ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 154, 2022-05-30 10:21

שרן השכל: בוקר טוב לכולם, אני שמחה לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

שרן השכל: אני שמחה לארח את חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך לשעבר.

שרן השכל: אנחנו היום נדון בהצעת חוק סייעות במוסדות חינוך, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

שרן השכל: מה שאנחנו נעשה היום הוא סוג של דיון מקדים על מנת להציג את החוק.

שרן השכל: חבר הכנסת יציג את האתגרים ועל מה החוק בא לתת מענה.

שרן השכל: אנחנו נשמע את כלל הגורמים המקצועיים שהגיעו היום, גם מארגונים וגם המשרדים הממשלתיים, לעניין הצעת החוק, ואני אומר כבר, אנחנו פה בוועדת החינוך קיימנו כבר מספר דיונים בעניין המחסור בסייעות.

שרן השכל: זו בעיה קריטית.

שרן השכל: שנת הלימודים הבאה, בספטמבר, לא יכולה להיפתח בלי תוספת משמעותית של סייעות, איזושהי "הזרקה" של סייעות לתוך אותה מערכת חינוך, גנים, פעוטונים, חינוך מיוחד, ואנחנו נרחיב את הדיון גם מעבר להצעת החוק, ובמידה ונגיע גם להסכמה עם משרדים ממשלתיים וכו', אולי אפילו נוסיף גם תוספת כדי לתת פתרונות לאיך אנחנו מוסיפים סייעות.

שרן השכל: אפשר באמת להרחיב את היריעה לא רק נקודתית לעניין ההכשרות שחבר הכנסת מרגי עוד מעט ייתן באמת את הסקירה שלו, אלא תרגישו באמת בנוח לפתוח את הנושא הזה ולקיים דיון מעמיק בעניין כי זו מצוקה אדירה של הורים במדינת ישראל היום, גנים שנפתחים, נסגרים, יום כן, יום לא בגלל המחסור הזה.

שרן השכל: אנחנו נתחיל את חבר הכנסת יעקב מרגי שיציג את הצעת החוק וכמובן יספר על הבעיות ועל הפתרונות שהיא נותנת.

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, תודה שהעלית את זה על סדר-היום, יחסית טווח זמנים סביר וקצר.

יעקב מרגי: אני לא אאריך, אדבר בקצרה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מה הביא אותי להגיש את הצעת החוק.

יעקב מרגי: ממרומי גילי, אם אני זוכר סייעות, זה היה רק המלווה בהסעה ליד הנהג.

יעקב מרגי: עם השנים הסייעת תפסה מקום נכבד בסביבה הלימודית והחינוכית של הילדים שלנו מהגיל הרך, מלידה.

יעקב מרגי: גם תפיסת העולם של הממשלה, של המשרדים הנוגעים בדבר השתנתה בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: קצת מאוחר אבל השתנתה.

יעקב מרגי: יש הכרה שהסייעת היא חלק מהצוות החינוכי, אפשר לומר הצהרתית, אפשר לומר אפילו פרקטית.

יעקב מרגי: בפועל זה מה שקורה.

יעקב מרגי: בסביבה החינוכית של הילדים שלנו, וזה גילאים שקולטים וגילאים שלומדים וערניים לכל תכונה ולכל תזוזה, נמצאת הסייעת.

יעקב מרגי: לעיתים היא דומיננטית אפילו מהגננת או מהמטפלת, אם זה במעון.

יעקב מרגי: תוסיפו לכך את סוגיית התופעות המזעזעות שנחשפנו אליהן בשנים האחרונות, של האלימות והתעללות וסגנון דיבור.

יעקב מרגי: המחסור כפי שציינה יושבת-ראש, מחסור שהולך וגדל בסייעות, ראיתי צורך.

יעקב מרגי: אמרתי, בוא נסדיר את מקצוע הסייעת.

יעקב מרגי: לא עוד.

יעקב מרגי: מי שמכיר אותי, כשאני מציג נושא אני מקצין כדי לשים אותו במרכז החדר.

יעקב מרגי: לא עוד דופק ותעודת זהות כתנאי כשירות להיות סייעת.

יעקב מרגי: הצעת החוק היא גולמית, היא בוסרית, היא לא מכילה הכול ודאי, ואני מבין שהיא גם מעוררת קשיים.

יעקב מרגי: מטבע הדברים כל חקיקה מעוררת קשיים, אבל מי שמכיר אותי, אני ב-20 שנותיי כאן בכנסת לא מחוקק אובססיבי.

יעקב מרגי: יש חברי כנסת, קיבלו הצעת חוק, לא משנה באיזו דרך, הולכים איתה, נלחמים.

יעקב מרגי: אני קשוב.

יעקב מרגי: זה חייב להיות בשיתוף פעולה של כל משרדי הממשלה כולל המרכז לשלטון מקומי.

יעקב מרגי: אני לא אחוקק את החוק הזה אם כל הנוגעים בדבר לא יחיו איתו בטוב, שזה ייושם קודם כל כפי שכוונת המחוקק, להסדיר, ומעל הכול הכוונה הסופית שלי בסוף, גם אם זה לא יהיה בשלב הזה כפי שאמרת, צריכים לגעת, כי אני התחייבתי בסוגיית השכר לא לגעת.

יעקב מרגי: הסכמתי, אחד התנאים בוועדת שרים לענייני חקיקה, אבל בשלב הבא אם אנחנו רוצים להעצים את הסייעת ולשפר את מעמדה ושלא יהיה לנו מחסור, שגם האופציה להיות מועסקת כסייעת תהיה אופציה מהאופציות הראשונות של אנשים שרוצים לעסוק בחינוך והן לא מורות ולא גננות.

יעקב מרגי: זה חייב להיות גם בשכר, בשעות העבודה, בתנאי העסקתה והכשרתה.

יעקב מרגי: אין ספק, היום בשלב הראשון צריך לדבר גם על ההכשרה.

יעקב מרגי: לא נהירים לי כל סוגיות תנאי השכר, תנאי העסקה, הסכמים קיבוציים, לכן הדיון הוא מקדים, היא חיוני לשמוע כאן את כולם.

שרן השכל: ואפשר גם לגעת בנושא.

יעקב מרגי: לדבר ודאי.

שרן השכל: גם אם זה לא יכנס בהצעת החוק, אנחנו צריכים לדבר על זה.

שרן השכל: גם כאשר דיברנו על צורת השכר של הסייעות.

שרן השכל: אגב, אתה מדבר על הסכמים קיבוציים ועל הסינדול ועל איך זה נמצא.

שרן השכל: המון ראשי רשויות דיברו איתי לגבי חוזה העסקה ישיר אל מול הסייעת עצמה דרך החברות הכלכליות שלהם.

שרן השכל: הרי המצוקה של הסייעות היא קצת פחות באזורי הפריפריה.

שרן השכל: יש מצוקה אדירה בתוך הערים.

שרן השכל: הרשויות האלה יודעות גם לממן את זה ולהוסיף תוספת כסף.

שרן השכל: למה אי אפשר לתת להם חוזה אישי אל מול העירייה?

יעקב מרגי: אין ספק שצריך להוסיף.

יעקב מרגי: אני חסיד של הדיונים הפתוחים, שולחנות עגולים.

יעקב מרגי: אני מאמין שזה התחלה של דבר טוב.

יעקב מרגי: הגדרתי ואמרתי, אני רוצה להכניס את הרגל בין הדלת למשקוף.

יעקב מרגי: לאחר מכן אני מקווה שיחד עם כולם נגיע ליעד הזה שבאמת מקצוע הסייעת יהיה מכובד, מועצם.

יעקב מרגי: תהיה גם אפשרות העסקה מכובדת.

יעקב מרגי: אני מכבד כל מקצוע, כל עבודה, כל תעסוקה, אבל אין ספק, אנחנו רוצים בסביבה החינוכית של הילדים שלנו את האנשים הטובים ביותר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אני חייב להוסיף.

יעקב מרגי: בהצעת החוק יש שם סעיף שהסייעות יהיו מועסקות על ידי הרשות המקומית.

יעקב מרגי: אני מבין שזה אחד הסעיפים הבעייתיים שיכולים לכבול בכלל כל תהליך, לכן אני מראש שם את זה כהערת הרגעה, לא אזהרה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חברת הכנסת אימאן ח'טיב, את רוצה גם כן להגיב לעניין הצעת החוק?

שרן השכל: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, אני גם מצטרפת להצעת החוק הזאת ומקווה בקריאה הבאה, אצליח גם להכניס אותה.

אימאן ח'טיב יאסין: כיוון שהנושא הוא נושא מאוד עקרוני ובוער, אם אנחנו מדברים על חינוך, אז חינוך מתחיל מגיל מאוד צעיר וכל בעל תפקיד או בעלת תפקיד שנמצאת בתוך המערכת, יש לה תפקיד רלוונטי וחשיבות, ואי אפשר לזלזל.

אימאן ח'טיב יאסין: מהמקום הזה אני רוצה להתחיל במשפט הראשון שאת העלית כאן לגבי המחסור בסייעות.

אימאן ח'טיב יאסין: לצערי הרב שוב פעם אנחנו מתעלמים מהעובדה שיש לנו עודף של סייעות גם בחברה הערבית כמו שבטח על כל משרה אחת ניגשות בממוצע 100 מועמדות.

אימאן ח'טיב יאסין: אחר כך אנחנו נגיע לסוגיה של ההכשרות.

אימאן ח'טיב יאסין: מבחינת צורך יש לנו אפילו רוויה ומעל ומעבר בתוך החברה הערבית, וצריך לקחת אתזה גם בחשבון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא רואה שום בעיה שסייעות מהחברה הערבית יעבדו בגנים גם בתוך החברה היהודית.

אימאן ח'טיב יאסין: מה הבעיה?

שרן השכל: למיטב הבנתי זה קורה.

אימאן ח'טיב יאסין: אפילו בתוכנית המוסדרת של המורים נרשמים כל שנה קרוב ל-10,000, ואנחנו ראינו את זה בדיוני ועדת המשנה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו קרוב ל-14,000 מורות ומורים, 4,000 שכבר התייאשו מלהשתבץ כל שנה, ועדיין התוכנית מדברת על מספר מאוד מצומצם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא יודעת להגיד בוודאות אבל המקסימום שלו מדבר על 300–400 מורים, אז גם בסוגיה הזאת, אם אנחנו מדברים על צורך כזה גדול, אז יש לנו גם את האפשרות לבחור מהמגוון הגדול הזה גם את הטובות ביותר, המתאימות ביותר, אז בוא נתחיל בנקודה הזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: הנקודה השנייה, אכן המעמד מחייב הסדרה ואכן הסוגיה של ההכשרה בעיניי היא קריטית וחשובה ביותר, כי החינוך בגיל צעיר, שלושת השנים הראשונות, כולנו יודעים ולא צריך לחזור על המשפט הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: מחקרים הוכיחו כבר מזמן כמה השנים הראשונות כל כך חשובות.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק שהסייעות שנמצאות בתוך הכיתות, יש להן חלק די רציני.

אימאן ח'טיב יאסין: גם כשהייתי מנהלת מתנ"ס ראיתי שיש חלוקה בתוך הכיתות, הגנים והמעונות, והסייעת לוקחת קבוצה ועובדת איתה על פי תוכנית מוסדרת שנותנת לה המורה.

אימאן ח'טיב יאסין: הסוגיה של ההכשרות, בעיניי, היא סוגיה קריטית.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו צריכים לדאוג שההכשרה תהיה הכשרה מקצועית, שאנשים ונשים במיוחד, ולא מן הסתם המעמד הוא נחות והשכר הוא נחות, כי זה מקצוע נשי ברובו, אם לא כולו.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך גם לתת את הדעת לעניין של השכר.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר לבוא ולבקש רמה של מקצועיות ולתת שכר נמוך.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נשאל את עצמנו מאיפה לרוב מגיעות הסייעות האלו, הן מגיעות מסביבה סוציו אקונומית קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: הרוב המוחץ שלהן יוצא לעבודה כי הוא רוצה להביא פרנסה, אז כדי שהוא יעבוד, היא תעבוד ברצון ובחשק ותשתדל להתמקצע וללכת להשתלמויות, היא צריכה גם לקבל שכר הגון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שאי אפשר להפריד בין שני הדברים, לכן נושא הסדרת המקצוע הזה והמעמד שלהם וההכשרה שלהם היא סוגיה מאוד קריטית גם לאור העובדה שגילאי לידה עד שלוש עוברים למשרד החינוך ושם יש צוות יותר שנחשב כאילו על הקטגוריה של סייעות ושל מטפלות, שהוא עובד שם.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מתכוונים ומתכוונות לשינוי מהותי, אמיתי, איכותי, אז צריך גם להסדיר את הסוגיה הזאת.

שרן השכל: נכון מאוד.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ליועצת המשפטית של הוועדה, תמי סלע, בבקשה.

תמי סלע: בקצרה את המסגרת כי באמת אנחנו בדיון מקדמי, אז אני אגיד שאנחנו כמו שאמרנו בהצעת חוק פרטית שעברה בדיון מוקדם.

תמי סלע: עכשיו אנחנו בתחילת תהליך של הכנה לקריאה ראשונה.

תמי סלע: הצעת החוק עצמה עוסקת בהסדרת המעמד של הסייעות, שזה סוג של הסדרת עיסוק.

תמי סלע: זה אומר שהוועדה בדיונים שלה צריכה לקחת בחשבון שבכל הסדרה של עיסוק, למרות שכבר יש הרבה הוראות היום שמפוזרות בחקיקה, בנהלים, בהסכמים קיבוציים, בתקנות ולפעמים עם חפיפה ולפעמים בלי שבאמת ברור מה הדרישות שנדרשות מסוגים שונים של סייעות, אבל כשעושים הסדרה כזו, כן צריך לבחון, וזה חלק ממה שנעשה פה, מה הקשיים שההסדרה הזו באה לענות עליהם, מה התכלית שלה והאם באמת ההסדרים שמוצעים פה עונים לזה ולא פוגעים בעיסוק ובסופו של דבר זה גם מגביל את היכולת לעסוק במקצוע.

תמי סלע: זאת המשמעות של הסדרת עיסוק.

תמי סלע: זה חל גם על מי שעכשיו רוצה לגשת ולהתמודד כסייעת וגם לפי הוראות המעבר שייקבעו, גם על מי שהיום נמצא בעולם הזה, וצריך לעשות פה גם את ההבחנות מה נכון לדרוש ממי שכבר היום עוסקת כסייעת או כתומכת הוראה.

תמי סלע: יש גם הרבה מונחים, גם בזה בטח נדון, משלבת.

תמי סלע: הם גם לקרוא לזה בלשון נקבה?

תמי סלע: זה שאלות אולי כבר מדרג שני בשלב הבא.

תמי סלע: בהצעה כמו שהיא מנוסחת כיום יש באמת שלושה היבטים, את הנושא של דרישות סף, תנאי סף להעסקה, הגדרת התפקיד והנושא של העסקה על ידי רשויות מקומיות, שכל אחד מהם הוא נושא בפני עצמו שצריך גם לבחון מה המצב הקיים היום, בהבחנה בין סוגים שונים של סייעות.

תמי סלע: יש לנו סייעות רפואיות, סייעות משלבות לילדים עם צרכים מיוחדים, בגנים, בבתי ספר.

תמי סלע: יש פה הבחנות אבל יש גם דברים שנוגעים לכולם יחד ואולי לא בצדק.

תמי סלע: אולי יש גם דברים שחסרים בעצם כדי לתת מענה לקשיים בשטח היום שקיימים.

תמי סלע: שוב, הנושא הזה כבר מדובר שנים.

תמי סלע: היה פה בוועדה כמו שציינת, היה בדוח מבקר המדינה.

תמי סלע: האמירה שהגורמים השונים צריכים לשבת סביב שולחן ולעשות עבודה כדי להסדיר את המעמד, כדי לטפל בשאלת התנאים, כדי להסדיר מבחינה מקצועית את הצוות הזה כחלק מהצוות החינוכי-טיפולי זה דברים שכבר היו על השולחן, וגם אולי חשוב לשמוע איפה זה עומד היום מבחינת מהלכים שכבר נעשו.

תמי סלע: בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת אימאן ח'טיב לגבי אפס עד שלוש, יחסית יש הסדרה יותר טובה היום בגלל החוק לפיקוח על מעונות יום ופעוטות, שבתקנות שלו מתייחס להכשרה הנדרשת ולתנאי הסף מצוות מחנך-מטפל, שזה בעצם גם מינוח אחר שכבר ניתן גם לצוות מסייע, ואפשר אולי ללמוד קצת במידה מסוימת, כי שם נדרשת הכשרה פדגוגית, הכשרה על בטיחות, עזרה ראשונה ועוד תנאי סף מסוימים שאפשר יהיה ללמוד מהם.

תמי סלע: זה ברקע הדברים.

יעקב מרגי: אני מקווה שהקושי בחקיקה של החוק הזה לא יהיה כמו הקושי של חוק פיקוח על המעונות.

תמי סלע: שם חלק מהדברים השאירו לתקנות.

תמי סלע: אגב, בהקשר הזה אני אגיד שגם כאן צריך יהיה לשים לב מה קובעים בחקיקה ראשית ומה משאירים לתקנות.

תמי סלע: כרגע יש פה הוראות די עמומות שמשאירות הרבה מאוד מרחב לתקנות, גם בתנאי הכשירות וגם בהכשרה.

תמי סלע: המחוקק גם צריך לתת את הדעת מה תנאי הסף שהוא קובע, אבל שוב, נגיע לזה בהמשך.

תמי סלע: קודם צריך להבין מה הקשיים, האם ההסדר הזה עונה על הקשיים, איך פותרים את ענייני השכר ואת תנאי ההעסקה?

תמי סלע: יש הרבה מאוד דברי חקיקה שחלים פה, גם חוקת העבודה של הרשויות המקומיות, גם חוזרי מנכ"ל של משרד החינוך, של משרד הבריאות ושל השלטון המקומי, גם חוק הפיקוח על בתי הספר, גם חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות.

יעקב מרגי: אם השכר היה ביחס ישר לסרבול - - -

תמי סלע: זה מאוד מסורבל וגם זה נושא כשלעצמו שראוי להסדרה והאחדה כי זה מייצר אפליות, הרבה פעמים לא מוצדקות, בין סוגים שונים של סייעות, ועוד לא נגענו בשאלה של ממלאות מקום, סייעות שעתיות ומה חל עליהן ואיך מבטיחים את המעמד שלהן, שזה עוד שלב לא פשוט בפני עצמו.

שרן השכל: כן, הרבה עבודה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני רוצה לפתוח עם משרד החינוך.

שרן השכל: נמצאת איתנו צינה יואלי.

תמי סלע: נקודה אחת חשובה ששכחתי בדברים, שגם עולה, זה ההקשר של התפקיד של משרד החינוך, הפיקוחי, המקצועי, האחריות הכוללת בנושא הזה של סייעות, שזה גם משהו שכרגע לא בא לביטוי ברור בהצעה אבל הוא כן נושא שכל פעם עולה, בפרט לאור זה שהכוונה היא לראות בהם חלק מהצוות החינוכי, אז גם האחריות מעבר למימון.

תמי סלע: היום משרד החינוך מעורב בחוזרי מנכ"ל, מעורב במימון אבל לא מוגדרת האחריות שלו, ובאמת חלק מהטענות זה שדרישות שיש פה וחלקן כבר קיימות, הן לא חידוש, הן קיימות בחוזרי מנכ"ל, לא נאכפות, אין פיקוח עליהן ובעצם אין נתונים מי עומד בדרישות ומי לא וכמה יש, כי אף אחד לא מרכז את זה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: נמצאת איתנו גם אפרת לאופר ואילן שי.

שרן השכל: אנחנו נשמח לשמוע קודם כל את עמדתכם בעניין, גם בהתייחס לכל האתגרים שיש מבחינת העסקת סייעות, מציאה שלהן, מחסור שיש בהן, וכמובן לעניין הצעת החוק בהכשרה של אותן סייעות.

שרן השכל: מי רוצה להתחיל?

אילן שי: אני אתחיל.

אילן שי: אני עו"ד מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

אילן שי: בהתאם להחלטה שהתקבלה בוועדת שרים, משרד החינוך תומך בהצעת החוק.

אילן שי: אנחנו מודעים לכך שיש קושי.

אילן שי: אני חושב שמי שיוכל לפרט על זה יותר זה מרכז השלטון המקומי כמי שהוא המעסיק הישיר כנראה של החלק הארי של הסייעות למרות שיש סייעות שמועסקות גם על ידי בעלויות וגורמים אחרים.

אילן שי: משרד החינוך לא מעסיק סייעות, כך שמעבר לזה שאנחנו יודעים שיש מחסור בסייעות, אנחנו לא הגורם שממש יש לו את - - -

שרן השכל: אבל אתם הגורם שלמעשה אמור לפקח, להכשיר, קובע בעצם את הנהלים, כמה יהיו בכל גן וכו', וגם מעבירים את הסבסוד, אני מבינה.

אילן שי: אנחנו מעבירים השתתפות לחלק הארי.

אילן שי: זה משתנה בין סוגים שונים של סייעות.

אילן שי: יש שיעור השתתפות שונה של משרד החינוך, אבל החלק הארי של התקציב בגין העסקת סייעות הוא תקציב של משרד החינוך, אבל אנחנו לא מבצעים את ההכשרה של הסייעות.

אילן שי: ככל שיש הכשרה של הסייעות לתפקיד, היא נעשית במסגרת הקליטה שלהן לתפקיד על ידי המעסיקים שלהן, לא על ידי משרד החינוך.

אילן שי: אנחנו מתקצבים אותם ואנחנו מודעים לכך שיש קושי בגיוס של סייעות.

אילן שי: יש מחסור בסייעות.

אילן שי: יש מקומות שונים שיש בהם גם לפעמים מחסור יותר אקוטי, למשל בחינוך המיוחד בהארכת שנת לימודים בחופש הגדול, יש קושי יותר גדול לאתר סייעות.

שרן השכל: אתם רואים אותם כצוות חינוכי?

אילן שי: אנחנו לא רואים אותם כצוות חינוכי.

אילן שי: אנחנו רואים אותם כחלק מהצוות המנהלי של בית הספר.

אילן שי: אנחנו רואים צוות חינוכי בבית הספר כעובדי הרואה ומטפלים פרא-רפואיים.

אילן שי: זה מי שאנחנו מגדירים כצוות חינוכי.

אילן שי: אני רוצה גם להגיד עוד משהו אחד עקרוני לגבי הצעת החוק.

אילן שי: אנחנו מבקשים להסיר מהצעת החוק את הסייעות-מלוות לתלמידים עם צרכים רפואיים.

שרן השכל: למה?

אילן שי: בניגוד לסייעות בכיתות, סייעות בגנים, סייעות של החינוך המיוחד ושל החינוך הרגיל, שאנחנו רואים אותן כחלק מהצוות שצריך להיות בבית ספר, כחלק מהאופן שבו ניתן השירות בגני הילדים ובכיתות, הסייעות המלוות לתלמידים עם צרכים רפואיים זה משהו שנוצר, ואני בטוח שחבר הכנסת מרגי כמי שמכיר לפני ולפנים את מערכת החינוך, מכיר את זה.

אילן שי: זה נוצר כאיזשהו פתרון אד הוק שניתן כאשר האחריות על הפעילות בתחום הזה עברה ממשרד הבריאות למשרד החינוך, אז באופן אד הוק נתנו איזשהו פתרון של סייעות.

אילן שי: לא אנחנו ולא משרד הבריאות בטוחים שזה האופן שבו צריך לתת את השירות הזה.

יעקב מרגי: גם אחרי 50 שנה שהאד הוק הזה יהיה קיים, אתם לא תהיו בטוחים?

אילן שי: אנחנו לכן לא רוצים לעגן את זה כרגע בחקיקה כדי שזה ימנע שינוי ככל שנרצה להכניס שינוי בתחום הזה.

יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשאול ברשותך עמדה מקצועית של צוות מקצועי, שיאמר אם הוא רואה בסייעת, אמירה קטגורית של משרד החינוך, אם הוא רואה בסייעת חלק מהצוות החינוכי או לא.

יעקב מרגי: לא תפיסה משפטית.

יעקב מרגי: מה ההגדרה במשפט אני יודע.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת קטגורית כשבאים לוועדה בכנסת צריכים לשאול את אנשי המקצוע.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לשמוע אם יש עמדה מקצועית שנבחנה וקובעת קטגורית שהסייעת היא לא חלק מהצוות החינוכי.

תמי סלע: אפשר להוסיף לזה, כי בעצם גם בחוק מעונות יום לפעוטות יש לי צוות מחנך-מטפל, וכמו שאני קוראת את זה, אני כן רואה שם גם את הסייעות כחלק מהצוות הזה, שההגדרה שלו היא מחנך-מטפל.

תמי סלע: גם מבחינת הגדרות תפקיד, בהגדרות תפקיד שלהם יש היבטים פדגוגיים ובוודאי טיפוליים, אז גם שם אתם לא רואים את הסייעות כחלק מהצוות המחנך-מטפל על כל הדרישות שנדרשות מהן?

אילן שי: אני לא מכיר מספיק טוב את ההסדר של מעונות יום ולכן אני לא יכול כרגע להתייחס לזה.

אילן שי: צריך לבדוק.

יעקב מרגי: לגבי התפיסה המקצועית של המשרד, גם אם אין עמדה ולא נבחנה, זה גם תשובה.

יעקב מרגי: שנדע, משרד החינוך בשנת 2022, אם הוא בחן את הסוגיה הזו, קבע עמדה מקצועית או לא?

יעקב מרגי: צריך לדעת אותה.

תמי סלע: אגב, אורנה פז פה בדיון אמרה בפירוש שכן רואים את הסייעות כצוות חינוכי.

יעקב מרגי: נאלמתם דום.

יעקב מרגי: יש תשובה או לא?

אילן שי: צריך לבדוק את זה.

אילן שי: אני לא יכול לתת תשובה כרגע.

יעקב מרגי: ואנשי המקצוע שהגיעו אליך שלא מהמחלקה המשפטית?

אפרת לאופר: אני מנהלת יחידת הבריאות.

אפרת לאופר: ביחידה שלי אני אחראית בעצם על הסייעות שצריך גם כאן לשים את זה על השולחן.

אפרת לאופר: הן נקראות סייעות רפואיות אבל הן לא רפואיות.

אפרת לאופר: הן סייעות מלוות לילדים עם צרכים רפואיים.

יעקב מרגי: הם לא רופאים, ברור.

אפרת לאופר: צריך לזכור שההכשרה שלה היא נקודתית על אותו תלמיד שאותו היא בעצם מלווה.

אפרת לאופר: יש קושי גדול מאוד ואני מדברת כרגע רק על הסקטור הזה.

אפרת לאופר: יש קושי מאוד גדול בחינוך הרגיל.

שרן השכל: אתם בעצם לא רוצים שהצעת החוק הזאת תכלול סייעות רפואיות.

אפרת לאופר: סייעת לתלמיד עם צרכים רפואיים.

אפרת לאופר: זה השתנה מאוד בשנים האחרונות.

שרן השכל: אם אתם מעבירים להם קורס של מספר ימים בעניין אלרגיות, בעניין הפרעות קשב וריכוז או לעניין חינוך מיוחד, ילדים עם צרכים מיוחדים, כל הדברים האלה, כלומר להעביר אותם קורס.

שרן השכל: ברור שתהיה לה חפיפה עם הילד עצמו ודגשים על הילד עצמו.

שרן השכל: היא תקבל גם את ההכשרה לטפל במגוון של בעיות שדורשות איזשהו פתרון.

שרן השכל: לפעמים סייעת אחת יכולה לטפל גם בשני ילדים עם אלרגיה או בשלושה ילדים, שניים עם אלרגיה ואחד עם הפרעת קשב וריכוז.

שרן השכל: נגיד לצמצם את זה קצת.

שרן השכל: אם היא מקבלת את ההכשרה הזו של מספר ימים, שהיא מבינה לפחות את הבסיס ואיך זה נעשה, ואחר כך אתם מוסיפים על זה סוג של טיפול פרטני, כלומר באמת איזשהו סוג של חפיפה פרטנית לגבי כל ילד וילד, אז עוד שנה היא מסיימת עם הילד הזה, היא תוכל לעבור לילד הבא עם ההכשרה, עם המעמד, עם הגאווה הזו שיש לי את התעודה שאני כאילו סייעת רפואית.

שרן השכל: יש את הסייעות הרגילות של הגנים שמקבלות את ההכשרה ויש סייעת רפואית שזה כבר איזושהי רמה אחרת.

יעקב מרגי: אני חושב שגם למערכת חשוב שיהיה לכם המאגר הזה והדאטה הזאת.

שרן השכל: איך להזריק פתאום אפיפן או דברים כאלה.

אפרת לאופר: פה אתם דיברתם לדוגמה על באמת סייעת שאמורה לעזור גם לילד עם צורך רפואי וגם לילד עם הפרעת קשב.

אפרת לאופר: אנחנו מדברים פה על מגוון רחב של עזרה.

אפרת לאופר: הסייעת כרגע, אותה סייעת מוגדרת אם עוברת הכשרה על ידי הרשות המקומית, נקודתית לאותם ילדים שאליהם היא בעצם צריכה ללוות.

אפרת לאופר: יש קושי גדול בהכשרה.

שרן השכל: הסיבה שבגינה אנחנו רואים לעגן את זה בעצם בחוק, כדי לוודא שכל סייעת שמגיעה, באמת יש לה את ההכשרה המתאימה.

יעקב מרגי: הבסיסית קודם ולאחר מכן הפרטנית.

אפרת לאופר: יש הבדל אם היא סייעת לילד שדרוש צנתור או שהיא מסייעת לילד - - -

יעקב מרגי: ברור לנו, זה הפרטני.

יעקב מרגי: את נכנסת לפרטני.

אפרת לאופר: כאן באמת היא עוברת את זה גם עם המרפאה של הילד אליו היא בעצם משויכת.

אפרת לאופר: תחשבו רק שנייה על אותה סייעת גם לאותו ילד אלרגי או לאותו ילד שדורש צנתור.

אפרת לאופר: אם היא לא מגיעה כרגע והיא חולה, אין מילוי מקום עבורה.

יעקב מרגי: ליבי-ליבי למערכת, אבל הדיון כרגע לא על המצוקה של משרד החינוך.

יעקב מרגי: הדיון כרגע על הצעת החוק הספציפית.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להתבזר.

יעקב מרגי: אני שואל, עמדה מקצועית את לא אמרת.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לדעת עמדה מקצועית של משרד החינוך, האם הם רואים בסייעת כחלק מהצוות החינוכי או לא? אני שם את הילד שלי, את הדבר הכי יקר שלי.

יעקב מרגי: אני מתייחס לסייעת כמו השומר בשער.

יעקב מרגי: אם לא באתם מוכנים לשאלה הבסיסית הזו לדיון על הצעת חוק, זה חמור מאוד.

קריאה: אני יכול לתאר לכם את המציאות.

קריאה: במציאות חלק מהרשויות עושות להן את הקורס וחלק מהרשויות מחייבות את הסייעות בעצמן לעשות את הקורס.

שרן השכל: העניין הוא גם אם אנחנו מדברים עכשיו על נגיד הסייעת לא מרגישה טוב, לא הגיעה שבוע, אז יש לך אפשרות של הכשרה של מישהי שעברה לפחות את הכשרת בסיס ולא להביא מישהו "על עיוור" שתחליף או פשוט להשאיר את הילד בבית.

שרן השכל: אני מנסה להבין למה אתם מנסים להוציא את העניין של הסייעת הרפואית מתוך ההנחיות האלו.

אפרת לאופר: אנחנו חושבים שהשינויים שנעשו בשנים האחרונות בכל מה שקשור לצרכים רפואיים, היו הרבה מאוד שינויים עם הרבה מאוד קריטריונים.

אפרת לאופר: גם משרד הבריאות צריך להיות אני חושבת, נוכח גם, כי גם משרד הבריאות בעצם הוא קובע את הקריטריונים של אותם ילדים עם צרכים רפואיים.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הכשרה בסיסית, לא פרטנית.

יעקב מרגי: זה לא צריך להפריע.

יעקב מרגי: זה רק להשביח.

יעקב מרגי: גם סייעת רפואית שתדריכי אותה איך לעשות צנתור והיא לא יודעת איך מתנהגים בסביבה חינוכית, היא לא תועיל כלום.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים קודם כל על הכשרה בסיסית לסייעת, הגדרה של סייעת, להגדיר אותה, לתת לה את הכלים להתמודד עם סביבה חינוכית.

יעקב מרגי: לאחר מכן, את הערך המוסף של אותה בעיה ספציפית של הילד, נותנים.

יעקב מרגי: איך שזה לא קורה היום, זה יהיה.

אילן שי: זה ממש לא מתנהל ככה.

אילן שי: כיום יש הבדל משמעותי בין מה שעושות סייעות בחינוך המיוחד ובחינוך הרגיל - - -

יעקב מרגי: אתה לא הבנת מהדברים שלנו שאנחנו מבינים את זה?

קריאה: בחינוך המיוחד אין מלווה רפואית.

אילן שי: אין מלווה רפואית, והסייעות שיש בחינוך המיוחד וסייעות מלוות רפואיות, עושות דברים שונים לגמרי.

אילן שי: אנחנו חושבים שהכריכה של הסייעות-מלוות רפואיות בחוק הזה - - -

יעקב מרגי: עו"ד אילן שי, סליחה, במה מתבטאת תמיכת משרד החינוך בהצעת החוק הזו?

יעקב מרגי: חבל על המשאב.

יעקב מרגי: משאב הזמן בכנסת לחלק מהאנשים הוא חשוב מאוד ויקר מאוד.

יעקב מרגי: גם לאורחים שבאו לכאן.

יעקב מרגי: אנחנו עוד איכשהו משתכרים מכך.

יעקב מרגי: יש כאלה שנסעו מרחקים.

יעקב מרגי: משרד החינוך הגיע עם צוות מכובד לכאן ומודיע שהוא תומך בהצעת החוק.

יעקב מרגי: באותה נשימה הוא אומר, הוא לא מגדיר אותה כחלק מהצוות החינוכי.

יעקב מרגי: במה מתבטאת תמיכת משרד החינוך בהצעת החוק הזו?

יעקב מרגי: מישהו כפה אתכם בוועדת שרים?

יעקב מרגי: תאמרו.

יעקב מרגי: בואו נתמודד עם העובדות.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים לדעת לאן הולכים עם זה.

שרן השכל: מה עם ההכשרה הכללית של הסייעות?

שרן השכל: איך אתם רואים את זה?

אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מארגון בזכות.

אביבית ברקאי-אהרונוף: זה רק ייצר את המדרג שדיברו עליו כאן קודם.

אביבית ברקאי-אהרונוף: באמת לא ברור מה ההתנגדות להוציא את הליווי הרפואי מהעניין, במיוחד שהרבה פעמים יש איגום משאבים בילד שזקוק גם לשירותי סיוע וגם לליווי רפואי, בעצם ניתן לו סייע או סייעת אחת כדי שבעצם תמלא את התפקידים הללו גם וגם.

אביבית ברקאי-אהרונוף: באמת לא ברור מדוע צריך להוציא את זה.

אילן שי: כמו שאמרתי, אנחנו מבקשים להוציא את זה מהצעת החוק.

אילן שי: אנחנו לא בטוחים שהשירות הזה זה האופן הנכון לתת את המענה לתלמידים עם צרכים רפואיים.

יעקב מרגי: אילן, יש לי הצעה פרקטית.

יעקב מרגי: בוא נשאיר כרגע את הסייעת הרפואית, נדון בה.

יעקב מרגי: בוא נדבר על הסייעת.

יעקב מרגי: נתכנס לדיון על הסייעת הרפואית.

יעקב מרגי: לא ברור לי אם אתם יודעים מה כוונת המחוקק פה בהצעת החוק הזו.

יעקב מרגי: אני לא שומע מכם את האמירה, מה התפיסה שלכם לגבי הגדרתה של הסייעת, תנאי העסקתה, הכשרתה.

אילן שי: לגבי ההגדרה, יש לנו אותה הגדרה והגדרת תפקידים.

אילן שי: אנחנו בסך הכול תומכים בזה שתהיה הגדרה והגדרת תפקידים בחוק.

אילן שי: אנחנו חושבים שצריך לקבוע הוראה שמעבר לאותן כותרות של תפקידים שיהיו בחקיקה הראשית, שההסדר לגבי הפרטים, כי כרגע בחוזרי המנכ"ל יש הגדרת תפקידים הרבה יותר רחבה ויותר פרטנית.

אילן שי: אנחנו חושבים שראוי באמת שבחוק יהיה משהו קצת יותר כללי ולהשאיר להסדר בחוזר מנכ"ל, לפרוט יותר את התפקידים כי יש יותר תפקידים מאשר קיימים היום בהצעת החוק.

אילן שי: לא כולם מתאימים לחקיקה ראשית ולכן צריך להשאיר - - -

יעקב מרגי: בפרקטיקה מקובל.

תמי סלע: אבל ההגדרות של סיוע בלמידה, סיוע פדגוגי זה חלק מההגדרות מבחינתכם.

אילן שי: גם היום בחוזר מנכ"ל יש תפקידים שהם סיוע.

יעקב מרגי: למה אתה חושש להגדיר אותה כחלק מהצוות החינוכי?

אילן שי: כי אנחנו חושבים שצריך לבדל - - -

יעקב מרגי: לא כתבנו מורה.

יעקב מרגי: הוא לא מורה ולא מורה.

יעקב מרגי: בבסיס אם אין לי את ההגדרה שהסייעת, אני רואה בה כחלק מהצוות החינוכי, הסביבה החינוכית של הילדים שלי, אני גונז את הצעת החוק, לא עשיתי כלום.

יעקב מרגי: במה אני מעצים אותה?

יעקב מרגי: אין שכר, אין לי השוואת שעות העסקה, אז בזה שעשיתי לה הכשרה, שאני מחייב בחוק לעשות הכשרה?

נועה בן אריה: שהיא משלמת עבורה גם, שכבר מחויבת היום לפי החוזרים ולא נאכפת.

יעקב מרגי: במה מתבטאת התמיכה?

יעקב מרגי: הסדרה של מקצוע הסייעת והעצמה שלהם זה הכרה שלה שהיא חלק מהסביבה החינוכית של הילדים שלנו.

שרן השכל: יש לנו רשימה של לפחות 12 ארגונים שרוצים לדבר, אז אני אעשה שילוב של משרד ממשלתי וארגון.

שרן השכל: עו"ד מיכאל זץ מאלו"ט, בבקשה.

מיכאל זץ: תודה רבה גבירתי יושבת-הראש, חבר הכנסת מרגי, אנחנו מאוד מודים על הצעת החוק הזאת.

מיכאל זץ: הנושא של הסייעות, של ההכשרות שלהן, של הסדרת המקצוע, בעצם זה חוצה גם זרמי חינוך ושלבי חינוך.

מיכאל זץ: אנחנו רואים ביתר שאת בשנתיים האחרונות, עם חקיקתו של תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד, את המחסור העצום לצד כוח האדם הלא מיטבי שנכנס למוסדות החינוך ומלווה את התלמידים בחינוך המיוחד.

מיכאל זץ: כשאנחנו מדברים על סייעות, קודם כל אני מאוד מסכים עם האמירה שצריך להעצים אותן.

מיכאל זץ: זה מתחיל באמת בהגדרת התפקיד בשם, והשם צריך להיות בעינינו, גם כתבנו את זה בהערות לחוק, זה תומכת חינוך.

מיכאל זץ: זה מה שהיא עושה.

מיכאל זץ: היא לא תומכת שומר והיא לא תומכת מנקה, היא תומכת חינוך והעבודה שלה היא חינוכית פרופר.

מיכאל זץ: היא מלווה את הילד, היא נמצאת בכיתה לאורך כל שעות הלימודים, והיא עוזרת למורה, היא עוזרת לתלמיד והיא מתווכחת את החומר הלימודי.

מיכאל זץ: התפקיד שלה הוא חינוכי, הוא לא מנהלתי.

מיכאל זץ: בגלל זה אני מאוד תמה על האמירה הזאת של משרד החינוך, שלא תואמת למציאות בשטח כמו שאנחנו מכירים אותה, כמו שאנחנו מקבלים את זה בפניות שלנו למרכזי אלו"ט למשפחה.

מיכאל זץ: צריך לזכור, כשמדברים על סייעות, זה איזשהו עץ, שלכל עץ הסייעות יש הרבה מאוד ענפים, ואת כל הענפים האלה צריך להגדיר בהצעת החוק, לא בתקנות.

מיכאל זץ: להגדיר את הגדרות התפקיד, את תנאי הסף, את ההכשרה שנדרשת.

מיכאל זץ: הנושא הזה כבר נמצא על שולחן הוועדה הזאת מ-2011 עם כל מיני דוחות שהיו, והדוח האחרון של הממ"מ גם התייחס לזה.

מיכאל זץ: צריך לראות שזה לא יהיה, אנחנו מכירים את זה לצערי, איזשהו תנאי של האוצר שיסדירו רק את סייעות הגנים או רק סייעות של החינוך הכללי.

מיכאל זץ: אי אפשר לעשות פה איפה ואיפה, הפרד ומשול.

מיכאל זץ: צריך להסדיר את כל העץ הזה של הסייעות מ-א' עד ת' וגם להסדיר את האחריות בין השלטון המקומי שהוא מעסיק, למשרד החינוך שהוא הרגולטור.

מיכאל זץ: האמירה היום שאנחנו לא יודעים כמה סייעות יש וכמה סייעות חסר, היא שערורייתית.

מיכאל זץ: איך אנחנו לא יודעים כמה תומכות חינוך חסרות לנו?

מיכאל זץ: איך אנחנו לא יודעים כמה תומכות חינוך יש לנו ובאיזה ענף?

קריאה: זה כמו לשאול איך אנחנו יודעים כמה ילדים אוטיסטים ייוולדו בשנה הבאה.

מיכאל זץ: לא, זה לא קשור לשנה הבאה.

מיכאל זץ: אני מדבר איתך על נקודת הזמן הזאת.

מיכאל זץ: אני יודע כמה ילדים אוטיסטים יש לי היום במערכת החינוך.

קריאה: אתה לא יודע כמה בתהליך אבחון ועוד אין להם אבחנה סופית.

מיכאל זץ: נכון, אבל אני יודע בשנת הלימודים הנוכחית - - -

קריאה: גם המשרד יודע וגם אנחנו יודעים.

שרן השכל: כמה סייעות?

קריאה: 60,000.

שרן השכל: 60,000 סייעות כרגע חסרות?

קריאה: כלל הסוגים - - -

שרן השכל: כלל הסוגים, חינוך מיוחד, גני ילדים, שילוב וכו'?

שרן השכל: חסרים 60,000?

קריאה: קיימות במערכת.

שרן השכל: זה מה שיש, אבל כמה חסר?

קריאה: זה נקודתי.

מיכאל זץ: אבל אפשר לדעת את זה לפי הזכאות, לפי הסל האישי של תיקון 11 לצורך העניין.

מיכאל זץ: עכשיו עזבו אותי, אני הקטן.

מיכאל זץ: הממ"מ שאל את השאלה הזאת ולא קיבל מענה, וגם בהצעת החוק של חבר הכנסת מרגי - - -

יעקב מרגי: אני קיבלתי כמה נתונים, 30, 35.

מיכאל זץ: זה נתונים שלא מתיישבים עם הנתונים של מרכז שלטון מקומי.

קריאה: ידידי, אנחנו יכולות לזרוק מספרים לאוויר, סתם.

מיכאל זץ: זה חלק ההסדרה שנדרשת למקצוע, כי כשאנחנו מדברים היום לצורך העניין על מרפאים בעיסוק או על קלינאות תקשורת או על רופאים, אנחנו יודעים כמה רופאים חסרים, כמה כירורגים וכמה נוירולוגים חסרים, אז למה מה שטוב לרפואה לא טוב לחינוך?

מיכאל זץ: זה צריך להיות הסטנדרט.

מיכאל זץ: המטרה שלנו של הסדרת המקצוע, צריכה להיות הזרמת הון אנושי איכותי, מיומן למוסדות החינוך, שימקסמו את ההשפעה ויתנו את הטיפול החינוכי המיטבי לילדים של כולנו, לילדי החינוך המיוחד ולילדי החינוך הכללי.

מיכאל זץ: אלו"ט הגישה נייר עמדה מפורט עם כל הסעיפים להצעת החוק של חבר הכנסת מרגי, עם פירוט.

מיכאל זץ: אנחנו באמת מברכים על הדיון הזה, ואם אפשר מילה שלא קשורה לדיון הספציפי הזה.

מיכאל זץ: היום מליאת הכנסת צריכה להצביע על חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלויות, שמוביל משרד הרווחה והביטחון החברתי.

יעקב מרגי: ואני אצמיד אליה את החוק שלי.

מיכאל זץ: לא, אל תצמיד את החוק.

מיכאל זץ: חשוב לנו שהחוק הזה יעבור בקריאה ראשונה כי החוק הזה, חיכינו לו יותר מידי זמן.

מיכאל זץ: תודה רבה.

שרן השכל: מרכז שלטון מקומי, בבקשה, אנא הציגו את עצמכם.

מיכל מנקס: תודה רבה.

מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך, רווחה וחברה, מרכז השלטון המקומי, ואם אפשר לאחר מכן שהיועצת המשפטית נועה בן אריה תאמר את דבריה.

מיכל מנקס: אני רוצה לדבר באופן כללי וקודם כל להודות על הדיון לך, גבירתי יושבת-הראש, ליועצת המשפטית של הוועדה שבאמת עושה לאחרונה ימים כלילות לכנס את הדיון, ובמיוחד למציע החוק, חבר הכנסת יעקב מרגי.

מיכל מנקס: אני ישבתי בחדר הזה עשרות אם לא יותר פעמים כשחבר הכנסת מרגי בהיותו יושב-ראש, העלה את הנושא כמעט מידי דיון.

מיכל מנקס: אין לנו ויכוח, אני חושבת, לכל הנוכחים כאן בחדר שאנחנו חייבים למצב את עבודת הסייעת.

מיכל מנקס: אנחנו חייבים שהסייעת תהיה פרופסיה, ונכון אמרת, זה צריך להיות ברור מאליו כמו בתחום הרפואה, כך גם בתחומי החינוך.

מיכל מנקס: אני לא נכנסת לפרטים כרגע.

מיכל מנקס: אנחנו חווים קשיים בעיקר באזור המרכז והשרון השבע לכאורה במגזר היהודי.

מיכל מנקס: אכן צדקה חברת הכנסת, אנחנו רואים מגזרים שלא סובלים ממחסור.

מיכל מנקס: נהפוך הוא.

מיכל מנקס: אנחנו במצוקה יומית לאייש את הסייעות.

מיכל מנקס: על פניו תנאי הסף של כל סוג של סייעת, שהעבודה שלהן שונה, הם אותם תנאי סף.

מיכל מנקס: גם ההכשרה.

מיכל מנקס: אנחנו התחלנו מהלך עם משרד החינוך להכשרה או לבנות קורס של סייעות לגני ילדים.

מיכל מנקס: זה מטפטף מאוד לאט.

מיכל מנקס: אני יכולה להבין אותן.

מיכל מנקס: אני לא בטוחה שאני בחלוף שמונה שעות עבודה עם ילדים בגן, ואני רוצה פה לשוב ולהדגיש, עבודת קודש עושות הסייעות על כל הסוגים.

מיכל מנקס: לא בטוחה שאני פנויה ללימודים.

מיכל מנקס: לא בטוחה שאני פנויה לעוד שעות העסקה וכו'.

מיכל מנקס: אני אומרת שוב, חייבים שהסייעת תוגדר כפרופסיה.

מיכל מנקס: חייבים שיהיו קורסי הכשרה באקדמיה.

יעקב מרגי: את רואה מה ההבדל?

יעקב מרגי: מרכז השלטון המקומי שהוא הזרוע המבצעת, אומר אמירה ערכית, מקצועית.

יעקב מרגי: זה מה שאני מצפה שיאמר משרד החינוך ואני לא שומע.

יעקב מרגי: זה מצער אותי שדיון מקדמי על הצעת חוק, אין אמירה כזו ערכית.

מיכל מנקס: אני אסיים, ברשותכם.

מיכל מנקס: אני מעבירה לנועה בן אריה.

מיכל מנקס: הדגש הוא שהמחסור שנובע ברור לכולם, לא צריך לקרוא מחקרים ודוחות, אנחנו יודעים.

מיכל מנקס: השכר, המעמד, עומס המטלות.

מיכל מנקס: אני לא בטוחה שאחריות של סייעת רפואית יכולה גם להיות מלווה באחריות ביחד עם ילד הפרעות התנהגות.

מיכל מנקס: זה לוקח המון אנרגיות עם השגחה וכו', אבל אני לא נכנסת כרגע לא לפרקטיקה ולא לפרטים הקטנים.

מיכל מנקס: חייבים לעשות מעשה.

מיכל מנקס: תודה.

שרן השכל: תודה.

נועה בן אריה: אני ארצה להשלים את הדברים.

נועה בן אריה: ראשית, ניסיתי עכשיו שוב לשאול גם את הצוות שלנו.

נועה בן אריה: הסיפור של החסר של מספר הסייעות החסרות הוא לא נתון מוסתר במכוון.

נועה בן אריה: באמת הדבר הזה הוא מאוד נקודתי, הוא משתנה.

נועה בן אריה: באמת יש פער מאוד גדול בין פריפריה ומגזר למרכז בהיבט של היצע וביקוש.

נועה בן אריה: נכון להיום מדובר באלפים שחסרים, של עובדי סיוע במערכת החינוך.

נועה בן אריה: זאת נקודה ראשונה.

נועה בן אריה: הנקודה השנייה היא שמרכז השלטון המקומי במהלך השנה האחרונה פועל באופן מאוד אינטנסיבי כדי לנסות ולעשות שינוי במעמדן של הסייעות במערכת החינוך.

תמי סלע: כלל הסייעות?

נועה בן אריה: כלל הסייעות במערכת החינוך, כאשר בהקשר הזה הנושא מדובר בכמה אופנים, גם מול הארגונים היציגים, גם מול משרד האוצר.

נועה בן אריה: אני אומרת את הדברים משום שהצעת החוק הזאת במהות שלה, בתוכן שלה, היא מתפרצת לדלת פתוחה.

נועה בן אריה: במובן הזה שאילו יכולנו היום לשרטט את האופק שמרכז השלטון המקומי רוצה להכיר בתפקידה של הסייעת, אז זה האופק.

נועה בן אריה: זה אופק שבו אתה מייצר איזושהי הגדרת תפקיד ברורה, אתה מייצר מערך הכשרות, אתה מייצר את ההדרכות הנדרשות לדבר הזה ואתה נותן משהו שהוא הרבה יותר פרופסיונלי ומעצים, וכן, אתה מכניס אותה להיות חלק ממערכת החינוך כחלק מהצוות החינוכי.

נועה בן אריה: זה האופק, אבל, וזה האבל הגדול, אנחנו לא סבורים שהדבר הזה יכול להיות מוסדר במסגרת חקיקה ראשית.

נועה בן אריה: כל תנאי ההעסקה, כל הגדרות התפקיד אלה דברים שמוסדרים במערכת ההעסקה של העובדים האלה בשלטון המקומי, פעם אחת באוגדני בעלי תפקידים, בחוזרי המנכ"ל, ובפעם שנייה בהסכמי השכר.

נועה בן אריה: זה הערה מספר 1 והיא חשובה מאוד.

נועה בן אריה: כשאנחנו מייצרים הגדרת תפקיד, אנחנו מגדירים אותה בתוך אוגדן בעלי התפקידים.

נועה בן אריה: אני תיכף אדבר על הביקורת שמשומעת ביחס לנושא של ההכשרות, אי ביצוען, גיוס סייעות שלא בהתאם לדרישות הסף.

תמי סלע: גם בהיבט העקרוני של הסדרת עיסוק שצריכה להיעשות בחקיקה ראשית דווקא בגלל שאנחנו מדברים על זכות יסוד של חופש העיסוק, כשאת אומרת מי כן יכולה ומי לא יכולה לעסוק, גם אם הדברים האלה היום - - -

נועה בן אריה: היא לא בחקיקה ראשית.

נועה בן אריה: אפילו את מנהלי אגפי החינוך ברשות המקומית אנחנו לא הסדרנו בחקיקה ראשית, את ההגדרה.

תמי סלע: זה גם דבר שהמחוקק צריך לדון בו ולהגדיר אותו, ולא כל מיני גורמים באופן מפוזר וחופף.

נועה בן אריה: את לא יכולה לשים את זה על אותו מעמד.

נועה בן אריה: אנחנו מדברים על סקציה שמונה 60,000 עובדים בשלטון המקומי.

נועה בן אריה: אתם צריכים להבין שברגע שאנחנו מייצרים להם את ההגדרה בתוך החקיקה הראשית, מחר אנחנו פוגשים את אותו דבר בעוד שורה מאוד ארוכה של עובדים שמועסקים בתוך השלטון המקומי, שדורשים את ההסדרה שלהם דרך החקיקה הראשית.

נועה בן אריה: פה מגיעה ההערה השנייה והיא חשובה מאוד.

נועה בן אריה: אי אפשר לדבר על חקיקה מהסוג הזה, שמייצרת הסדרה של מעמד הסייעת והערכה שנותנת לה את המקום המתאים והראוי לה, בלי לדבר על הנושא של השכר ותנאי ההעסקה שלה.

נועה בן אריה: אנחנו נמצא את עצמנו במצב שבו אנחנו מקדמים חקיקה מהסוג הזה או אפילו תקינה במסגרת תקנות, שבסוף התוצאה שלהם היא חד צדדית, שבה בשביל להיות סייעת במערכת החינוך, את נדרשת ל-X שנות לימוד, למערך הכשרות שספק מי מממן אותן, לעמידה בתנאים בסיסיים כדי שתוכלי להיכנס למערכת הזאת, ואחרי שעשית את כל הטוב הזה, את ממשיכה לקבל שכר מינימום.

נועה בן אריה: זה דבר שמבחינתנו הוא ישפוך את התינוק עם המים.

נועה בן אריה: קידום של הצעה כזאת בהיעדר הסדרה מקבילה של כל מה שקשור בתנאי התשלום, בשכר, בדיון בסיסי משמעותי מאוד ברכיבי השכר של הסייעות במדינת ישראל, מבחינתנו הוא להסיג לאחור עוד יותר את המצב הכאוטי שבו אנחנו נמצאים.

נועה בן אריה: גם ככה אנחנו מזהים בריחה מהתפקיד הזה בשלטון המקומי.

נועה בן אריה: אנחנו מזהים בריחה כשמדובר בעיקר בנושאים של החינוך המיוחד, של המשלבות, של הצמודות, של הרפואיות בוודאי, אבל גם בגני הילדים.

נועה בן אריה: אם אנחנו לקחנו את שתי שנות הלימוד האחרונות שבהן הסייעות נדרשו להיות מנהלות תפעוליות של כל הנושא של כניסת ילדים לגן בכפוף להצהרות הורים, בדיקות מדגמיות, לא מדגמיות, חלוקת ערכות אנטיגן, חיטוי משטחים, עוד חיטוי, עוד תוספת.

נועה בן אריה: כל זה הוסיפו על ראשן בלי בכלל לדון על מבנה השכר שלהן, על שעות העבודה שלהן.

נועה בן אריה: מחוקקים צהרונים, מעבירים תוכנית ממשלתית לקיום צהרונים.

נועה בן אריה: מבקשים שהסייעות ישתתפו וימשיכו לעבוד בשעות מאוד משמעותיות.

נועה בן אריה: מקיימים מסגרות קיץ, הסייעות צריכות לעבוד.

נועה בן אריה: אנחנו לא יכולים להמשיך להניח על הכתפיים שלהן או לייצר להן איזשהו מעמד פרופסיונלי מרשים בלי לשים בצידו תג מחיר, אז כל עוד המדינה וכל עוד משרד האוצר אומר שההצעה הזאת מבורכת אבל בכפוף לזה שלא נדון על השכר של הסייעות, אין לנו שום דרך להתקדם, ואם זאת המגמה, אז מבחינת השלטון המקומי אנחנו נהיה השוטר הרע שאומר כאן בוועדה הזו, צר לנו, אנחנו לא יכולים להסכים עד שלא נשב לדבר.

נועה בן אריה: גבירתי היושבת-ראש, חבר הכנסת מרגי, הכנו תוכנית מפורטת שבה השווינו את תנאי השכר של הסייעת לתנאי השכר של עובדים אחרים במערכת החינוך, לרבות מרכיבים בתוך תלוש השכר שמשולמים היום למשל לגננות בתוך המערכת, שהם לא תוצאה מהמעמד הפרופסיונלי של הגננת כגננת, אם זה קצובת ביגוד, אם זה הוצאות רכב, מרכיבים שהם לא רלוונטיים לעצם היותה גננת או לגמולים מיוחדים שמשתלמים כתוצאה מהפרופסיה.

נועה בן אריה: השווינו מה שנקרא, תפוחים לתפוחים, איפה החוסרים האלה נמצאים בשכר של הסייעות, ומצאנו שאם אנחנו בשלב ראשון רק נשווה חלק מהרכיבים הללו ונוסיף אותם לתוך ההסכם הקיבוצי, ואחר כך אנחנו נעשה שינוי מבני בשעות עבודת הסייעת בהיבט של היקף שעות העבודה השבועיות באופן שיעלה את רמת השכר שלהן בצורה שהיא וירטואלית אבל היא תואמת את שעות העבודה בפועל, אם אנחנו נתחשב בפרמטרים אקסוגניים שאנחנו לא יכולים להתעלם מהם, שיש לנו שורה מאוד ארוכה של סייעות במערכת החינוך שיש להן זכויות כמו שעת הנקה, כמו שעת קניית מצרכים, כמו מרכיבים שמוציאים אותם משעות פעילות הגן בשעות מוקדמות יותר, והיכולת שלנו לגייס סייעות נוספות לתוך המערכת או לתגמל את זה כדי שהן תוכלנה להישאר.

נועה בן אריה: לאפשר תשלום של שעות עודפות בגין השעות האלה כדי שאפשר יהיה לתגמל אותן.

נועה בן אריה: לאפשר להן לקבל דמי החלפת גננת במקום שבו הן מחליפות יום אחרי יום אחרי יום את הגננות, ומקבלות דמי החלפה שאין שום קשר אקוויוולנטי, של 47 שקלים בין השכר שגננת מקבלת בגין דמי החלפה לבין מה שהסייעת מקבלת.

נועה בן אריה: אלה מרכיבים שאם אנחנו נדון בהם, אנחנו מסוגלים היום לשפר את שכר הסייעת באלפי שקלים.

נועה בן אריה: יש היום רשויות מקומיות שיש להן את היכולות לתת דברים שהם עודפים על התלוש הרגיל.

יעקב מרגי: ומותר להם?

נועה בן אריה: לא.

נועה בן אריה: אנחנו עושים את הדברים מתחת לרדאר.

נועה בן אריה: כשם שלא כשכתוב בהגדרת בעלי תפקיד ובאוגדן מה הם התנאים הבסיסיים להעסקה של בעל תפקיד, ואתה מעסיק מישהו שלא עומד בתנאים הבסיסיים.

נועה בן אריה: הנה אני אומרת את זה כאן.

נועה בן אריה: כשאנחנו צריכים היום לשקול איפה אנחנו שמים את קניית הסיכון שלנו בין זה שגן לא ייפתח או שילד עם צרכים מיוחדים לא יקבל סייעת, לבין זה שאני אעמוד כזה ראה וקדש בהגדרות דרישות הסף להעסקת הסייעת, אני בוחרת לפתוח את הגן.

נועה בן אריה: אני בוחרת לפתוח את הגן ואני בוחרת לספק סייעת לילד עם הצרכים המיוחדים גם במחיר שאני הפרתי את התנאים שאנחנו כתבנו לעצמנו בתוך אוגדן בעלי התפקידים לגבי הכשירויות, אז עד שאנחנו לא נסדיר את המצוקה של כוח האדם, ניתן להם את המעמד המתאים להם בהיבט של השכר, ואחר כך אנחנו נגדיר את אותן כשירויות שיתנו איזושהי הלימה בין השניים, לא נוכל להתקדם לשום מקום, גבירתי ואדוני.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני הייתי רוצה אולי את ההתייחסות שלכם לעניין הזה של אפשרות לפחות על פי חוק לפתיחה של חוזה אישי אל מול הרשות המקומית ובעצם מתן סבסוד של משרד החינוך עד מה שהוא נותן בעצם היום, ובמידה ואותה רשות מקומית מעוניינת לפתוח בהסכם שכר, זה יהיה בחירה בעצם של הרשויות המקומיות.

נועה בן אריה: קודם כל כשגבירתי מדברת על העסקות בחוזים אישים ברשויות המקומיות, אז הרגולטור של הדבר, כמובן חוץ ממשרד האוצר זה משרד הפנים.

נועה בן אריה: יש לנו מגבלה מאוד משמעותית של העסקה בחוזים אישיים.

נועה בן אריה: אם גבירתי מדברת על העסקה במיקורי חוץ או דרך תאגידים או דרך גורמים אחרים, זה כבר אירוע אחר אבל זה לא עולם החוזים האישיים והחוזים שגבירתי מדברת עליהם.

נועה בן אריה: אנחנו לא יכולים לפתור את הדבר זה ככה, בוודאי לא גם בסוג הגדרת התפקיד הזה וסוג בעלי התפקידים האלה.

נועה בן אריה: זה פתח שהוא פתח כל כך מסוכן, שאם אנחנו נעשה שימוש בו, אנחנו נביא למדרון תלול של מעקפי העסקה מהסוג הזה, שאנחנו לא רוצים להגיע אליהם.

נועה בן אריה: אני כמובן אומרת את זה בלי שום קשר למה שנאמר כאן גם על ידי חבר הכנסת מרגי.

נועה בן אריה: אנחנו לא יכולים להכליל את כל בעלי התפקיד האלה כרגע כעובדי הרשות המקומית משום שגם זו בעיה.

נועה בן אריה: אם אנחנו יכולים היום לייצר את ההגדרה הפרופסיונלית ותנאי כשירות והגדרות, ובאופן דומה להבטיח שנוכל גם להעסיק במיקור חוץ כדי למלא חסרים, זה עניין שצריך לקדם אותו, שצריך להמשיך ולאפשר אותו.

נועה בן אריה: לגדור את זה לתוך העסקה אך ורק על ידי הרשות המקומית, זה אירוע בעייתי מאוד שגם הוא עשוי להחטיא את המהלך הזה, אז כדאי להימנע ממנו.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: מרגי.

יעקב מרגי: איך אומרים, חבטת בהצעת החוק אבל נהניתי מהסקירה.

יעקב מרגי: לצערי הרב אני לא מקבל ממשרד החינוך שהוא הרגולטור.

יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע גם את אגף השכר באוצר כדי לראות האם הם החסירו כמה פעימות ממה שהכנתם, והכנתם.

יעקב מרגי: צריך לשמוע את עמדתם בנושא הזה ולראות לוחות זמנים פחות או יותר.

יעקב מרגי: תתפלאו לשמוע, אני מסכים שאם אנחנו נקדם את הצעת החוק במנותק לסוגיית השכר, אנחנו עלולים באמת לשפוך את התינוק עם המים, לכן אמרתי בשיא היושרה בפתיחת הדיון.

יעקב מרגי: בדרך כלל מחוקקים כדי לקבל הסכמה לחוקק ולהיכנס לסטטיסטיקה, ומעלימים את הצהרת הכוונות הזו.

יעקב מרגי: אני מכניס רגל בין משקוף לדלת.

יעקב מרגי: כן, זה בסוף יהיה השכר.

יעקב מרגי: כן, בסוף זאת תהיה פרופסיה.

יעקב מרגי: אם מישהו לא חושב במשרד החינוך שהסייעת צריכה להיות פרופסיה, אז הוא חוטא לתפקידו כמשרד חינוך.

יעקב מרגי: אני לא רואה מציאות היום בשנת 2022 שהסייעת היא לא חלק מהצוות החינוכי.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את הפירות הבאושים ביום-יום, עימם מתמודדים הורים וילדים כשהסייעות הן לא פרופסיה ולוקחים מכל הבא ליד, אז גם אם הדיון הזה יהיה דיון מקדים להמשך ונצטרך להיפגש כאן בשולחנות עגולים, אנחנו ניפגש, נקדם את זה, ואם צריך לשנות דיסקט במשרד החינוך, אנחנו נשנה את הדיסקט אצל גורמי המקצוע במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני מצר על כך שאין פה עמדה ברורה מצד משרד החינוך.

יעקב מרגי: אם הייתי יודע ככה, לא הייתי נלחם להעביר את אגף מעונות היום למשרד החינוך.

יעקב מרגי: יכול להיות שעשיתי טעות.

יעקב מרגי: הייתי מאלה שלחמו להעביר את הגיל הרך למשרד החינוך.

יעקב מרגי: יכול להיות שעשינו טעות, אם אין ראיה מקצועית ערכית.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: עו"ד חמי גולדין, בבקשה.

מנחם גולדין: אני מארגון קשר, הבית של המשפחות המיוחדות.

מנחם גולדין: אנחנו מתעסקים במשפחות לילדים, ואני רוצה להזכיר שחוץ מסייעות והוראה, בסוף יש גם משפחות ויש ילדים שצריכים את מערכת החינוך.

מנחם גולדין: ברשותכם, אני אתייחס קונקרטית להצעת החוק אבל לפני זה אני אגיד, לא מתאים לכם סייעת רפואית?

מנחם גולדין: תביאו אחות.

מנחם גולדין: לא מתאים לכם סייעת פדגוגית?

מנחם גולדין: תביאו מורה, וסליחה לרשות המקומית, אני רוצה להגיד את זה למשרד החינוך.

מנחם גולדין: לא יעלה על הדעת שילד בגלל מצבו הרפואי יצטרך לכתת את רגליו, גם אם הוא על כיסא גלגלים וגם אם יש לו כפתור וגם אם הוא סיעודי, לחפש מאין יבוא עזרי במשרד החינוך, אז אני מציע לוועדה וגם נתייחס לזה, שהעובדה שאין פתרונות היום לילדים האלה, זו אפליה ברורה בחוק.

מנחם גולדין: לא יכול להיות שדווקא הילדים האלה וגם אם הם קומץ, זה הקומץ שבו אתם נבחנים.

מנחם גולדין: אני אגיד לכם, בצורה שאני רואה את זה בתור אבא במדינת ישראל, אם ילד כזה לא מקבל רופא במדינת ישראל, כל החינוך של מדינת ישראל לא שווה, כי זה לא חינוך וזה לא מה שאני רוצה שהילדים שלי ילמדו.

מנחם גולדין: עם כל הכבוד, תודה לכנסת ישראל.

מנחם גולדין: בשביל זה אני מבקש ואני מתחנן, אנא תסדירו את זה שכל הנושא הרפואי הזה יהיה בחוק, בשביל שיהיה כתוב, באישור משרד הבריאות, שר הבריאות, כל הדברים האלה.

מנחם גולדין: זה לא יכול להיות הדבר הזה.

מנחם גולדין: הנושא הרפואי, הנושא הסיעודי, אתם רוצים, תביאו מורים, תביאו רופאים, תביאו אחיות, צוותי הוראה.

מנחם גולדין: זה רק מה שרציתי להגיד.

מנחם גולדין: זה משתמע שמישהו פה עושה טובה למישהו.

מנחם גולדין: אני לא חושב שחינוך זה טובה.

מנחם גולדין: הדבר השני, אני קורא את ההכשרה שבחוק ואני אתייחס, ברשותך.

מנחם גולדין: בוגרת או בוגר נניח 12 שנות לימוד, לא - - - בישראל ועומדת בהכשרה שקבע השר.

מנחם גולדין: אני לא רואה פה משהו שבאמת אמות הסיפים פה - - -

יעקב מרגי: רגע, זה תואם להגדרה של בוסרי ובסיסי וגולמי?

מנחם גולדין: אני לא יודע למה זה תואם, ועוד לא הגעתי לילדים עם מוגבלויות.

מנחם גולדין: אפשר, זה לא כזה מסובך.

מנחם גולדין: אני אתן גם איזושהי הצעה פרקטית.

מנחם גולדין: יכול להיות שאת נושא ההכשרה, וזה גם משהו שאם אפשר לדבר על תקצוב מסוים.

מנחם גולדין: גם אם אנחנו מדברים על נושא של הכשרה, יש פה גם פתח מסוים שאפשר לעשות פה וצריך להגיד, וגם בחוק ובהוראות מעבר, לקבוע שיהיה תקופה מסוימת עד שתהיינה מה שנקרא סייעות לפי חוק, ותוך כדי לייצר באמת את ההכשרות.

מנחם גולדין: דרך אגב, אני לא יודע אם ההכשרה צריכה לבוא מהרשות המקומית אם אנחנו מדברים על פרופסיה.

מנחם גולדין: זה נקודה אחת.

מנחם גולדין: אני חושב שכל הנושא הזה צריך תקופה ואפשר לעשות תקופת מעבר וגם לדאוג שכל מי שעוד לא נמצא שם, יקבל את ההכשרה המתאימה.

מנחם גולדין: לגבי תפקידי הסייעות, אני אומר פה ואנחנו חווינו את זה בפסח.

מנחם גולדין: ההפרדה הזאת בין סוגי הסייעות היא הרסנית.

מנחם גולדין: אני לא מדבר על תפקידים, אבל העובדה שקוראים לזה סייעת כזאת וסייעת כזאת, ולזאת יש הסכמי שכר כאלה ולזאת הסכמי שכר אחרים, מאוד הרסנית ואני אציין בפני הוועדה.

מנחם גולדין: בפסח השנה, בתהליך שהוא לכאורה חיובי, באו ואמרו, בסדר, אנחנו נתגמל בעוד 2,000 שקל סייעות בגנים הרגילים, הסייעות הכלליות.

מנחם גולדין: מצוין, אז מה ישתמע מזה?

מנחם גולדין: פה אני לא מאשים אבל אני אומר, זה קרה בסופו של דבר שנוצרה עדיפות לסייעות פרטניות ולילדים משולבים ללכת לשם, וזה בדיוק ההפרדה הזאת, ואני מדבר גם על מנגנוני השכר שאתה מפריד בין סוגי סייעות.

יעקב מרגי: האלטרנטיבה הייתה יותר גרועה אם לא היו נותנים - - -

מנחם גולדין: לא, אבל אני אומר, מבחינת תפקידים אפשר לייצר תפקידים.

מנחם גולדין: דרך אגב, גם מבחינת גמישות.

מנחם גולדין: אין שום בעיה שהסייעת בגן תקבל גם הכשרה רפואית.

מנחם גולדין: דרך אגב, גם לתת לסייעות עצמן את האפשרות להתפתח, כמובן הכול בכפוף לזה שמישהו ישלם להן על הדברים האלה ויכשיר אותן.

מנחם גולדין: ניהול לוגיסטי, אולי כדאי שבאמת בבתי ספר יהיה נושא של תחזוקה.

מנחם גולדין: לא חייבים להחליט אם זה הגננת, אבל נושא התחזוקה, אפשר לטפל בו בצורה אחרת.

מנחם גולדין: בנושא התפקידים אני כן רוצה לציין פה את הנושא הסיעודי שלא מדברים עליו, שהוא לא כל כך רפואי.

מנחם גולדין: להחליף חיתולים, אני לא יודע איפה זה נכנס, אבל הנושא הסיעודי שהוא לא נכנס פה בין השיטין וכדאי שהוא יבוא, וגם נושא ההסעה.

מנחם גולדין: אני חושב שצריכה להיות פה איזושהי התייחסות בחוק למודלים של פרטני, קבוצתי וכללי, כי כתוב פה האם זה יהיה לאחד או אחד על שניים או אחד על שלוש.

מנחם גולדין: אני לא חושב שמישהו ייצא מזה.

מנחם גולדין: בסוף זה החלטה מקצועית של משרד החינוך, של הרשות, אבל וואנס, הוגדרה פרטנית אז היא פרטנית.

מנחם גולדין: קבוצתית, קבוצתית.

מנחם גולדין: דרך אגב, יש את זה בחוזר מנכ"ל, 295 עמודים של ועדות זכאות ואפיון.

מנחם גולדין: אפשר לראות את המודל משם.

מנחם גולדין: לגבי הנושא של מי מעסיק.

מנחם גולדין: הנושא הזה של בין רשות לבין משרד החינוך, יש לכאן ולכאן.

מנחם גולדין: זה שיח שהוא אין-סופי.

מנחם גולדין: יכול להיות, אני לא יודע, אני מציע, זה עלה לי תוך כדי הדיון אז תסלחו לי אם זה לא הכי מגובש, אבל יכול להיות שיש איזה מודל ביניים מסוים.

מנחם גולדין: סך הכול מי שנושא בעלויות של משלבות במדינת ישראל זה ההורים בהרבה מאוד מהמקרים, המעסיק הלא רשמי הזה, אבל למשל אם אני אקח את המודל של תשלומי הורים בלי קשר לפה - - -

יעקב מרגי: נמק ופרט.

מנחם גולדין: אם אתה רוצה סייעת שתהיה משלבת ותעבוד עם הבן שלך, אז זה נחמד מאוד ואתה לא רוצה נגיד שהיא תלך לכוללני או שלמשל בפסח מציעים עוד 2,000 שקל, אז בלי פה חלילה האשמות ודברים כאלה, זה לא נעשה במזיד מהכיוון של הגורמים פה, אבל בסופו של דבר, רוצה, מצוין, מתחת לשולחן ותשלם.

מנחם גולדין: אני רוצה להגיד שבתור ארגון קשר, מתקשרים אליי כעורך דין איך עושים חוזי העסקה מול הסייעות כי ברגע שגם מפטרים והן יוצאות מהמערכת, אז הן גם תובעות בבית הדין לעבודה את ההרים.

מנחם גולדין: המצב הזה הוא שרירותי אבל אני אומר, תשלומי הורים מכירים בכנסת ישראל?

מנחם גולדין: יושבים כל שנה, מאשרים?

יעקב מרגי: יש מסלול תל"ן גם בנושא הזה, לא רשמי.

מנחם גולדין: אני אגיד, אם אני מוצא פתרון בין הרשויות לבין משרד החינוך, יכול להיות שאפשר לאמץ איזשהו מודל דיפרנציאלי או דברים כאלה שכן יש חלוקה בין משרד החינוך, מי משלם, ולעניין הנושאים של רשויות, אני מציע עוד איזה רעיון שיכול להיות, מדי שנה בשנה, איזה תוספות אפשר לתת מבחינת הרשות, מי ישלם את התל"ן בחינוך המיוחד, אם זה יהיה הרשויות.

מנחם גולדין: אפשר לאמץ מודל, כי ברור שיש פה את שני הצדדים.

מנחם גולדין: לגבי מי מעסיק, אני חושב שעם כל הכבוד, הגיע הזמן שמשרד החינוך ולו מהעובדה שגם אני לא יודע.

מנחם גולדין: שמעתי מאנשים במשרד החינוך שחלק מהמסלול הוא גם מסלול שבסופו של דבר הסייעות האלה יהיו עובדות הוראה, ואני יכול להגיד שבירושלים יש סייעות שלומדות עכשיו תואר בחינוך, והן סייעות והן נהדרות, והן יהפכו להיות עובדות הוראה, אז אני חושב שהגיע הזמן אולי.

מנחם גולדין: לא רוצים?

מנחם גולדין: מצוין.

מנחם גולדין: במקום סייעות, מורים.

מנחם גולדין: אפשר לשלם, להביא שלוש מורות לכיתה, זה יהיה מצוין.

מנחם גולדין: שני מורים, שלושה, ארבעה מכל המגזרים.

יעקב מרגי: מקביל לאם אין לחם, תאכלו עוגות.

מנחם גולדין: קטונתי, אבל אני מדבר על מי שמשלם.

מנחם גולדין: אם יש עוגות למארי אנטואנט, שלא תציע לי בורקס.

מנחם גולדין: אם למשרד החינוך יש את המורים, אז שלא יציעו סייעות.

מנחם גולדין: זהו, תודה.

תמי סלע: אם אפשר רק לבקש את ההערות הפרטניות להעביר גם בכתב.

תמי סלע: אם זה הערות לסעיפים ספציפיים בהצעת החוק, להעביר לנו גם בכתב.

תמי סלע: תודה.

שרן השכל: אנחנו נעבור למשרד האוצר, בבקשה.

גלי אמיר: אני מאגף השכר במשרד האוצר.

גלי אמיר: אנחנו מבינים שנושא השכר הוא למעשה מחוץ להחלטה כי זו ההסכמה הממשלתית, אבל אני בכל זאת אתייחס לדברים שנאמרו.

יעקב מרגי: אם אפשר גם בהתייחסות שלך, אם את מכירה את העבודה של הסייעות.

גלי אמיר: כן, אני אתייחס.

גלי אמיר: מתנהל בימים האלה משא ומתן בין ההסתדרות הכללית החדשה, מרכז השלטון המקומי, לא הגברות שיושבות כאן אלא מישהי אחרת מטעם מרכז שלטון מקומי, וכמובן גם בהשתתפות שלנו לגבי שיפור תנאי השכר וההעסקה של הסייעות.

גלי אמיר: מטבע הדברים, משא ומתן, בסוף הוא מבשיל ויש לו פירות, אבל זה עוד צפוי לקחת זמן.

גלי אמיר: לגבי הנושא של חוזה אישי.

גלי אמיר: שאלתם כאן האם ניתן להעסיק בחוזה אישי סייעת.

גלי אמיר: כיום ההסכמים הקיבוציים שהצדדים להם זו ההסתדרות הכללית החדשה מצד אחד, ומרכז השלטון המקומי מהצד השני, הסכימו ביניהם על מכסה של בעלי חוזים אישיים, זאת אומרת, המגבלה נובעת מהסכם קיבוצי.

גלי אמיר: כשייפתח ההסכם הקיבוצי, אפשר בהחלט לדון עליו אם מרכז שלטון מקומי ונציגיו המוסמכים מוצאים לנכון להביא בפני ההסתדרות הצעה להגדלת מספר החוזים האישיים, כך שניתן יהיה להעסיק סייעות בהתקשרות יחידה.

גלי אמיר: אנחנו כמובן לא נתנגד.

קריאה: בטח שהם לא יתנגדו.

קריאה: עם אותו כסף בחוזה אישי על חשבון הרשות, למה שיתנגדו?

יעקב מרגי: תתפלאי לשמוע, בכל זאת הם מתנגדים.

גלי אמיר: לא, אנחנו לא מתנגדים.

יעקב מרגי: לא האגף שלך, משרד הפנים.

יעקב מרגי: עובדה שיש מכסות.

גלי אמיר: אנחנו לא מתנגדים לעוד איזשהו פרט עובדתי שניתן פה לחברי הוועדה, נתון שגוי.

גלי אמיר: דמי החלפת גננת הועלו החל מחודש אפריל ל-200 שקלים בעקבות הסכמה קיבוצית בין מרכז שלטון מקומי להסתדרות הכללית החדשה, ויתר הדברים, כרגע מתנהל לגביהם משא ומתן.

יעקב מרגי: לגבי המשא ומתן, שאלת הבהרה.

יעקב מרגי: באיזה מסגרת?

יעקב מרגי: זה משהו שמחייב להגיע בסוף לאיזה נקודת קצה?

גלי אמיר: בוודאי.

יעקב מרגי: לגבי שכר הסייעת, אתם בהבנה שצריך לשפר ועכשיו זה על האיך והכמה?

גלי אמיר: התשובה חיובית, אבל משא ומתן מטבע הדברים הוא חסוי.

שרן השכל: אני אחדד משהו שאני רוצה אולי לנבור בו טיפה יותר מבחינת האוצר.

שרן השכל: אנחנו אמורים לקיים מחר דיון בעניין המחסור ודיוני השכר וכו'.

שרן השכל: אחד הדברים שבעצם יעלה זה העניין של המשא ומתן הפרטני כלפי קבוצות מסוימות, והשאלה פה היא האם מתנהל מול ההסתדרות סוג של משא ומתן כוללני לגבי כולם כפי שנענינו כאן בוועדה במספר דיונים כאשר שאלנו למשל האם מתקיים משא ומתן ספציפית לעניין הקב"סים או ספציפית לעניין המנהלים, ונענינו פעם אחר פעם שלא.

שרן השכל: השאלה פה היא האם הדיון על הסייעות כן מתקיים בנפרד או שהוא לא מתקיים בגלל שהוא בעצם כרגע לא קשור למשרד החינוך או להסתדרות אלא מתקיים בעצם בהסתדרות הכללית, ואותם עדיין לא פותחים, את הסכמי השכר מולם.

גלי אמיר: הדיון כרגע עוסק בסוגים רבים של סייעות שמועסקות על ידי המעסיקים.

שרן השכל: בתוך הסכמי השכר הנוכחיים?

גלי אמיר: כן.

שרן השכל: זאת אומרת שהם מיוצגים על ידי ההסתדרות הכללית החדשה.

גלי אמיר: נכון.

גלי אמיר: סוגי הסייעות שמיוצגות על ידי ההסתדרות הכללית החדשה ושמועסקות על ידי רשויות מקומיות, שזה הצד השני להסכם.

תמי סלע: יש סוגים שלא נכללים בתוך המשא ומתן של סייעות?

תמי סלע: כי את אומרת, אלה שמיוצגים על ידי אלה, ואלה שמועסקים על ידי אלה.

תמי סלע: יש מישהו שלא נכנס?

אביטל כהן: אני עו"ד בלשכה המשפטית, אגף שכר.

אביטל כהן: אנחנו לא יודעים להתחייב היום כשייצא הסכם קיבוצי, כל אותן סייעות יקבלו את אותם תגמולים, אבל אני לא יודעת שסוג מסוים כרגע מוחרג באופן מוחלט מהמשא ומתן.

שרן השכל: כלומר, בתוך המשא ומתן מתקיים משא ומתן ספציפי לעניין הסייעות.

אביטל כהן: סייעות שלטון מקומי.

גלי אמיר: אני אשמח להתייחס להצעת החוק כפי שהיא כרגע עם ההסכמה להחרגת נושא השכר.

גלי אמיר: אנחנו נרצה להתייחס לנושא של תיאור התפקיד.

גלי אמיר: לטעמנו תיאור תפקיד הוא נושא שנכון שתהיה בו מידה מסוימת של גמישות, כי ככל שבעתיד חלים שינויים, נניח תהיה תוכנית חדשה לאוריינות בתחום המחשבים החל מהגילאים של הגיל הרך.

גלי אמיר: אם בחקיקה תהיה כתובה רשימה סגורה ומאוד מוגדרת, הגמישות - - -

יעקב מרגי: תתפלאי לשמוע שיש לך מחוקק שמבין.

יעקב מרגי: בחקיקה זה יותר מגביל.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את זה.

יעקב מרגי: חקיקה ראשית זה מגביל יותר.

יעקב מרגי: יש כאלו שרוצים חקיקה ראשית.

יעקב מרגי: לעיתים זה מגביל ומייצר חוסר גמישות.

שרן השכל: למרות שאנחנו שומרים לעצמנו את הזכות לחוקק בחקיקת משנה, דוגמה סיפות.

שרן השכל: עד שמשרד החינוך יתקין תקנות, יפעלו לפי אותה תוספת.

שרן השכל: זה דברים שנעשו בהמון חוקים ועל ידי כך לפתור את זה וכן להתייחס לזה בחקיקה ראשית, אבל משרד החינוך, ברגע שהוא יביא תקנות משנה ונאשר אותן כאן בוועדה, הן למעשה יוחלפו.

אביטל כהן: העמדה שלנו כאן

אביטל כהן: היא עקרונית במובן הזה שיש פררוגטיבה ניהולית למעסיק למעשה לבוא ולהגיד לאותה סייעת, אני צריך שתעשי 3, 2, 1, ואפשר לדון על התמורה.

אביטל כהן: אנחנו הבאנו את הפרק הרלוונטי לסייעות גן לצורך העניין, מחוקת העבודה.

אביטל כהן: יש פה רשימה מאוד ארוכה של תפקידיה של הסייעת.

אביטל כהן: בחוק אנחנו רואים שלושה, במובן הזה שהפער בין מה שהחוק מתאר לנו לבין התפקיד היום של סייעת לפי חוקת העבודה, הוא עצום.

יעקב מרגי: ברור לנו.

תמי סלע: לא יורדים לרזולוציה הזו.

אביטל כהן: אבל החוק כן ירד לרזולוציה הזו.

תמי סלע: זה שלב מקדמי.

תמי סלע: גם אפשר בסעיפים להשאיר אפשרות לתפקידים נוספים שייקבעו בכל מיני דרכים.

תמי סלע: זה דבר מקובל.

תמי סלע: כשנדון בסעיפים עצמם בנוסח, אז ניתן לזה ביטוי.

תמי סלע: שוב, הערות והצעות בכתב נשמח לקבל, אבל ההערה עצמה ברורה.

גלי אמיר: דבר אחרון שנרצה להגיד לעניין ההכשרות.

גלי אמיר: מוצע כמובן לשקול גם את העיתוי בשים לב שזה כרגע מקצוע שנמצא במחסור.

גלי אמיר: תצטרכו לתת את הדעת מה קורה על קיימות שכן יעמדו או לא יעמדו בתנאי הסף החדשים שייקבעו וגם על העיתוי של ההחלה, כי כרגע אם שמים תנאי סף גדולים ומכילים את זה מיידית, זה עשוי להגביר את המחסור.

גלי אמיר: מוצע לשקול את זה.

יעקב מרגי: עדיין לא הלכנו לתואר ראשון.

תמי סלע: זו כן שאלה חשובה.

תמי סלע: אם יש נתון פה למישהו לגבי מה היקף הסייעות היום שלמשל לא עומדות ב-12 שנות לימוד, שכבר היום זו דרישה.

גלי אמיר: זה תנאי סף שקיים בחוקת העבודה של עובדי השלטון המקומי.

גלי אמיר: סייעת חייבת לעמוד.

גלי אמיר: האם זה מתקיים או לא מתקיים, אולי למרכז שלטון מקומי יש נתונים.

גלי אמיר: זה אנחנו לא יודעים להגיד.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שלא מתקיים.

אביטל כהן: סייעות גם מועסקות לא רק על ידי השלטון המקומי.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: הערות נוספות?

שרן השכל: הדוברת הבאה, ליטל רהב, סגנית ראש המועצה בדרום השרון, נמצאת איתנו בזום.

שרן השכל: היא גם ביקשה להוסיף מילה.

ליטל רהב: נעים מאוד ותודה רבה גם על ההזדמנות להיות כאן ולדבר.

ליטל רהב: נמצאת איתי גם מיכל לוי שהיא מנהלת מחלקת גני הילדים אצלנו.

ליטל רהב: אני רוצה קודם כל לחזק את הדוברות של מרכז השלטון המקומי וגם את הדובר של אלו"ט.

ליטל רהב: ממש מחבקת כל מילה.

ליטל רהב: חשוב לי גם להעיר הערה קטנה.

ליטל רהב: הייתי מצפה שבדיון כזה על הצעת חוק כזאת, שמשרד החינוך יגיע לדיון הזה כשהוא מחבק את הצעת החוק ומעבה אותה.

ליטל רהב: שהוא מכניס ויוצק לתוכה תכנים פדגוגיים.

ליטל רהב: שהוא לוקח את הסעיף שמדבר על הכשרה ופותח אותו, ומנצל את זה כדי לעשות שינוי, מה שלא הרגשתי שקורה כאן בדיון הזה וזה קצת חבל.

ליטל רהב: רציתי בבקשה רק להציף איזשהו קושי שמתייחס ספציפית למועצות אזוריות, מה שלא עלה כאן בדיון.

ליטל רהב: במועצה אזורית המרחקים בין היישובים שלנו הם מאוד גדולים.

ליטל רהב: התחבורה הציבורית, מי שלא יודע, היא כמעט ולא קיימת.

ליטל רהב: זה אוטובוס שנכנס ליישוב, אם בכלל הוא נכנס לתוך היישוב, פעם ביום.

ליטל רהב: הדבר הזה מקשה מאוד בתהליכי הגיוס לכל הנושא של סייעות.

ליטל רהב: זה לא משתלם להן להגיע לעבוד ביישובים במועצה אזורית.

ליטל רהב: אין להן את הניידות הזמינה שיש להן בעיר.

ליטל רהב: התחרות בינינו לבין הערים שהן בעצם מסביב למועצה האזורית היא מאוד גדולה, ובסוף ההעדפה שלהן היא ללכת לאותן ערים.

ליטל רהב: אנחנו נמצאים כל יום במלחמה יום-יומית על הדבר הזה.

ליטל רהב: יש לנו פה איזשהו פיילוט שעכשיו אנחנו רוצים לעשות וחשוב לי להציע אותו כי אולי זה ייתן פה גם את הפתרון ולא רק את הקושי, ברמה היותר גבוהה.

ליטל רהב: מישהו פה אמר מקודם שהסייעות צריכות להיות תחת משרד החינוך.

ליטל רהב: אני מאוד תומכת באמירה הזו.

ליטל רהב: יש מאגר גדול של סייעות, של תומכות למידה, של תומכי למידה שהם בתוך מאגר ממוחשב, שאנחנו יודעים מאיפה הן מגיעות או מאיפה הם מגיעים, מה היכולות שלהם, מה הרצון שלהם, איפה הן רוצות ורוצים לעבוד, באיזה ערים, באיזה מסגרת של שעות, מה ההכשרות שלהם, אם הן הכשרות גם רפואיות או רק פדגוגיות, ואפשר לבצע תהליכי גיוס שהם יותר ממוקדים, ולחלוק בכוח האדם הזה בין הרשויות, ואז לייצר באמת, מישהי שיכולה לעבוד חצי שבוע בבוקר כמלווה בהסעה בחינוך המיוחד ובמהלך היום עם אותו ילד בתוך הגן.

ליטל רהב: אפשר כן להרחיב את זה ולהפוך את זה למשהו שהוא יותר ממוסד, אבל רק כשזה נמצא תחת משרד החינוך ולא כאשר כל רשות דואגת לעצמה.

ליטל רהב: זה דבר אחד.

ליטל רהב: דבר שני ואחרון שרציתי לומר זה שלא ראיתי פה באמת את ההתייחסות למלוות, שזה הדבר הכי פרוץ שקיים בחינוך המיוחד.

ליטל רהב: יש היום מלוות שמגיעות לילדים בחינוך המיוחד, שמגיעות להסעה, הן לא דוברות את השפה של הילד, לא יודעות איך לתקשר איתו ולא מבינות מה הצורך של אותו ילד.

ליטל רהב: יש לנו מגוון של קשיים.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזו סובלת מקשיים רבים.

יעקב מרגי: להוסיף עכשיו גם את המלוות זה לקבור אותה.

יעקב מרגי: את צודקת מאה אחוז אבל זה לא הדיון.

ליטל רהב: טוב, אני בכל מקרה כן רוצה לחזק ולומר שהצעת החוק הזו חייבת להיות מגובה בהתייחסות לתגמול הכספי לתומכות למידה.

שרן השכל: אוקיי, תודה רבה לך, ליטל רהב, סגנית ראש המועצה של דרום השרון.

שרן השכל: משרד המשפטים, יונית אפרתי נמצאת איתנו?

יונית אפרתי: שלום, אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, משרד המשפטים.

יונית אפרתי: באמת מתוקף תפקידי אני אתייחס לסייעות לתלמידים עם מוגבלות זכאי שירותי חינוך מיוחד ולתלמידים עם צרכים רפואיים.

יונית אפרתי: ברור לכולנו חשיבות עבודת הסייעות ותוקף כך, חשיבות ההסדרה החוקית.

יונית אפרתי: מהפניות שמגיעות אלינו לנציבות עולה המחסור הגדול בסייעות.

יונית אפרתי: אנחנו רואים גם תלמידים שלא מגיעים ללימודים ביום שאין סייעת או כשאין להם בכלל סייעת ולכן באמת ברור מאוד חשיבות עבודת הסייעת וכמובן תפקידה כגורם מקצועי, חינוכי, ולכן צריך להסדיר את זה.

יונית אפרתי: שמענו כאן בדיון הרבה אמירות שמדגישות את החשיבות של ההסדרה בהיבטים של גם מי הוא הגורם המפקח, מי הוא הרגולטור, על מה הוא מפקח, מי בודק את איכות עבודת הסייעות, מי בודק את נוכחות הסייעות.

יונית אפרתי: יש לנו פה הרבה היבטים שהפיצולים הקיימים היום בעצם גורמים לעמימות או לקשיים בשטח.

יונית אפרתי: אמרו נכון מהשלטון המקומי.

יונית אפרתי: ללא הסדרת תנאי השכר אנחנו בעצם מטפלים נקודתית בנושא אחד נקודתי.

יונית אפרתי: המחסור הגדול נובע גם מתנאי השכר, זה ברור לכולנו, אני לא מחדשת כאן שום דבר, זה דיונים לאורך כל השנים, וללא התייחסות לתנאי השכר, ללא ההתייחסות לרכיבים השונים, אנחנו בעצם עושים רבע עבודה ולכן חשוב מאוד לקשור את הדברים יחד, חשוב מאוד לאשר את ההצעה כפוף להתקדמות שיפור תנאי השכר ואולי באמת לראות איך אנחנו מעגנים את שני התהליכים האלה יחד תוך כדי עבודת החקיקה על חוק הסייעות.

יעקב מרגי: הלוואי, רק שיהיה רצון טוב.

יונית אפרתי: אז אנחנו שומעים שרצון יש.

יונית אפרתי: אנחנו שומעים שעבודה יש.

יונית אפרתי: אנחנו שומעים גם שצריך עוד מישהו שייתן את עינו על מה התהליך וההסדרה שנעשית.

יונית אפרתי: אני רוצה קצת להתייחס לנושא של ההכשרה, שזה בעצם החלק העיקרי בהצעה וברור לכולנו שהיא חשובה ומהותית.

יונית אפרתי: אני רוצה להדגיש שחשוב כאן גם ההכשרה המקדימה בכניסה לתפקיד וגם ההכשרה וההשתלמות תוך כדי התפקיד, גם אם זה פרטני, גם כדי למנוע שחיקה, אז צריך להתייחס לשני ההיבטים האלה, וגם מי הוא הגורם המכשיר.

יעקב מרגי: סליחה, אני מרגיש קצת מובך, את יודעת למה?

יעקב מרגי: כי אני המחוקק.

יעקב מרגי: בגלל הפרקטיקה אני יודע שאם - - -, לא תקבל כלום, אבל אין ספק שזו הכוונה שלנו בסוף, אבל אני לא רוצה להפחיד את המשרדים הנוגעים בדבר.

תמי סלע: אגב, - - - של מעונות יום קבעו את זה.

תמי סלע: קבעו שיש דרישה לארבע שעות של הכשרה שוטפת בנוסף להכשרה הפדגוגית והטיפולית.

יעקב מרגי: את יודעת למה זה בסוף עבר?

יעקב מרגי: כי שם זה לא המדינה, זה הארגונים.

יעקב מרגי: את התעריף לכל ילד לא הגדילו בהתאם כי היה להם שוליים רחבים, לארגונים.

יעקב מרגי: הם הבינו שאין להם ברירה.

יעקב מרגי: פה אנחנו יודעים שזה תקצוב ישיר של משרדי הממשלה ולכן הם קצת חוששים.

יונית אפרתי: העלו כאן בנוגע להכשרה, השלטון המקומי, סוגיה מאוד משמעותית, זה באמת על חשבון מי ובאיזה זמן.

יעקב מרגי: את רוצה לדעת מה כוונת המחוקק, מבחינתי?

יעקב מרגי: ודאי שהמדינה תצטרך לתקצב את זה.

יעקב מרגי: אני לא מצפה שהשלטון המקומי יכניס יד לכיס.

יונית אפרתי: זה מי מתקצב ומתי הסייעת עוברת את ההכשרה, האם אחרי שהיא סיימה יום עבודה?

יעקב מרגי: אנחנו בשלבים מקדמיים.

שרן השכל: אנחנו בשלב מקדמי אבל אני רוצה להזכיר לכולם, אין ספק שאנחנו יכולים לקבוע הוראות מעבר.

שרן השכל: אנחנו מבינים שיש 60,000 עובדות שיצטרכו לעבור בעצם את ההכשרה הזו.

שרן השכל: אין בעיה לקבוע הוראות מעבר החל מפטור למי שעובדת בתפקיד מספר שנים מסוים, שהוא רף של ניסיון שהוא שווה ערך להכשרה או לתת את ההכשרה לאלו שכבר עובדות מעל לשנה, בשנתיים הקרובות.

שרן השכל: יש המון דברים שניתן לעשות.

יעקב מרגי: יש מודלים שעשינו בגננות.

יעקב מרגי: אפשר לאמץ אותם.

שרן השכל: אנחנו יכולים כמובן להיות גמישים גם עם העניין הזה.

יונית אפרתי: עוד נקודה אחת משמעותית זה בנוגע לסייעות הרפואיות שבעינינו זה מהותי.

יונית אפרתי: תלמידים שלא מקבלים את הסיוע הרפואי, לעיתים לא מגיעים ללמוד.

יונית אפרתי: בהצעת חוק מוחרג החינוך המיוחד.

יונית אפרתי: אנחנו חושבים שזה לא נכון.

יונית אפרתי: תלמיד היום עם מוגבלות רפואית יכול ללמוד עם אותה מוגבלות רפואית, הוא יכול ללמוד בחינוך המשלב או בחינוך המיוחד.

יונית אפרתי: לא המוגבלות הרפואית היא זו שקובעת היכן ילמד אלא בחירת התלמיד והוריו, ולכן אותו מענה שהתלמיד מקבל בחינוך המיוחד, הוא צריך לקבל בשילוב, ואם כאן הוא מקבל אחות, אז שכאן הוא יקבל אחות, ואם כאן אותה מוגבלות רפואית מקבלת סייעת, היא יכולה לקבל סייעת.

יונית אפרתי: זה גם יכול להביא חיסכון במשאבים וגם יכול להביא למענה מותאם, ולכן בעינינו ההתייחסות צריכה להיות גם לתלמידי השילוב וגם לתלמידי החינוך המיוחד.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני אתן לעוד שני דוברים ואנחנו נצטרך לסכם לבינתיים משום שזמננו תם.

שרן השכל: אני אתן את זכות הדיבור למי שטרם דיבר.

שרן השכל: אני אתן את זכות הדיבור כרגע לששי שדה מההסתדרות הלאומית.

שרן השכל: לאחר מכן רויטל אבו דגה מארגון ההורים.

שרן השכל: נמצאים אצלי ברשימה עו"ד אסנת זיו, עו"ד דיאנה בארון, מוריה וינדרבוים ואביבית ברקאי שגם נרשמו.

שרן השכל: אנחנו נתחיל את הדיון הבא עם הדוברים שלא הספיקו לדבר.

שרן השכל: ששי, בבקשה.

ששי שדה: תודה גבירתי, תודה על הדיון.

ששי שדה: דיון חשוב מאוד ולדעתי עצם הדיון עצמו משקף באמת את הבעיה של הסייעות.

ששי שדה: אין להם אבא ואימא.

ששי שדה: אנחנו ראינו פה שהצעת חוק כזאת רכה שכולם מבינים פה סביב השולחן שהיא נועדה באמת לעשות את המינימום שבמינימום.

ששי שדה: יש פה ויכוח מאוד גדול, אז מי האבא והאימא של הסייעות, השלטון המקומי או משרד החינוך?

מיכל מנקס: אתה.

ששי שדה: הלוואי ואני הייתי, אולי זה היה נראה אחרת.

ששי שדה: לא אני, ההסתדרות הלאומית.

ששי שדה: מי באמת האבא והאימא שלהן?

ששי שדה: השלטון המקומי או משרד החינוך?

ששי שדה: בסוף בא משרד האוצר ומבטל.

ששי שדה: מסתבר שהם באמת בעלי הבית וקובעים כמעט את הכול.

ששי שדה: אנחנו רואים שבסייעות, אם אני אשקף לכם קצת את השטח, יש אנדרלמוסיה שלמה.

ששי שדה: אם אנחנו מדברים על הצעת החוק הזאת, הצעת החוק הזאת צריכה להיות הצהרה כלפי הסייעות עצמן שהנה, בא מישהו.

ששי שדה: מכיוון שיש פה ויכוחים סביב מי בעל הבית, באה כנסת ישראל, לקחה את הנושא לידיים שלה ומקדמת הצעת חוק שאין בה הרבה, היא מאוד רכה כמו שתיאר ידידי כאן, חבר הכנסת מרגי, היא להכניס את הרגל במשקוף, אבל היא הצהרה מאוד חשובה כלפי הסייעות.

ששי שדה: במילה על השכר כי זה נאמר כאן.

ששי שדה: זה לא הדיון אבל זה דובר כאן הרבה.

ששי שדה: בהחלט שאנחנו מסכימים.

ששי שדה: כולנו מבינים כאן סביב השולחן שחייב לשפר את השכר של הסייעות.

ששי שדה: אני אתן שתי דוגמאות.

ששי שדה: אני הגעתי לסגן הקודם בממונה על השכר, שחשב ששכר הסייעות הוא 8,000 שקל, והראיתי לו נתונים ששכר הסייעות בפועל נע בין 4,000 ל-5,000 שקל.

ששי שדה: זה המשכורת שלהן הייתה, אז גלי נורא התעצבנה אבל קל לא להכיר בזה.

ששי שדה: המשכורת של הסייעות היא בין 4,000 ל-5,000 שקל, אז בטח שתהיה נטישה.

גלי אמיר: בגלל העסקה בחלקיות משרה.

ששי שדה: מה זה משנה למה?

ששי שדה: מי יבוא לעבוד בשכר כזה?

ששי שדה: עכשיו אני אגיד גם עוד משהו.

ששי שדה: קל מאוד לאפשר שכר כזה נמוך למקצועות שהם נשיים.

ששי שדה: אנחנו רואים את זה בקלדניות בבתי הדין, אנחנו רואים את זה בסייעות.

ששי שדה: דווקא במקצועות מובהקים שבהם מועסקות נשים, קל מאוד שהשכר יהיה נמוך.

ששי שדה: זה כאילו בסדר שנשים יהיו מועסקות בשכר נמוך.

ששי שדה: צריך לטפל בשכר שלהן מהר.

ששי שדה: אני מקווה מאוד שיעשו הפעם הסתדרות המעוף יחד עם השלטון המקומי ומשרד האוצר, עבודה טובה.

ששי שדה: אנחנו נעקוב אחרי זה ואנחנו נוודא שבאמת זה יהיה טוב.

ששי שדה: שאלה שאני רוצה לשאול דווקא כאן את משרד האוצר.

ששי שדה: ברשויות שאנחנו יציגים, למה לא מאפשרים לנו לעשות הסכם שכר מקומי בשביל הסייעות האלה?

ששי שדה: אולי כי זה נוח לעשות הסכם כללי?

יעקב מרגי: היית דורש דמי שתיקה, גם אתה היית מקבל.

ששי שדה: בבקשה, הנה אתה ענית.

ששי שדה: אני לא רציתי להגיד את זה אבל זה בדיוק העניין.

ששי שדה: זה נוח מאוד שעובדים מול גורם אחד ואפשר לעשות מניפולציות כאלה ואחרות.

ששי שדה: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך ששי שדה מההסתדרות הלאומית.

שרן השכל: רויטל אבו דגה מארגון ההורים נמצאת איתנו?

רויטל אבו דגה: צוהריים טובים, רויטל אבו דגה מהנהגת ההורים הארצית.

רויטל אבו דגה: אני מצטרפת להמון דברים כאן שכבר נאמרו ואני לא אחזור עליהם יותר מידי.

רויטל אבו דגה: כן חשוב לי להדגיש את העניין של הקשר בין ההורים והכשרה גם לעבודה עם ההורים.

רויטל אבו דגה: הסייעות צריכות את זה.

רויטל אבו דגה: זה צריך להיות חלק מהתהליך שלהן, וכמובן כל תהליך ההסדרה הזה, שימשיך להיות תוך כדי שיח איתנו והתייעצות איתנו.

רויטל אבו דגה: אנחנו פקטור די משמעותי בנושא.

רויטל אבו דגה: בסוף הילדים הם שלנו.

רויטל אבו דגה: אנחנו כל הזמן חוזרים ומדברים, זה גם עלה פה עכשיו, מי האבא והאימא.

רויטל אבו דגה: באמת אי אפשר להמשיך להשאיר את הסייעות ואת ההורים ואת כל מי שאיכשהו מחובר לזה, בלי גורם ברור שאליו פונים במקרה הצורך, שבו נעזרים.

רויטל אבו דגה: אולי באמת הגיע הזמן שמשרד החינוך ייקח את ההעסקה הזאת אליו לידיים שלו ויפסיק הפינג-פונג הקבוע הזה שאנחנו חווים אותו לאורך כל השנים.

רויטל אבו דגה: לגבי העניין הזה שרשות תוכל להעלות שכר לסייעות כדי לגייס אותן.

רויטל אבו דגה: אנחנו שמענו מקודם את חמי אומר בצורה מאוד ברורה וקשה כמה אנחנו כהורים נאלצים לשלם לסייעות מתחת לשולחן.

רויטל אבו דגה: אם אנחנו נגיע למצב שכל רשות תעשה מה שהיא רוצה, אז יהיו רשויות שבהן הילדים יזכו לכמה סייעות שצריך, סייעות איכותיות והכול, ויהיו מצבים של רשויות שאין להן מאיפה להוציא.

רויטל אבו דגה: זו חייבת להיות הסדרה ארצית.

רויטל אבו דגה: זהו, אני לא אחזור על דברים שאחרים כבר אמרו לפניי.

רויטל אבו דגה: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לסכם.

שרן השכל: קודם כל בדיון הבא מי שלא דיבר עדיין, יקבל זכות דיבור ראשון ויוכל לומר את דבריו.

שרן השכל: מה שאני מציעה זה שכל גורם, אני מבקשת שתעבירו אליי התייחסות אישית לעניין הסעיפים, תוספת, הסרה, הורדה.

שרן השכל: אני אשב יחד עם חבר הכנסת מרגי ואנחנו נגיע לסוג של נוסח מוסכם.

שרן השכל: כמובן שאנחנו נשב יחד עם הגורמים המקצועיים במשרדים ונגיע לסיכומים והסכמות גם מולם.

שרן השכל: אנחנו כן רוצים לקדם את הצעת החוק ובמהירות.

שרן השכל: אנחנו רוצים שהיא תיכנס לתוקף.

שרן השכל: אנחנו מבינים את החשיבות שלה.

שרן השכל: כמובן אנחנו נשב גם עם השלטון המקומי.

שרן השכל: אל תדאגו, אנחנו לא נזניח אתכם.

שרן השכל: אנחנו גם כן נשב יחד אתכם כדי לנסות ולהגיע לנוסח מוסכם כולנו יחד.

שרן השכל: אנחנו כמובן מכינים אותו לקריאה ראשונה וזה יצטרך לעבור מספר שלבים, ולקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו ממש נעשה שולחנות עגולים כדי לשפר ולהיטיב את ההצעה ככל שניתן, כדי שחוקים אחרים שאנחנו מכירים שהיו בהם לא מעט כשלים, לא יחזרו על עצמם כאן בתוך הוועדה.

שרן השכל: אנחנו נרצה כבר להסתכל על הסעיפים ובגלל זה ביקשתי להעביר את כל ההערות.

שרן השכל: אני ומרגי נשב עם הגורמים במשרדים הרלוונטיים.

שרן השכל: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.