: בארץ זה מורגש בעיקר סביב חברות אוטובוסים ומדרכי טיולים.

יעל רון בן משה: הקורונה עוד מלווה אותנו, מלמדת אותנו ואני שמחה לראות שבמוסדות האקדמיים באמת נעשתה עבודה משמעותית יחד עם כל הגורמים בשנתיים האחרונות.

יעל רון בן משה: על אף זאת, עולות כאן טענות, לא כי מישהו עשה משהו לא בסדר, אלא כי באמת הצורך של הסטודנטים, המרצים, של הסגל הבכיר והצורך של הסגל הזוטר, הוא עוד בהתהוות, הוא עוד בלמידה, הוא עוד בגיבוש.

יעל רון בן משה: אני מבקשת מנציגות הות"ת והמל"ג כן להוביל בשבועות הקרובים איזו שהיא עבודת מטה סדורה, תקראו לזה ועדה, תקראו לזה שולחן עגול, זה לא חייב להיות פורום רשמי בשלב הזה, אבל כן להרחיב את השיח שעלה כאן, לראות שסביב השולחן יש גם נציגים של ארגוני הסטודנטים, אני מבקשת שזה יהיה מגוון.

יעל רון בן משה: ראינו פה נציגים גם ממוסדות חרדים, גם ממוסדות מהפריפריה הגיאוגרפית, נשים ונשים שהן במקור מדימונה, לשמוע את מגוון הדעות, זה טוב לכולנו וזו החברה הישראלי.

יעל רון בן משה: זה נכס שלנו, בואו נשתמש בו.

יעל רון בן משה: לא ראיתי כאן ייצוג למגזר הערבי, לא ראיתי כאן ייצוג למגזרים אחרים.

יעל רון בן משה: אתמול ציינו את יום ירושלים ויום העלייה מאתיופיה, איפה העולים חדשים?

קריאה: חלק מהסטודנטים העולים נמצא כאן, לא הספקתי - - -

יעל רון בן משה: בסדר, אז נדאג אבל שגם יהיה ייצוג סביב אותו שולחן עגול, שידון בנושא הזה, גם נציגים של עולים חדשים או ותיקים.

יעל רון בן משה: כמובן, אמרתי נציגי סגל בכיר, נציגי סגל זוטר וגם כאן בבקשה לראות שיש גיוון שמגיעים גם ממוסדות לימוד שנמצאים בפריפריה הגיאוגרפית, או שנותנים שירותים לקהלי יעד ספציפיים, לדוגמא, חרדים או חרדיות, ולראות ביחד איך עושים איזו שהיא תכנית עבודה.

יעל רון בן משה: ברור לי שתכנית עבודה כזו חלקה יהיה תלוי תקציב, בתוך עמי אני חיה.

יעל רון בן משה: אבל, בואו נראה שאנחנו יודעים על מה מדובר.

יעל רון בן משה: יכול להיות שכל נושא הלוחות האלקטרוניים, שעלה פה כמה פעמים, הוא למימוש עוד שלוש שנים, אבל מה קורה בשלוש שנים הקרובות.

יעל רון בן משה: אני יודעת שיש קשב רב לדבר הזה גם הות"ת, גם במל"ג, גם במשרד החינוך רוצים לראות איך יותר ישראלים נכנסים ללימודים האקדמיים וגם המקצועיים, יש להגיד, אולי גם לזה לא נתנו פה מספיק מקום.

יעל רון בן משה: תודה למי שייצגו גם את המכללות.

יעל רון בן משה: אני מבקשת שנקיים – אני לא יודעת אם זה יהיה דיון מעקב – אבל אנחנו נהיה באיזה שהוא קשר עם כלל הגורמים, נראה אם זה צריך להיות דיון מעקב או שנקבל איזה שהוא מסמך ונראה אם יש צורך לקיים דיון נוסף.

יעל רון בן משה: תודה לכולם.