ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 148, 2022-05-25 09:30

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

שרן השכל: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לכל המוזמנים ולכל מי שהגיע.

שרן השכל: אנחנו זימנו את הדיון הזה לקראת מסיבות הסיום של השנה הקרובה, מסיבות הסיום שכרגע נמצאות בתכנון ואמורות להיערך בחודש יוני, ולאחר מספר פניות גם של חברי מועצה וגם של הורים, שסיפרו לנו שלמעשה בחלק ממסיבות הסיום האלה ברחבי הארץ, באים מורים ומנהלים ולמעשה דורשים תשלום - תראו, כל אחד והפרופורציות שלו - אבל תשלום יחסית גדול, בטח להורים שאולי קצת יותר קשה להם לעמוד בתשלומים שהם יותר גבוהים.

שרן השכל: מסיבות סיום שמזמינים אליהן כל מיני במאים, כל מיני תפאורות מיוחדות, מסתבר, תלבושות מיוחדות, והעלות של אותה מסיבה עולה ועולה וההורים נדרשים לשלם.

שרן השכל: אנחנו בתחילת שנת הלימודים אישרנו כאן בוועדת החינוך מספר תשלומים, והתשלום של מסיבות הסיום היה מאד ברור כאן.

שרן השכל: לאחר דיון של מעל לשעתיים לדעתי שקיימנו כאן, הוחלט לאשר סכומים ברורים, שמפורסמים בטבלה של משרד החינוך.

שרן השכל: ואנחנו מבינים שהתופעה הזו הוא בעיקר בקרב כיתות י"ב, שאמורים לסיים, ומה שוועדת החינוך אישרה זה למעשה 200 ש"ח מכל הורה, או מכל תלמיד יותר נכון, שנדרש לשלם אותם.

שרן השכל: זאת אומרת, זה הסכום המרבי, הם יכולים לבקש 50 ש"ח.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מכל הורה, כי התלמידים לא עובדים, אין להם כסף.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: גם חשוב לומר שבית הספר, ברגע שהוא נמצא אולי במקום שהוא מודע למצב הסוציו-אקונומי של הורים רבים בתוך בית ספר, יכול גם לדרוש תשלום של 50 ש"ח.

שרן השכל: כלומר זה הסכום המרבי שאותו אנחנו אישרנו כאן בוועדת החינוך.

שרן השכל: והנה מסתבר, שיש מורים ומנהלים שפשוט עוברים על החוק, ומאשרים תשלומים להורים שהם יותר גבוהים מאותו סכום שלמעשה אנחנו אישרנו.

שרן השכל: יותר מזה, מפעילים עליהם לחץ חברתי, על הילדים עצמם, כאלה שההורים שלהם לא מסוגלים לעמוד בתשלום.

שרן השכל: אני ראיתי במו עיניי הודעות וואטסאפ של מורה שלמעשה נוזפת בילדים על כך שהם טרם שילמו, אל מול כל שאר הילדים, והדבר הזה הוא פשוט מזעזע.

שרן השכל: לא רק שעוברים על החוק, אלא גם ממש משפילים את התלמידים עצמם.

שרן השכל: אז אנחנו נפתח את הדיון היום, אני רוצה אולי לתת למספר דוברים להציג קצת את הדברים, ואז נפנה למשרד החינוך לתת לנו מספר תשובות.

שרן השכל: אז ככה, קודם כל ניתן להנהגת ההורים הארצית, צופית גולן נמצאת איתנו?

יוסף טייב: אולי רק מילה אחת, כבוד היו"ר.

יוסף טייב: אני חושב שהבוקר, לאור האסון שהתחולל בארה"ב, בבית ספר, אני חושב שראוי מצידנו להגיד מילה, בגלל הנושא של האלימות בכלל.

שרן השכל: אז בוא, בגלל שכבר פתחנו והתחלנו וגם כי אנחנו קצת באיחור, אז אנחנו נתייחס לזה טיפה אחרי זה, בסדר?

שרן השכל: פשוט שלא נעכב כאן את הדברים.

שרן השכל: אני אתן זמן בסוף גם כן להתייחסות, אבל אתה בהחלט צודק, פרופ' שיין.

שרן השכל: בבקשה צופית.

צופית גולן: בוקר טוב ותודה רבה על זכות הדיבור.

צופית גולן: אני רוצה להגיד שאנחנו כהנהגת הורים - זה ידוע, זה לאורך שנים, אנחנו נפגשים בדיונים האלה - מתנגדים לכל הנושא הזה של תשלומי ההורים, אנחנו דורשים שבעצם תהיה בו הפחתה לאורך שנים, ואנחנו גם מצפים מוועדת החינוך שכמו שהיא הבטיחה בשנה שעברה, השנה, כשיגיע הדיון, גם תוריד את הסכומים, ולא רק תאשר אותם כמו שהם.

צופית גולן: יחד עם זאת, מסיבת הסיום, בטח ובטח של י"ב, אבל לא רק של י"ב, גם של הגן, גם של היסודי, וגם של המעבר מהחטיבה לתיכון, הם ציון דרך מאד מאד חשוב, ומערכת החינוך רואה בו ציון דרך מאד מאד חשוב, ואנחנו חושבים שמערכת החינוך צריכה להיות זאת שמממנת אותו.

צופית גולן: אני מסכימה עם מה שאמרת, שיש גבייה לא חוקית.

צופית גולן: נכון, היא קיימת, אנחנו יודעים אותה, יחד עם זאת הסכומים שמאושרים הם מאד מאד נמוכים ביחס למה שנדרש בשביל באמת להרים מסיבה ברמה הכי הכי בסיסית היום.

צופית גולן: ברמה של תאורה, במה, הגברה.

צופית גולן: הדברים הכי בסיסיים הם מאד יקרים, וזה יוצר פה איזשהו פתח לגבייה לא חוקית ולנסיון להגיע למשהו שאי אפשר להגיע אליו.

צופית גולן: מנהלים, מאד מאד חשוב להם שיהיה יפה, שיהיה מוצלח, שיהיה מושקע, גם להורים.

צופית גולן: אבל הרבה מאד פעמים זה בא ישר מהצוות החינוכי שגם אותם אנחנו מבינים, אבל אם זה משהו שמערכת החינוך רואה בו ערך חשוב, מערכת החינוך היא זו שצריכה לממן אותו.

שרן השכל: שנייה, קודם כל מבחינת מסיבות הסיום, אתם בהנהגת ההורים הארצית הייתם ממליצים להעלות את הסכום שאנחנו מבקשים לגבות מהורים?

צופית גולן: לא, ממש לא.

צופית גולן: חד משמעית.

צופית גולן: אנחנו רוצים שתורידו את הסכומים.

צופית גולן: אנחנו כמובן רוצים שתתחילו קודם בטיולים והצגות, שזה הבסיס של הבסיס של החינוך, אבל בוודאי שלא להעלות סכומים, חד משמעית לא להעלות סכומים.

צופית גולן: יש לנו שכבות שלמות שלא מסוגלות לממן גם את ה- 200 ש"ח כמו שאמרת, וב- 50 ש"ח אי אפשר אפילו להביא תאורה וכסאות.

צופית גולן: לא לכל בית ספר יש אודיטוריום, לא לכל בית ספר יש איפה לקיים מסיבה כזאת.

צופית גולן: כן, כל ילד שמסיים שכבת גיל, צריך לקבל סיום מכובד לתהליך הזה.

צופית גולן: זה חשוב, בין אם זה בגן, בין אם זה ביסודי, וודאי אם הוא מסיים 12 שנות לימוד, אבל זה לא צריך לבוא על חשבוננו.

צופית גולן: אנחנו לא יכולים לממן את זה.

צופית גולן: אני אגיד שיש לנו ערים שבתוך העיר יש לנו פערים.

צופית גולן: יש לנו בתי ספר חזקים וחלשים וזה יוצר פער בלתי נתפס וכן, אני שמחה שאתם מקיימים על זה דיון.

צופית גולן: חבל לי שזה כל כך מאוחר במהלך השנה, כי הרבה מאד כספים כבר נגבו פה והרבה מאד הוצאות כבר הוצאו פה, אבל חשוב לנו שתתנו על זה את הדעת וכן, תדאגו אתם שמשרד החינוך יתקצב את זה.

סימון דוידסון: אבל אנחנו בתחילת השנה עשינו פה דיון על הנושא של מלגות מיוחדות לילדים שאין להם, וזה עלה מ- 80 מיליון ל- 120 או 150 מיליון.

סימון דוידסון: איך זה בפועל בסוף?

שרן השכל: כן, אבל תראה, קודם כל זה מה שמסבסד בעצם את התשלומים עצמם.

שרן השכל: זה לא עכשיו להתחיל לסבסד תוספת למסיבות סיום או תוספת לטיולים, גם יש פה עניין של תעדוף.

שרן השכל: איפה היינו רוצים להשקיע יותר את הכסף?

שרן השכל: כלומר הכסף הוא מוגבל.

שרן השכל: האם אתה משקיע אותו בסל תרבות, כדי לחשוף את התלמידים לתרבות, לאמנות?

שרן השכל: האם אתה משקיע אותו בטיולים, כדי ללמד על המורשת?

סימון דוידסון: אז כל הכסף, כל המלגות האלה לא נוגעות לטקס סיום?

שרן השכל: הן נוגעות לא רק לטקס סיום, אלא להכל.

שרן השכל: זאת אומרת זו מלגה שניתנת לתלמיד על כל תשלומי ההורים.

שרן השכל: כלומר גם על ביטוח אישי, גם על מסיבות סיום, גם על טיולים וכו'.

עופר כסיף: ברור שהכסף הוא לא בלתי מוגבל, אבל התעדוף צריך להיעשות לא רק בתוך החבילה שנקבעה אלא התעדוף, אני מדבר לא על מה שכבר נקבע אלא איך אנחנו צריכים להמשיך לחשוב הלאה, את התעדוף גם צריך לעשות בין משרדים שונים, צריך לעשות סדר עדיפויות - - -

שרן השכל: בסדר, פה אתה מדבר על תקציב מדינה.

עופר כסיף: לא, אני מדבר על זה.

שרן השכל: שנייה, בוא לא נפתח את זה.

עופר כסיף: לא לא, אני לא פותח את זה, אני רק אומר שאם כבר הזכרת את הנושא של תעדוף - - -

שרן השכל: הערה קטנה או שאלה.

עופר כסיף: בסדר.

שרן השכל: בסדר, זה בעניין תקציבי מדינה.

שרן השכל: אנחנו מדברים פה ספציפית על איך אנחנו מתעדפים בתוך העניין של התוספות.

עופר כסיף: אני אומר את דעתי אחר כך.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: תודה רבה צופית.

צופית גולן: חשוב לי להוסיף משהו בנוגע למלגות.

צופית גולן: הן מגיעות לפי דירוג של בית הספר.

צופית גולן: יש בתי ספר שיש בהם משפחות שאין להם, ומכיוון שהדירוג של בית הספר הוא כזה, הם אפילו לא יקבלו את האופציה למלגה.

צופית גולן: ובתי ספר שיש בהם הרבה תלמידים, ואחרי הקורונה יש לנו הרבה יותר מאשר היה לפני, אף אחד לא פתח את התקציב מחדש וזה מתחלק על הרבה יותר ילדים, לכן יש פחות כסף לכל ילד.

צופית גולן: זה גם חשוב שייאמר כאן.

שרן השכל: בסדר גמור, תודה רבה צופית.

שרן השכל: משרד החינוך, רציתם רק להגיב לעניין המלגות?

סימה עובדיה פורצנל: כן, בבקשה.

יוסף טייב: אולי רק מילה אחת.

שרן השכל: אתה אמור להיות הבא, אז רק רגע.

סימה עובדיה פורצנל: נאמר פה מידע לא מדויק.

סימה עובדיה פורצנל: בדיון שהתקיים לפני תחילת שנת הלימודים תשפ"ב, הנהגת ההורים הארצית ביקשה שנשנה את הקריטריונים וניתן מלגות גם בבתי ספר במדד הטיפוח 1, זאת אומרת בתי ספר החזקים ביותר, בעקבות השינויים שחלו בחברה, ונפתחה האפשרות, וגם הם מקבלים מלגות.

סימה עובדיה פורצנל: תקציב המלגות עלה באופן משמעותי השנה, ב- 120 מיליון שקלים, המלגות חולקו, וגם תלמידים ממשפחות שפנו ומתקשות במדד הטיפוח הנמוך ביותר, זאת אומרת הסוציו-אקונומי הגבוה ביותר.

סימה עובדיה פורצנל: מדד טיפוח 1, כדי לסבר את האוזן, זה יישובים כמו סביון וכפר שמריהו, הרצליה.

סימון דוידסון: אבל לא רק כאן זה הסכום עלה.

סימון דוידסון: גם הסכום שמנהלת יכולה לתת לתלמיד מסוים עלה, נכון?

סימה עובדיה פורצנל: נכון.

סימון דוידסון: אז זה לא מספיק גם למסיבות סיום?

סימון דוידסון: כי זה היה עד 1,000, וזה 1,500, נכון?

סימון דוידסון: משהו כזה.

סימה עובדיה פורצנל: תראה, יש קריטריונים כמה, זה לא מכסה את כל תשלומי ההורים, וצריך לבחור.

סימה עובדיה פורצנל: בכל מקרה, ילד שהוריו מתקשים לשלם בגלל בעיות כלכליות, שפנו לבית הספר, חובת בית הספר לשתף אותו ללא תשלום, ולדאוג לכיסוי לעלות שלו ממקור אחר: מלגות מהרשות המקומית, מהבעלות, ממשרד החינוך וכו'.

סימה עובדיה פורצנל: ילד שמתקשה בגלל בעיות כלכליות – הוא לא ייפגע, הוא ישתתף.

אפרת אברמוביץ': חה"כ שרן השכל, מאד חשוב לי להגיד משהו.

שרן השכל: אני כבר אתן לך, את הדוברת לאחר מכן, רק בוועדה גם לא מדברים בלי רשות דיבור, האורחים, רק חברי הכנסת ככה יכולים להתפרץ.

שרן השכל: אני יודעת אימאן גם, את צריכה לצאת, אבל גם יוסי אמר שיש לו גם את וועדת חוץ ובטחון והוא הגיע ראשון, אז אני אתן לו ואנחנו נעשה פינג פונג.

יוסף טייב: אני רק אומר, תראו, הנושא הזה שבא לפתחנו כבר מספר פעמים, בכל נושא תשלומי ההורים, פעם זה מגיע בצורה של טיולים, ופעם זה מגיע בצורה של מסיבות, ועכשיו אנחנו מדברים על מסיבת הסיום.

יוסף טייב: יש לנו פה שאלה גדולה שרן, שהיא שאלה שאי אפשר לצמצם אותה רק לשאלה "כמה הסכום?".

יוסף טייב: אנחנו יודעים שנוצרה תרבות בישראל, אני הלכתי והסתכלתי בכל, אני לא הכרתי את התרבות הזאת, של למשל "מסיבת הפרום", עם חברות שמנהלות היום מסיבות "פרום" בבתי ספר רבים בישראל, ולא רק באזורים העשירים.

יוסף טייב: בבתי ספר בכל מיני יישובים, אתם תראו, עם לימוזינות, עם ביגוד.

סימון דוידסון: אתם האמריקאים הבאתם את זה.

יוסף טייב: שרן מאוסטרליה.

שרן השכל: נולדתי בקנדה, חייתי באוסטרליה, יש לי גם משפחה בארצות הברית.

יוסף טייב: בבקשה, היא הביאה את זה מקנדה ומאוסטרליה.

יוסף טייב: אבל אני אומר לא משנה, המסורות האלה שהשתלטו על רבות מהמדינות בכלל, כל הדברים האלה השתלטו ברמה מסוימת על החברה הישראלית.

יוסף טייב: אנחנו לא נכנסים כרגע, אנחנו הרי לא מעצבים את המוסר הישראלי ואת ההתנהלות של הנוער ואני לא שופט בכלל.

יוסף טייב: אני אומר רק שנוצרו פה סטנדרטים מסוימים עם מסחור של כל הדברים האלה, וגם מדובר כבר לא בילדים כמו שכולם מדברים, זה לא ילדים, זה נערים ונערות, או אנשים בגירים שעוד מעט כבר הולכים לצבא.

יוסף טייב: עכשיו, השאלה היא ברמת הרגולציה שאנחנו חייבים לדון בה, אנחנו יכולים לדון הרי ברגולציה בתוך בתי הספר, אך ורק בהתנהלות בתי הספר.

יוסף טייב: השאלה מעבר לכך, בהתנהלות החברתית שאנחנו מנסים כרגע לעצב, שהיא קצת מעבר לבתי הספר, כי המסיבות האלה לעתים הן מסיבות שמרחיבים אותן, אם זה בבתים או במקומות אחרים, הן לא רק בכתלי בית הספר.

יוסף טייב: אני חושב שאנחנו צריכים לדייק את הנושא הזה כי בהחלט כמו שאת אומרת, יש כאלה שידם אינה משגת, מה אנחנו עושים?

יוסף טייב: להם אנחנו דואגים.

יוסף טייב: אלה שיכולים, אנחנו לא יכולים להגיד להם "שמעו, אל תחגגו".

יוסף טייב: אנחנו לא יכולים להגיד לבן אדם.

יוסף טייב: אתה רוצה לחגוג ויש לך, הוריך נתנו לך 500 ש"ח, מה אני יכול לעשות?

יוסף טייב: אני הרי לא אגביל את השוק הזה.

יוסף טייב: אני חושב שכאן צריך להיות הנושא, כי בהחלט נוצרים בחברה הישראלית הרבה רמות, אנחנו יודעים את זה.

יוסף טייב: יש רמות של חברה מאד מאד עשירה, וחברה מאד מאד אחרת, הרבה חברות יש כאן.

יוסף טייב: ולכן אנחנו חייבים לדייק את זה, אני מרגיש, אחרי שהסתכלתי בדוקומנטים האלה, כי המאתיים ש"ח זה מן סכום, הוא סכום טוב, הוא סכום בהחלט מכובד.

יוסף טייב: 200 ש"ח לאדם שאין לו זה המון כסף.

יוסף טייב: לאחד שיש לו אולי זה פחות.

יוסף טייב: אני אומר, פה צריך לדייק את הדבר הזה.

יוסף טייב: אני חושב שבכתלי בית הספר צריך להגביל את הדברים האלה לטקסים, כי יש טקסי סיום, כולל תעודות, כולל דברים אחרים, וכן הלאה וכן הלאה.

יוסף טייב: וכל הדברים האחרים, קשה לנו מאד לעשות להם רגולציה.

יוסף טייב: ולכן אנחנו ברמת ועדת החינוך של הכנסת יכולים לתת איזה איתות כיוון.

יוסף טייב: אבל לעשות להם רגולציה של ניטור כספים וכו', ככל שאני קורא את זה אני אומר, האם באמת אנחנו מסוגלים לעשות?

יוסף טייב: אני שואל אותנו, במן תסכול כזה אני אומר.

יוסף טייב: אני לא אומר שזה נכון או לא נכון לקחת את הלימוזינה וכו', אני בכלל לא נכנס לזה, לא רוצה.

יוסף טייב: אני לא אחד שאוהב לעצב את המוסר לאחרים.

יוסף טייב: זו השאלה שאני חושב שראוי, גברתי, להעלות אותה, כי בנושא המימון אנחנו יודעים שקבענו 200 ש"ח.

יוסף טייב: מי עובר?

יוסף טייב: למה עובר?

יוסף טייב: האם יש לחץ חברתי?

יוסף טייב: דברים שאנחנו מכירים אותם.

יוסף טייב: אני חושב שזה נושא שאני לא יודע אם אנחנו יכולים לתת לנו פתרונות, או שבאמת זה עניין שהוא עיצוב המוסר הישראלי, כי יש פה הפרטת מוסר בישראל.

יוסף טייב: הפרטת המוסר הישראלי היא תהליך מתמשך, כתוצאה מחוסר שוויון בתוך החברה מכל מיני סיבות, אני לא מדבר על חוסר שוויון לגנאי אפילו, אני לא אומר את זה לגנאי.

יוסף טייב: בעצם דה-פקטו, יש אוכלוסיות עשירות ויש אוכלוסיות פחות עשירות.

יוסף טייב: ההייטק מרוויח 27 אלף ש"ח, בוגר הייטק, אני ישבתי כחבר ועדת הות"ת בנושא מדעי הרוח, ראש ועד מדעי הרוח, ובוגר מדעי הרוח מרוויח 8,000 ש"ח.

יוסף טייב: זו החברה הישראלית, האם אנחנו יכולים לשנות את זה?

יוסף טייב: אני לא נכנס.

יוסף טייב: בלתי אפשרי כמעט.

יוסף טייב: לכן אני חושב שפה צריך לתת איתות ע"י היו"ר, לאן אנחנו רוצים לקחת את הדיון הזה שהוא לא יתפזר לנו לכל הכיוונים.

יוסף טייב: וזה רציתי לומר הבוקר, זה אחרי שהסתכלתי בתיעוש, יש תיעוש של הפרום.

יוסף טייב: יש תיעוש, אני הסתכלתי, מצאתי איזה 30 חברות כשהסתכלתי, תעשו גוגל, תראו.

אפרת אברמוביץ': אז יש גם תיעוש של הטקסים בבית ספר.

יוסף טייב: יכול להיות, אוקיי.

יוסף טייב: אז פה צריך באמת לראות.

עופר כסיף: יש מסחור, יש מסחור של הכל.

עופר כסיף: ויש ניכור עיניים, רעבתנות וראוותנות.

אפרת אברמוביץ': בתוך הטקסים, אז בטח ובטח שזה ייצא אחר כך.

שרן השכל: חבר'ה, תראו.

שרן השכל: אם אנחנו רוצים לדון בשאלה האם אנחנו אוסרים סוג מסוים של מסיבות סיום או לא, אני חושבת שזה דיון אחר.

שרן השכל: אני אישית נגד, אני חושבת שבסופו של דבר זו צריכה להיות החלטה של ההורים, של התלמידים עצמם.

עופר כסיף: אני חושב אחרת, אבל זה לא הנושא.

שרן השכל: בסדר, זה לא הנושא.

סימון דוידסון: אני יכול להגיד על זה שלושה משפטים.

שרן השכל: אני אתן לך אחר כך את זכות הדיבור סימון, אני פשוט רוצה שנתקדם.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למשנה לראש העיר ראשל"צ, אפרת אברמוביץ', שנמצאת איתנו.

שרן השכל: אפרת, את חשפת בעצם גם בשנה שעברה וגם השנה, והפנית את תשומת ליבי גם כן, מספר פניות שהגיעו אלייך מהורים בעיר בעניין אותה גביית יתר של אותן מסיבות סיום.

שרן השכל: אני אשמח שתשתפי אותנו, תשתפי את משרד החינוך, בחוויה של ההורים, בחוויה של התלמידים, מה היה, מה נעשה?

שרן השכל: ואיך אתם גם כן מתמודדים עם זה בראשון.

אפרת אברמוביץ': אז תודה על הזכות קודם כל לבוא ולהציג את הדברים.

אפרת אברמוביץ': אני חושבת שבראש ובראשונה אני אמא לשני ילדים שסיימו י"ב ולעוד שלושה ילדים שעתידים לסיים את בית הספר, ומה שחה"כ יוסי שיין העלה כרגע, זה נושא הנשפים, אני פשוט רוצה לחדד את הנקודה החשובה שבאתי לדבר עליה.

אפרת אברמוביץ': אני לא מדברת על הנשפים, הנשפים באמת ראוותניים, אבל זה תמיד קצת מכסה על מה שקורה בתוך כתלי בית הספר.

אפרת אברמוביץ': אני מדברת על הטקסים של בית הספר, הטקס שהילד אמור לסיים ולהיפרד ממערכת החינוך שהיתה הבית שלו במשך 12 שנים.

אפרת אברמוביץ': ומה שקורה בפועל, גם אמרה אותה נציגה של הנהגת ההורים, שכן מתבצעת גבייה נוספת.

אפרת אברמוביץ': בפועל מתבצעת גבייה נוספת מהורים.

אפרת אברמוביץ': סדרי גודל בחוויה האישית שלי, בכיתה של הבת שלי, 612 ש"ח נדרשנו לשלם אחרי שנתיים של קורונה, בשיא הסגרים שהיינו, ההורים לא עבדו, ואני חייבת להגיד, כשאתם מדברים איתי על מלגות, זה לא קשור למצב סוציו-אקונומי.

אפרת אברמוביץ': אני יכולה להגיד לכם שאני באמת לא משפחה נזקקת, אבל 612 ש"ח זה מחיר מאד גבוה לכל תושב במדינת ישראל.

אפרת אברמוביץ': ואני לא צריכה להראות קושי כלכלי כדי להגיד שאני לא מסוגלת לשלם 612 ש"ח על טקס.

אפרת אברמוביץ': ואם זה 612 ש"ח, או אחר כך 500 או 450 או 350 ש"ח.

אפרת אברמוביץ': זה מחיר מופקע, מופקע לבקש מהורים כדי לראות את הילד שלהם מסיים טקס של בית ספר.

אפרת אברמוביץ': יש פה בג"צ שאומר שמגיע חוק חינוך חובה שוויוני לכל ילד.

אפרת אברמוביץ': אני יכולה לשים כרגע את עצמי גם בכובע של המשנה לראש העיר ולהגיד שכן, ראיתי מסיבות סיום, יש שכונות כאלה ויש שכונות כאלה, הפער שמדברת עליו הנהגת ההורים הוא פער קיים, ולא יכול להיות שיש שכונה שיש בה טקס כזה, ובשכונה ליד יהיה טקס אחר.

אפרת אברמוביץ': חייב להיות איזשהו קו אחיד, שמשרד החינוך מיישר ואומר - אנחנו לא מאפשרים את הקרקס הזה.

אפרת אברמוביץ': חשוב להבין עוד דבר, הנהגת ההורים, וכמי שהייתה בעבר גם יו"ר הנהגת ההורים, הנהגת ההורים זה הורים שמתנדבים ויש להם באמת את הזמן ואת הרצון הטוב לבוא להתנדב ולעזור למערכת לקיים דברים.

אפרת אברמוביץ': אבל בסופו של יום, ההחלטה של הנהגת ההורים – במיוחד בגביית כספים, זה כספי ציבור – לא יכולה להיות החלטה שנופלת למטה לשטח ומכריחה את השטח לעמוד בה.

אפרת אברמוביץ': הרי חוזר מנכ"ל בא להגן על משהו.

אפרת אברמוביץ': לא יכול להיות שזה פרוץ לחלוטין.

אפרת אברמוביץ': מנהלת בית הספר מעבירה את הבקשה של הסכומים לוועד ההורים, ועד ההורים גובה אותם מההורים והתלמידים.

אפרת אברמוביץ': אני אספר שבמקרה שלי מנהלת בית הספר גם הפעילה לחץ על הילדים, שזה אומר לבוא ולהגיד לילדים - חברים, אם לא תעבירו כספים אין לכם מסיבת סיום, לא תהיה מסיבת סיום.

אפרת אברמוביץ': זה לא סביר לבוא ולהגיד את זה, לא סביר להתנות את קבלת התעודה ואת הפרידה מבית הספר בתשלום.

אפרת אברמוביץ': באמת לא סביר.

אפרת אברמוביץ': וזה סכומי עתק, סכומי עתק, וזה לא הנשף.

אפרת אברמוביץ': הנשף הוא חוץ בית ספרי, זה דיון בנפרד, פה אני מדברת על מה שקורה בתוך כתלי בית הספר.

אפרת אברמוביץ': ואני באמת מבקשת מהוועדה, אני באמת מבקשת, אני חושבת שהדרך היחידה לשים לזה סוף, זה פשוט לתת הנחיה ברורה שמנהלות בתי ספר, הנהלת בית הספר לא יכולה לקחת חלק בטקס שנגבה בו יותר כסף ממה שכתוב, וזה לא משנה מי גובה, לא משנה מי גובה.

אפרת אברמוביץ': כי אני חייבת לספר שהיו מקרים שהנהגת ההורים גבתה את הכסף, לא היה לה איפה לשים את הכסף, היא שמה את הכסף בכספת בבית ספר, והכסף נגנב.

אפרת אברמוביץ': ואני יכולה לתת לכם דוגמא, זה קרה שנה שעברה, נגנבו 20 אלף ש"ח, הכסף נעלם.

אפרת אברמוביץ': לא הנהגת ההורים יכולה להגיד, וכשההורים שאלו לאן נעלם הכסף, התשובה היתה - "אהה, יש לנו תורם אנונימי, הוא החזיר לנו את הכסף".

אפרת אברמוביץ': באמת, זה לא שיקאגו, אנחנו ב- 2022.

אפרת אברמוביץ': אי אפשר להתנהל בצורה כזו חובבנית, זה מכעיס ואני אומרת לכם עכשיו, אני מדברת פה מדם ליבי.

אפרת אברמוביץ': כי זה לא יכול להיות שיש, אני ידעתי על 15 ילדים של חברים של הילדים הפרטיים שלי שאמרו – "לא מעניין אותנו הטקס, אנחנו לא באים", ואני ידעתי שזה יושב לחלוטין על עניין כלכלי, וביום שאמרו להם אתם משלמים רק את ה- 200 ש"ח של חוזר מנכ"ל, פתאום הילדים הגיעו לטקס.

אפרת אברמוביץ': אז פתאום זה כן מעניין אותם?

אפרת אברמוביץ': לא, מישהו צריך לדבר.

אפרת אברמוביץ': ואני חייבת להגיד לכם משהו, למי שקשה - הוא לא יהיה פה, הוא לא יעמוד פה ויגיד אני לא מסוגל לשלם.

אפרת אברמוביץ': ואני אומרת לכם, שלי לא קשה לשלם, ואני לא מוכנה לשלם 600, 500, 400 שקל לראות את הילד שלי מסיים את בית ספר.

אפרת אברמוביץ': זה היה הבית שלו 12 שנה, 12 שנה הבית שלו.

אפרת אברמוביץ': אחרי 12 שנה אתה אומר לי - כדי להיפרד תשלם כסף בשביל להיות בטקס פרידה?

אפרת אברמוביץ': איפה?

יוסף טייב: העניין שהגברת אומרת, אני חושב שהוא חמור ביותר, ולכן אנחנו קבענו ולכן אני אומר, בתוך כתלי בית הספר, מעבר לתרבות שציינו כאן, מה שאנחנו יכולים לעשות בתוך כתלי בית הספר, ולנסות לאכוף את זה בצורה חמורה ביותר.

יוסף טייב: מה שהיא מתארת זה בלתי נסבל.

שרן השכל: קודם כל, זה הסכום שנקבע.

אפרת אברמוביץ': סליחה, אני רק רוצה להוסיף דבר קטן, שכרשות, כשאני פניתי לראש עיריית ראשון לציון והסברתי לו שאנחנו אחרי שנתיים של קורונה, ואנחנו בתקופה באמת קשה, שהורים לא מסוגלים לשלם את הכסף, אני חייבת להגיד לזכות עיריית ראשון בעניין הזה, שהיא נתנה מענק של 7,000 ש"ח לכל תיכון כדי לעזור בתקצוב.

אפרת אברמוביץ': אך ראו הפלא, הנהגת ההורים לקחה את הכסף, והוסיפה עוד לספק, להקמת המנגנון האדיר הזה שקוראים לו מסיבת סיום, והוסיפו עוד זרים ועוד פרחים ועוד גלימות, הרי אתם יודעים, לבזבז אין סוף, אין סוף.

אפרת אברמוביץ': אז גם כשהרשות עוזרת, בסוף אם הכסף נמצא במקום לא ברור, והחוקים לא ברורים, והכל פרוץ, גם אם הרשות תעזור ותוסיף כסף - - -

שרן השכל: אז הם בעצם לוקחים את זה ו- - -

אפרת אברמוביץ': בדיוק, זה לא יכול להיות, אין פה שום בקרה, זה לא הגיוני, זה פשוט לא הגיוני.

שרן השכל: קודם כל, תודה רבה אפרת שהתייצבת היום לפני הוועדה כדי לספר ולשתף אותנו בחוויה.

שרן השכל: ברור שאת מדברת פה בשמם של באמת עשרות אלפי הורים, שלא היו מעזים לבוא ולהתייצב ולומר את הדברים האלה בצורה כזו.

שרן השכל: כמו שאמרת על אותם תלמידים, ההורים אותו דבר, הם היו מתביישים לבוא ולומר את הדברים האלה בצורה ברורה.

שרן השכל: אבל צריך להבין, זו עבירה על החוק.

שרן השכל: זו עבירה על החוק וזה אסור, בשום פנים ואופן.

אפרת אברמוביץ': אבל מנהלי בתי הספר נמצאים בתוך הטקסים האלה, אז הם משתפים פעולה באופן מלא עם העבירה על החוק הזו, זה מה שאני אומרת.

שרן השכל: אז אנחנו עוד מעט נשמע גם תשובות ממשרד החינוך, אני רוצה רק לתת את זכות הדיבור לאימאן ח'טיב, לאחר מכן סימון, לאחר מכן עופר ולאחר מכן אלון טל, אנחנו גם כן נעשה ככה "זיגזגים" עם הדוברים, אז אימאן בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, קודם כל לאמא שדיברה באמת בכאב רב מדם ליבה, אני חושבת שהדברים שלך משקפים לא רק עשרות אלפים, אני חושבת הרבה יותר מזה בהרבה, כי המצב במדינה במיוחד בשנתיים האחרונות, ואם אנחנו נדבר על האוכלוסיות המוחלשות הוא עוד יותר קשה ממה שהיה לפני, ובכלל ברמת העיקרון אני חושבת שלא מספיק שיש את העיקרון או את התקנון, ואומרים שמקסימום אפשר לגבות 200 ש"ח ואחר כך גובים 600 ו- 500 ואפילו אלף שקל, ואין אף אחד שבודק או מבקר או אפילו מעניש.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן הסוגיה של הפיקוח צריכה להיכנס כאן ולבדוק את הדברים לעומק ולא לאפשר זאת.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות, ראשית אנחנו מדברים על חוק חינוך חינם, וחובה בשלב מסוים, ופה אנחנו מדברים, נכון שהדיון על מסיבות סיום, אבל אי אפשר להתעלם מהשאר, שבעיניי גם הם צריכים להיות חינם וחובה.

אימאן ח'טיב יאסין: תאונות אישיות, למה תלמיד צריך לשלם על תאונות אישיות?

אימאן ח'טיב יאסין: סל תרבות, אם אנחנו מתיימרים במערכת החינוך שיהיו לנו תלמידים בוגרים שיש להם גם חשיבה וגם טעם, וגם ייחשפו לעולמות תוכן אחרים, וגם אישיות חזקה ועמוד שדרה וגאווה עצמית, אז אנחנו צריכים לאפשר תשתית, והתשתית הזאת לא מתאפשרת לכלל התלמידים, ובעצם ליותר מחצי מהתלמידים במדינת ישראל.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן אני חושבת שהסוגיה של הבקרה, ובמיוחד לקראת סוף השנה, שיהיה פיקוח מלא על הסוגיה הזאת, ומי שעובר עבירה, שיידע שזה בלתי אפשרי.

אימאן ח'טיב יאסין: כאן אני מצטרפת לשאר הדברים שנאמרו, אנחנו לא יכולים להתערב בחופש הפרט, החופש לעשות לעצמו, להרגיש ולא יודעת מה, לבין הדבר הכללי הציבורי שאמור להיות, יש הבדל גדול.

אימאן ח'טיב יאסין: אז בתוך כתלי בית הספר, או בעצם לפעמים עושים את זה בתוך אולמות, כי אין בתוך בית הספר מקומות, ואז זה עוד מייקר.

אימאן ח'טיב יאסין: בנוסף, זה יוצר עוד סוגיה ליישובים מוחלשים, שאין בהם מקומות, אין בהם מבנים כל כך רחבים שיכולים להכיל את התלמידים, ולפחות את שני ההורים שיש להם זכות לראות את הבן שלהם או הבת שלהם בשעה הזאת, ואז כל התוספת הזאת של להשכיר אולם ויתר הדברים עולה עוד כסף, ועל כתפי מי זה נופל?

אימאן ח'טיב יאסין: שוב על כתפי ההורים.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן אני חושבת שזה דבר לא מוסרי, זה דבר פסול, שצריך באמת לנקוט ביד קשה בסוגיה הזאת ולהראות פעם אחת, שזה לא יכול לעבור בשקט, מי שרוצה לעשות מסיבה אישית שיעשה, אנחנו בדיונים בתוך הוועדה דיברנו על הנושא של חרמות בתוך כתלי בתי הספר.

אימאן ח'טיב יאסין: אז תארו לעצמכם, כאילו לא מספיק מה שקורה במקומות אחרים, ויש פערים מבחינה חברתית בין המשפחות של התלמידים, אבל מצד שני, גם אי אפשר שיתקיים באופן מובנה בתוך בית הספר מצב שבו בית הספר מבקש סכומים כאלה גבוהים, שחלק מהתלמידים לא יוכלו להרשות לעצמם.

אימאן ח'טיב יאסין: למה התלמיד צריך להרגיש שהוא זקוק לצדקה או נדבות שמישהו יצטרך לתרום לו כדי שהוא יהיה בטקס סיום?

אימאן ח'טיב יאסין: למה?

אימאן ח'טיב יאסין: למה לצאת בכזו עוגמת נפש אחרי 12 שנה שהוא נמצא בתוך כתלי בית הספר.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, חה"כ אימאן.

אימאן ח'טיב יאסין: וסליחה, אני פשוט חייבת לצאת, אבל אני מקווה שבאמת תהיה בסיכום החלטה שאוכפים את התופעה הזו ומפסיקים אותה לאלתר.

שרן השכל: אנחנו עוד מעט נשמע גם ממשרד החינוך בעניין הזה.

שרן השכל: המועצה לשלום הילד?

שרן השכל: בבקשה, שתי דקות לרשותכם.

נעם וילדר: שלום, שמי עו"ד נעם וילדר מהמועצה לשלום הילד.

נעם וילדר: המועצה לשלום הילד משמיעה קול עקבי לאורך השנים גם בוועדות החינוך לדורותיהן נגד תשלומי הורים.

נעם וילדר: שוב ושוב אחנו מתריעים שהרעה החולה הזו בדמות תשלומי הורים מולידה רעות חולות נוספות כמו חוסר שוויון, הגדלת פערים וגם השפלות תלמידים בגלל מעשי הוריהם שלא רצו או לא יכלו לשלם את תשלומי ההורים, וזה באמת לא יעלה על הדעת שמשרד החינוך מצד אחד משמיע עמדה רשמית של התנגדות נחרצת לגביית היתר ולעירוב התלמידים בתהליך הגבייה, והתנגדות להשפלת תלמידים, ומצד שני בתי הספר עושים כרצונם, והפער הזה באכיפה הוא באחריות משרד החינוך.

נעם וילדר: וחשוב לי לומר עוד משהו, המועצה לשלום הילד מפעילה את מרכז הפניות והסיוע, אנחנו מטפלים בהמון פניות בהמון נושאים, כל שנה כל השנה מגיעות אלינו לא מעט פניות בנושא תשלומי הורים, וכל שנה מדברים על עירוב לא רצוי, לא ראוי ולא הולם של תלמידים בעניין תשלומים וחובות של הורים ושל השפלות, ועכשיו אנחנו בדיון על מסיבות הסיום, מחר יהיה דיון נוסף על הטיולים ועל ערבי כיתה.

נעם וילדר: זה כל הזמן קורה, זה כל הזמן חוזר על עצמו, זה ממש הפעלת לחץ ישיר על התלמידים, מי שמשלם את המחיר על זה הם ילדי ישראל, וחשוב לי להגיד בעניין הזה שרוב הפניות שמגיעות אלינו ההורים מבקשים שלא נפנה למשרד החינוך ולא נפנה לבתי הספר, כי הם מפחדים שיתנכלו לילדים שלהם.

נעם וילדר: וצריך להבין שמשרד החינוך לא יכול לטפל רק בפניות שמגיעות אליו מההורים, כי יש חסר בדיווח.

שרן השכל: כי זו תופעה הרבה יותר נרחבת.

נעם וילדר: זו תופעה נרחבת וגם לא מדווחת מספיק, בגלל שמפחדים שיקרה משהו לילדים שלהם, אז הם משתפים פעולה עם הדבר הזה.

נעם וילדר: אז שוב, אני קודם כל קוראת כאן לפעול לביטול מוחלט של תשלומי ההורים, ועד אז צריך למצוא מנגנון שמוציא מבתי הספר את האחריות על גביית התשלום, כך שלא יידעו איזה תלמיד שילם או לא שילם, זה לא נראה לי כזה מורכב, צריך לתקן את הקשר הזה של מורים-ילדים-תשלומים, כדי שכל ילדי ישראל יוכלו להתנהל, והמורים ובתי הספר לא יתנכלו לילדים האלה.

נעם וילדר: זה באמת לא כזה מורכב.

אפרת אברמוביץ': אבל כרגע המנהלים העבירו את הגבייה לוועדי ההורים, שהם בסוף השכנים, הרי מי הולך לבית ספר?

אפרת אברמוביץ': הם הולכים כקבוצה, הם שכנים, ובקבוצות הוואטסאפ מתפרסמות רשימות מי שילם, מי לא שילם, מי יגיע, מי לא יגיע, מורה שאומרת לתלמיד "אתם קונים חולצה ב- 500 ש"ח, תגידו להורים שלכם להעביר את הכסף".

נעם וילדר: אז זה לא יכול להיות.

אפרת אברמוביץ': יש קבוצות וואטסאפ היום, חברים, המציאות היא שונה מבעבר.

נעם וילדר: אז זה לא יכול להיות, וצריך להגיע לרשויות המקומות או ישירות למשרד החינוך, זה לא יכול להיות.

נעם וילדר: וזה באמת לא בשמיים לייצר מנגנון כזה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: חה"כ סימון דוידסון בבקשה.

סימון דוידסון: תודה, אני אהיה מאד קצר.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים פה היום לסיים עם שלושה דברים: 1.

סימון דוידסון: לא גובים שקל אחד מעל 200 ש"ח, מצידי שיעשו את ההופעה והטקס שלהם בשטח הפתוח של בית הספר ולא ישכירו אולם ולא יביאו תאורה.

סימון דוידסון: אם יש לבית הספר עודף כסף והוא יכול לממן את זה, שיממן את זה.

סימון דוידסון: 200 ש"ח זו החלטה שלנו, אנחנו החלטנו על זה פה.

סימון דוידסון: שקל אחד יותר לא.

סימון דוידסון: דבר שני, כל הנושא של הכספים זו השפלה נוראית להורים.

סימון דוידסון: עזבו רגע את הילדים, הורה שאין לו כסף והשכנים יודעים שהוא לא יכול לשלם את 400-500 השקלים הנוספים האלה, זו הרגשה נוראית.

סימון דוידסון: שכולם יודעים על זה, מסתכלים על הילדים שלהם כמו מצורעים, המורים מדברים עם הילדים לפני כולם ומדברים על כסף עם הילדים, באיזו זכות הם עושים את זה?

סימון דוידסון: לא לכולם יש כסף, לא כולם התברכו, אין את האפשרות לשלם את כל הסכומים האלה.

סימון דוידסון: זה הדבר השני שצריכים להפסיק אותו בהוראת משרד החינוך, הם לא יכולים להתעסק עם כסף.

סימון דוידסון: והדבר השלישי, דיבר פה מקודם יוסי שיין, הוא יצא?

שרן השכל: כן.

סימון דוידסון: פשוט אני בדקתי לו כמה עולה טקס ה"פרום" שהוא דיבר עליו, הנשף.

סימון דוידסון: זה יכול להגיע עד אלפיים ש"ח, והמחיר המינימלי שמשלמים זה אלף ש"ח.

סימון דוידסון: זאת אומרת זה בין אלף לאלפיים ש"ח לנשף סוף שנה של י"ב שהתלמידים משלמים, שזה מטורף, מטורף.

סימון דוידסון: תודה.

שרן השכל: ואני מניחה שכמו שאומרת מנהלת הוועדה זה לא כולל את הביגוד.

סימון דוידסון: לא, זה עם הביגוד.

סימון דוידסון: זה הביגוד, הלימוזינה, הטקס עצמו, מגיעים לאלפיים ש"ח.

אפרת אברמוביץ': זה מחוץ לבית ספר, אנחנו חייבים לתת את ההנחיה על בית ספר כרגע, אסור לערבב את זה, כי זה בסוף פוגע בעיקר, הערבוב הזה של הנשף והטקס.

אפרת אברמוביץ': אי אפשר לערבב את זה.

אפרת אברמוביץ': הנשף הוא חוץ בית ספרי.

אפרת אברמוביץ': זו בעיה, זו בעיה חברתית שלנו במדינה, אבל זו בעיה אחרת.

אפרת אברמוביץ': יש פה משהו מהותי שהוא כן באחריות המקום הזה.

סימון דוידסון: אפרת, בואי אני אגיד לך משהו.

סימון דוידסון: אני מבין מה את אומרת, ולכן אני חילקתי את הדברים.

סימון דוידסון: אבל הנשף הוא חלק מהחיים של התלמידים האלו, ואם אנחנו מדברים על השפלה לאנשים שאין להם כסף, זה אחד הדברים היותר קשים עבור המשפחות והילדים.

סימון דוידסון: ילדים הולכים לעבוד בלילות בחנויות ירקות, כדי לאסוף את ה- 300-400 ש"ח כדי להיות בנשף המיותר הזה.

סימון דוידסון: אז זה גם דבר שאנחנו צריכים להיות אחראים עליהם, אי אפשר לתת להם לעשות מה שהם רוצים לכולם.

סימון דוידסון: מחר הם יחליטו שנוסעים לניו-זילנד לשבועיים.

סימון דוידסון: יש גבול.

אפרת אברמוביץ': אז זה בסדר שמשרד החינוך יבוא ויגיד, אנחנו גם עושים את הדברים, אפשר להתרגש גם בצניעות, ואפשר לעשות, אני חייבת להגיד, טקסים בצבא וטקסים באוניברסיטאות לא נעשים בכזאת חומריות ופזרנות, והם מרגשים לא פחות, והם משיגים את אותה מטרה, ובסוף, בטח ובטח בתי-הספר צריכים להגיד, אנחנו מסיימים, כולם יזילו פה דמעות, ואפשר לעשות את זה גם בצניעות, זה רק ישדר כפול וכפול את המסר החברתי שאנחנו בעצם רוצים להשיג פה.

אפרת אברמוביץ': אבל זה יכול לקרות גברתי היו"ר, רק אם תהיה הנחיה ברורה שהנהלת בית הספר לא יכולה לקחת חלק בטקס, גם אם הנהגת הורים הביאה את הכסף בעצמה, זה לא יכול להיות, אסור להשתמש בצינור הזה יותר.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, דברים חשובים.

שרן השכל: אני רוצה אולי לתת את ההזדמנות, יש לנו את ארגון מנהלי בתי הספר, איריס דורון שנמצאת איתנו גם כן בצורה מקוונת, היא איתנו בזום?

איריס דורון: שלום לכולם, אני רציתי לומר כך.

איריס דורון: אכן צריך להבדיל בין טקס הסיום ומופע הסיום לנשף, שזו תרבות בני הנוער, שתלויה גם בסמכות ההורית של ההורים.

איריס דורון: לנו אסור להשתתף בנשפים האלה גם אם מזמנים אותנו, וכפי שנאמר פה, אכן הלימוזינות זה מ-800 ש"ח ועד 1,500 ש"ח.

איריס דורון: ניהלתי בעברי גם בשכונת פרדס כץ, וגם שם היתה התחלואה הזאת.

איריס דורון: הילדים יצאו לעבוד ומימנו את הנשף.

איריס דורון: אבל אנחנו כרגע עוסקים בטקסים.

איריס דורון: ברור לכולנו שאין לעבור את החוק, בגבייה שהיא לא חוקית.

איריס דורון: וברור גם שאסור להתנות לילדים את קבלת התעודות.

איריס דורון: זה לא נעשה, אני רוצה לקוות, כי אף מנהל לא מתנה את קבלת התעודה בתשלומי ההורים, אסור לנו.

שרן השכל: כן, אבל איריס, קבלת התעודה והטקס שלובים אחד בשני.

שרן השכל: כלומר זה באמת טקס פרידה של 12 שנים מבית הספר, ששמה מקבלים בעצם את התעודה.

עופר כסיף: יש כל מיני טקסים, זה לא נכון.

שרן השכל: אבל זו תופעה שהיא נרחבת בעיקר בכיתות י"ב.

איריס דורון: אבל יש דרכים עוקפות, כי ההורים מעוניינים לגבות, ומה שקורה זה שחלק מתשלומי ההורים, אני לדוגמא יכולה לתת 200 ש"ח עבור מסיבת הסיום, ההורים לצורך העניין אוספים עבור לדוגמה הגלימות והכובעים, ואז יש דרכים עוקפות כדי שבבית הספר אנחנו לא נעבור על החוק.

שרן השכל: איריס, אבל אנחנו קיבלנו גם כן פניות, ואנחנו מודעים לזה שלפעמים מי שאחראי על איסוף הכסף היא המורה בכיתה עצמה, כלומר גם לא דרך ארגוני ההורים אפילו.

איריס דורון: זה ברור שזה אסור וחד משמעי, וצריך לאכוף את זה, ואנחנו המנהלים צריכים לשמור גם על עצמנו, וגם כמובן על החוק.

איריס דורון: יש לי שתי הצעות: אפשרות א': משרד החינוך אמור לסייע לבתי הספר ביחס לגודל שלהם.

איריס דורון: בית ספר כמו שלי שהוא גדול, אני כמעט מצליחה לממן את מסיבת הסיום, כמעט מצליחה.

איריס דורון: לעומת זאת בבתי ספר קטנים אין אפשרות לממן את הטקס ומסיבת הסיום.

איריס דורון: או אפשרות נוספת, לאפשר להמיר מסעיפים של תשלומים מרצון לסל תרבות לטובת מסיבות סיום.

איריס דורון: אני מבינה שאת מתנגדת צופית, אני מסכימה איתך שאנחנו חוק לימוד חובה, חינוך שוויוני, ונכון יהיה שמשרד החינוך יסייע, חד משמעית.

איריס דורון: אבל אני מציעה כרגע פתרון אופרטיבי, כי מה שנעשה בכל בתי הספר, אתם יכולים לעבור בכל הארץ, המימון של הכוריאוגרפים והבמאי והתאורה וכל מה שנלווה, אנחנו לא מצליחים, והתלמידים דורשים וגם ההורים דורשים מסיבת סיום וטקס סיום.

איריס דורון: זה לא אנחנו המנהלים משליטים את הסדר הזה, החדש, זו התרבות.

עופר כסיף: אני מבקש גם.

שרן השכל: אני אשמח, קודם כל אני אתן את זכות הדיבור לחה"כ עופר כסיף לשתי דקות.

עופר כסיף: זהו?

שרן השכל: אתה תמיד לוקח עוד.

עופר כסיף: אני רוצה את הממוצע של השאר, זה לא יותר.

שרן השכל: הכל בסדר עופר.

שרן השכל: אני אשמח שבאמת משרד החינוך יענה לכל השאלות האלו שעלו עד עכשיו.

שרן השכל: אנחנו שומעים פה בעצם עבירה על החוק שמתבצעת בחסות בתי ספר, בחסות מורים שגובים את הדברים האלה.

שרן השכל: איזה פתרונות אתם נתתם, כלומר באמת, לא רק בעניין של תלונות, לא רק להדוף ולטפל נקודתית, אלא מבחינה מערכתית, כי אנחנו מבינים שזו תופעה מאד נרחבת.

שרן השכל: אז עופר בבקשה, ולאחר מכן משרד החינוך.

עופר כסיף: אוקיי, תודה רבה.

עופר כסיף: באמת נושא מאד חשוב וטוב שעלה.

עופר כסיף: קודם כל, אני מסכים שצריך להבחין בין הנשפים הראוותניים, ואמרתי גם ב- ע' וגם ב- א', לבין הטקסים שמתקיימים בבתי הספר.

עופר כסיף: יחד עם זאת אני מסכים עם חברי, חה"כ דוידסון, שאי אפשר אבל לגמרי להתעלם גם מהקשר ביניהם.

עופר כסיף: יש קשר, אחד מזין את השני במובן של אותה ראוותנות.

עופר כסיף: רואים איזה נשף עושים גם מחוץ לבית הספר, ורוצים הרבה פעמים להחיל את זה או להעתיק את זה גם לתוך בית הספר.

עופר כסיף: זאת אומרת, יש פה את העניין שתקראו לזה תחרותיות, תקראו לזה קנאה, תקראו לזה בצע, תקראו לזה אני לא יודע מה, זה לא משנה.

עופר כסיף: אז צריך אולי בהזדמנות אחרת לדבר גם על זה, זה לא הנושא, זו רק הערה ראשונית.

עופר כסיף: אבל תראו, הנושא של תשלומי הורים עלה בוועדת החינוך כבר הרבה מאד פעמים, וכמה שנים.

עופר כסיף: אני רוצה לצטט את חברי, חה"כ מיכאל ביטון, שאמר דברים כדורבנות ביוני 2019, כשהנושא עלה אז ולא אישרנו, אז לא אישרנו חלק מתשלומי ההורים בכלל.

עופר כסיף: והוא אומר כך: "תשלומי ההורים הם בלוף.

עופר כסיף: אדם עני צריך לשלם אלפי שקלים בבתי ספר, מדינת ישראל קבעה חינוך חינם וכבר 70 שנה שהיא משקרת להורים ועושקת אותם.

עופר כסיף: תשלומי ההורים לא מגנים על ההורים.

עופר כסיף: בירוחם ילד עני לא אוכל, והוא לא אומר שלהורים אין כסף, אלא שהוא לא רעב.

עופר כסיף: והוא לא יוצא לטיול, ולמי ששואל למה הוא לא הצטרף לטיול, הוא מסביר שהוא לא אוהב טיולים, לא כי לאמא אין כסף.

עופר כסיף: בואו נבקש מתווה ממשרד החינוך שיהיה דיפרנציאלי", וזה המשפט הכי חשוב, אני עומד על כך שנעשה את זה מתישהו, "שיבטל את תשלומי ההורים בתוך עשר שנים בהדרגה.

עופר כסיף: תשלומי ההורים צריכים להיות מבוטלים לחלוטין.

עופר כסיף: " עכשיו, לגבי הנושא של מסיבות וטקסי סיום, חשוב מאד להגיד משהו.

עופר כסיף: קודם כל, אנחנו לא מדברים רק על טקסי סיום והמסיבות של כיתה י"ב, יש מסיבות סיום וטקסי מעבר לכל אורך שנות הלימוד, וגם הם עולים הרבה כסף.

עופר כסיף: צריך לזכור, וכל מי שלמד אולי אנתרופולוגיה וסוציולוגיה יודע את זה מקורס המבוא, אולי אפילו הראשוני, שיש משמעות חיונית לטקסי מעבר.

עופר כסיף: טקס מעבר הוא לא סתם חגיגה, יש בו משמעות של התמודדות עם משברים, של מעבר בחיים מגיל לגיל ומסטטוס לסטטוס.

עופר כסיף: זה עוד האנתרופולוג ואן גנפ כתב ב- 1909, אנחנו ועדת חינוך, מותר להגיד גם דברים כאלה.

עופר כסיף: אז אני אומר, טקסי המעבר האלה, כולל מסיבות, יש להם משמעות של הקלת המעבר בין שלבים.

עופר כסיף: כשזה יוצר משבר שילד לא יכול להשתתף בטקס כזה.

עופר כסיף: לכן זה חיוני.

עופר כסיף: זה לא פחות חיוני ממקצועות לימוד מסוימים או מטיולים שנתיים, או מסל תרבות כמובן, וכן הלאה.

עופר כסיף: כל הדברים האלה חיוניים, אבל כל פעילות חיונית, קל וחומר אם משרד החינוך מסכים שהיא חיונית, צריכה לטעמי להיות במימון המדינה, משום שזה חיוני.

עופר כסיף: כשזה לא נעשה, הראשונים שנפגעים הם האוכלוסיות המוחלשות.

עופר כסיף: הפערים גדלים, הניכור גדל, והנזק לילדים ולהורים גדל.

עופר כסיף: ואת זה אנחנו נראה גם עשר, עשרים וחמישים שנה לאחר מכן, כי זה פוגע בכל החברה.

עופר כסיף: לכן, וזו השורה התחתונה, אני מסיים, אנחנו צריכים כפי שאמר חברי, חה"כ ביטון, כבר לפני שלוש שנים, ובאותו הזמן גם אני אמרתי את זה אבל העדפתי לצטט אותו, אנחנו צריכים כאן בוועדת החינוך, ואני מבקש שאנחנו נעלה את זה בהזדמנות הראשונה, לחשוב ולגבש מתווה לביטול מוחלט של תשלומי ההורים.

עופר כסיף: לצערי אי אפשר לעשות את זה במכה אחת, אז לפחות בהדרגה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: משרד החינוך, כן, דברים לא פשוטים מעלים כאן גם חברי הוועדה, ונציגויות שונות, אנחנו נשמח לשמוע מכם.

שרן השכל: אני רק אומר לגבי הדיון הבא, כרגע הודיעו לי ששרת החינוך לא תוכל להגיע לדיון שנקבע, וקבענו אותו, דחינו אותו גם פעמיים כדי שהיא תוכל להגיע לומר את הדברים.

שרן השכל: אז לפי דעתי הדיון יצטרך להידחות לשבוע הבא, אנחנו נמשיך את הדיון הזה.

שרן השכל: כן, אבל השרה אמורה לבוא לדבר עם חברי הכנסת בעניין הזה, בגלל זה דחינו אותו גם פעמיים.

סימה עובדיה פורצנל: יש חשיבות מאד גדולה לקיים את הדיון ולקבל החלטה היום כדי לאפשר לחברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי לצאת למכרז, תקופת המכרז של ביטוח תאונות אישיות הסתיימה, אנחנו צריכים להתארגן לפתיחת שנת הלימודים, וקיימת חשיבות מאד גדולה לקיים את הדיון היום, נמצאת איתנו סמנכ"לית בכירה, מנהלת המנהל הפדגוגי.

סימון דוידסון: צריך להצביע.

שרן השכל: אני יודעת, רק הדיון והסיבה שבגללה גם דחינו אותו פעמיים, היה כדי שיבואו ויסבירו בפני חברי הוועדה את הסיבות לעליית המחירים.

נועה בן אריה: גברתי, אני מטעם מרכז השלטון המקומי, סליחה שאני מתפרצת אבל המשמעות של דחיית הדיון היום היא פוטנציאל לעיכוב של יציאה לתהליך מכרזי, שהתוצאה שלו יכולה להיות שאנחנו לא נספיק לסיים את התהליך הזה עד פתיחת שנת לימודים.

נועה בן אריה: זה ביטוח תאונות אישיות לתלמידים, זה משהו שאנחנו ממש לא יכולים להתעכב איתו, התלמידים יפתחו שנה - - -

סימון דוידסון: זה לא רק תלמידים, אני אגיד לך עכשיו כי קראתי את זה, זה גם משפיע על כל פעילות הספורט של אחה"צ כי זה ביטוח שתופס אותם לכל הפעילות אחה"צ.

נועה בן אריה: זה משפיע על הכל.

שרן השכל: זה ברור.

נועה בן אריה: 24 שעות ביממה, זה משפיע על הכל.

נועה בן אריה: גברתי, זה משהו שאם אנחנו נדחה אותו אנחנו עשויים למצוא את עצמנו באמת במבוי סתום.

אינה זלצמן: אני אציג את הדברים, חה"כ, חבריי כאן - - -

עופר כסיף: מי זאת, סליחה?

אינה זלצמן: אינה זלצמן, סמנ"כלית בכירה, מנהלת המנהל הפדגוגי.

שרן השכל: טוב, בואו נמשיך בינתיים עם הדיון על המסיבות, אני בינתיים מנסה להתכתב, לראות אם אנחנו יכולים עדיין למצוא לזה - - - אוקיי, משרד החינוך, בעניין מסיבות הסיום בבקשה.

סימה עובדיה פורצנל: שמי סימה עובדיה פורצנל, אני מנהלת אגף יישומי חוק ומדיניות, ואני אחראית על מדיניות תשלומי הורים.

סימה עובדיה פורצנל: אז אני אתחיל ואומר שקיימת מדיניות סדורה וברורה שכתובה בחוזר מנכ"ל תשלומי הורים, חוזר המנכ"ל מתשס"ג שמנחה, אם תרצו אני אקריא, אבל אני יכולה לתמצת, החוזר מנחה לא לקיים מסיבות ראוותניות, לקיים טקסי סיום בכוחות פנימיים של בתי הספר, ללא גורמים מבחוץ, ללא בימאים, ללא שחקנים.

סימה עובדיה פורצנל: החוזר אוסר לגבות עבור תלבושות מיוחדות, פרחים ותפאורה שמעבר לטקס מכובד וטקס חשוב, וכמו שנאמר פה הטקסים האלה מתקיימים בסיום של כל שלב חינוך, כי יש להם משמעות, וועדת החינוך של הכנסת אישרה את הסכומים המרביים.

סימה עובדיה פורצנל: הדברים מתפרסמים מדי שנה בחוזר תשלומי ההורים, מקסימום 75 ש"ח בסיום כיתה ו' או ח' של בית הספר היסודי, ו- 200 ש"ח בסיום החטיבה העליונה.

סימה עובדיה פורצנל: להורים או לכל גורם אחר, גם למורים, אסור לגבות תשלומי הורים.

סימה עובדיה פורצנל: הגורם היחיד – וזה מוגדר, ואנחנו מרעננים את ההנחיות מדי שנה – שמותר לו לגבות תשלומי הורים הוא מנהל בית הספר או המנהלנית שלו, הנהלת בית הספר.

סימה עובדיה פורצנל: אסור לחשוף לא מי שילם ולא מי לא שילם.

סימה עובדיה פורצנל: מורים לא גובים תשלומי הורים, זאת ההנחיה.

סימה עובדיה פורצנל: אסור לגבות במסלולים עוקפים.

שרן השכל: החוזר מנכ"ל הוא מובן, החוק גם כן מובן, אבל מתבצעת פה בעצם עבירה על החוק שמישהו פה עוצם עיניים.

סימה עובדיה פורצנל: ברגע שיש עבירה על החוק אנחנו מצפים - - -

עופר כסיף: החוק הוא המלצה.

שרן השכל: השאלה שלי היא: כאשר אתם מקבלים את אותה הפנייה, נגיד פנייה שלמעשה מנהל, מורה, כיתה, עברה על החוק ועברה על חוזר מנכ"ל.

שרן השכל: מה אתם עושים?

שרן השכל: מה הסנקציות?

סימה עובדיה פורצנל: פניות שמגיעות אלינו מטופלות באופן מיידי.

סימה עובדיה פורצנל: השלב הראשון - - -

שרן השכל: השאלה היא מה אתם עושים?

שרן השכל: מה הסנקציות, מה הענישה, כלומר זו עבירה על החוק.

סימה עובדיה פורצנל: נכון, זו עבירה על הכללים, וכאשר מגיעה פנייה היא מטופלת באופן מיידי, היא מתבררת על ידי המפקח ומנהל בית הספר.

סימה עובדיה פורצנל: אנחנו מנחים לעצור מייד את הגבייה, להשיב את הכספים שנגבו שלא כדין להורים, ויש גם אגף אכיפה, נמצא איתנו גור רוזנבלט, מנהל מינהל רישוי בקרה ואכיפה, שיגיד - - -

סימון דוידסון: איפה הוא?

סימה עובדיה פורצנל: הוא בזום.

סימה עובדיה פורצנל: שיגיד גם מה נעשה, במקרים חריגים, אם מה שהמפקח עשה לא הספיק והגבייה נמשכת, אנחנו גם מעבירים את הטיפול לאגף אכיפה, ומשיבים כסף להורים.

שרן השכל: השאלה היא – אוקיי, נעשתה עבירה על החוק, ההורים פוצו בחזרה על אותם סכומים שנגבו, אבל מה הסנקציה כלפי מי שעבר על החוק?

סימה עובדיה פורצנל: תראי, יש ועדת משמעת, ויש מקרים שמגיעים לוועדת משמעת.

אלון טל: כמה מקרים גברתי, בפועל?

סימה עובדיה פורצנל: יש לנו פה את מנהל מינהל אכיפה.

אלון טל: כי נראה לי שזו מן סיסמה, אני לא שמעתי אף פעם שבית ספר נענש על זה שהם הגזימו בזה.

סימה עובדיה פורצנל: אז מייד גור יפרט.

שרן השכל: בשנה שעברה, כמה פניות היו?

סימה עובדיה פורצנל: אני רוצה להגיד לכם שלא הגיעו פניות בנוגע לגבייה יתרה במסיבות סיום.

סימה עובדיה פורצנל: אצלי אין אף לא תלונה אחת, גם יש לי מפקחים במחוזות, בכל מחוז של משרד החינוך יש לא רק מפקח כולל שאחראי לנושא, אלא מפקח רפרנט לתשלומי הורים.

אפרת אברמוביץ': בראשון לציון היתה תלונה למשטרה, שהיתה גניבה, 20 אלף שקלים.

סימה עובדיה פורצנל: למשטרה.

סימה עובדיה פורצנל: פניתם למשרד החינוך?

איריס דורון: על דרישה לגביית יתר?

אפרת אברמוביץ': על עשרים אלף ש"ח שנגנבו מבית הספר.

תמי סלע: זה בכלל אמור להיות בחשבון, יש הוראות מאד ספציפיות איך מנהלים את הכסף הזה.

סימה עובדיה פורצנל: גניבה אכן פונים למשטרה.

סימון דוידסון: אבל אני רוצה, אנחנו פה מתבלבלים קצת.

סימון דוידסון: אנחנו כולם מבינים שזה קורה בהרבה יותר מ- 50% מבתי הספר.

סימה עובדיה פורצנל: לא לא.

סימון דוידסון: אני עשיתי עכשיו בדיקה בנתניה, מתוך שמונה בתי ספר, בשבעה זה קורה.

סימון דוידסון: ובואי, זו רק בדיקה קטנה, זה קורה.

סימון דוידסון: אנחנו לא מסתכלים אחורה, מסתכלים קדימה.

סימון דוידסון: מה אנחנו צריכים לעשות, אנחנו פה בוועדת חינוך, כדי שזה יהיה 200 ש"ח, שלא יגבו יותר, ושלא ישפילו את ההורים והתלמידים.

סימון דוידסון: מה עושים עכשיו?

סימה עובדיה פורצנל: אנחנו מוציאים הנחיות, אנחנו מוציאים חידודים ורענונים להנחיות מדי שנה.

סימה עובדיה פורצנל: אנחנו גם בהמשך למה שנאמר פה לגבי החלוקה, אנחנו גם מסבירים, העלויות של מסיבת הסיום, של טקס הסיום, הן 200 ש"ח.

סימה עובדיה פורצנל: אם בית הספר, ובהסכמה של ההורים, רוצה למשל לעשות ספר מחזור, או - - -

סימון דוידסון: לא לא לא, זה לא יכול לקרות.

סימון דוידסון: אין דבר כזה בהסכמה.

סימה עובדיה פורצנל: רגע, סליחה, אבל תן לי לסיים.

סימה עובדיה פורצנל: בהתאם לחוזר מנכ"ל תשלומי הורים, כל גבייה מההורים של בית הספר בהתאם לכללים, בהתאם לסכומים המרביים המותרים, כמו רכישה מרצון, היא בהסכמה תמיד של ההורים.

סימה עובדיה פורצנל: אז מדובר בכללים, ומתוך הסכומים המרביים המאושרים, לבית ספר תיכון יש אפשרות לגבות עד 450 ₪ לרכישת שירותים מרצון.

סימה עובדיה פורצנל: יש עלויות של הסיום שהם לא מסיבה, כמו ספר מחזור וכמו תמונת מחזור, שאותם אפשר לקחת מתוך אותם 450 ש"ח, ובשום פנים ואופן לא על ידי גבייה על ידי ועד ההורים או גבייה מעבר לזה.

אלון טל: מה שאנחנו שומעים, ואני יכול להעיד רק על מה שקורה במודיעין, אנחנו רואים פער עצום בין חוזר מנכ"ל לביצוע לשטח, ואני בתור פרופסור שמלמד את הנושא של ציות לחוקים, אכיפה וכו'.

אלון טל: עד שלא תהיה קצת הרתעה ונשמע על בתי ספר שיהיו בהם באמת סנקציות, אז הם ימשיכו לשים פס על זה.

אלון טל: כי באמת, הלחץ מאותם הורים במשפחות שרוצות, ואני לא רואה, ועד שנשמע באמת נתונים כמה פעמים באמת משרד החינוך התערב, ועד להעניש?

אלון טל: בוא נשמע.

סימה עובדיה פורצנל: אז נמצא איתנו גור רוזנבלט, אני מציעה שנשמע אותו.

אלון טל: לא, ברור שזו מריחה.

סימה עובדיה פורצנל: אגף אכיפה פה, בואו נשמע אותם.

שרן השכל: אפשר בבקשה להעלות את גור רוזנבלט?

שרן השכל: שלום גור, מה שלומך?

גור רוזנבלט: שלום.

גור רוזנבלט: אנחנו כרגע במצב, מבחינת אכיפת תשלומי הורים, עשינו מהלך מאד מאד גדול בשנים האחרונות, שהיה מהלך שהוא גם משולב כמו שאמרה סימה עם המחוזות, שבכל מחוז ומחוז יש רפרנט תשלומי הורים, והנחיות לבתי הספר יורדות בצורה מאד מאד ברורה.

גור רוזנבלט: המנהלים היום נמצאים במצב שהם מבינים היטב שחריגה בנושא של תשלומי הורים זה משהו שלא משתלם לעשות אותו.

גור רוזנבלט: הם יודעים את זה מצוין, ויש לנו עשרות מקרים – אגף אכיפה זה אגף מטה, אנחנו לא מתערבים בכל מקרה ומקרה, את רוב המקרים מנהלים המחוזות – אבל מקרים חמורים מגיעים אלינו, והיו לנו כמה עשרות מקרים בתקופה האחרונה שבהם אנחנו התערבנו באופן אקטיבי.

גור רוזנבלט: גם בתי הספר אולצו - - -

שרן השכל: בכמה מקרים השנה אתם התערבתם?

אלון טל: ואיך הסנקציות באות לידי ביטוי?

שרן השכל: שניה, אני רוצה קודם כל להבין.

שרן השכל: כמה מקרים אתם טיפלתם בהם השנה?

גור רוזנבלט: היו כמה עשרות מקרים.

שרן השכל: עשרה מקרים, עשרים מקרים, או שמונים-תשעים מקרים?

גור רוזנבלט: אני צריך לבדוק בצורה מדויקת, אבל זה עשרות.

גור רוזנבלט: זאת אומרת זה לא מקרה אחד ולא שניים, יש לנו אנשים שמתעסקים רק בנושא הזה.

גור רוזנבלט: וצריך לומר, היום המצב הוא שונה ממה שהיה לפני כמה שנים.

גור רוזנבלט: היום מנהלים יודעים שעם הנושא של תשלומי הורים לא מתעסקים, כמעט, זאת אומרת, המצב שבו מנהל יגבה מההורים כסף עבור משהו שאסור לו לגבות, הוא מצב שהוא כמעט לא קיים היום.

אפרת אברמוביץ': אז הוא שולח את הנהגת ההורים לעשות את זה במקומו, זה פסול יותר אפילו.

אפרת אברמוביץ': הוא שולח את הנהגת ההורים, הוא לא עושה את העבירה, אבל הוא שותף לעבירה.

אפרת אברמוביץ': לשלוח את הנהגת ההורים זה להיות שותף לעבירה, אל תקטינו בזה.

אפרת אברמוביץ': אי אפשר לשלוח מישהו אחר לעשות עבירה במקומך.

שרן השכל: מתוך עשרות המקרים האלה, בכמה מקרים הוחזר התשלום?

גור רוזנבלט: אני מוכן לתת לכם דו"ח מסודר לגבי הדבר הזה.

שרן השכל: איך אתם לא מגיעים עם זה?

גור רוזנבלט: היו הרבה מאד מקרים שבהם - - רגע רגע, קטעתם אותי, אני מנסה לומר, אף אחד מהמקרים האלה לא עסק במסיבת סיום.

גור רוזנבלט: אנחנו לא קיבלנו בנושא הזה תלונות של הורים, למרות שההורים יודעים לפנות אלינו באופן אנונימי.

שרן השכל: אתם עשיתם איזושהי פעילות יזומה, על מנת לנסות ולאתר?

גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, אנחנו לא זיהינו עד עכשיו בעיה בנושא של מסיבות הסיום.

גור רוזנבלט: צריך רגע להבדיל בין כל מיני נשפים, שזה באופן עצמאי.

שרן השכל: אני אומר לך גור, זו עצימת עיניים.

שרן השכל: זו עצימת עיניים, משום שעכשיו רק בחמש דקות, בבדיקה קטנה שחה"כ סימון דוידסון ערך, הוא הראה שמתוך שמונה תיכונים, שבעה משלמים יותר מ- 200 ש"ח.

שרן השכל: זו חקירה שאתם הייתם צריכים לנהל, לקח לו בדיוק חמש דקות כדי לברר את הנושא הזה, ולהבין שמתקיימת פה עבירה על החוק.

שרן השכל: מה אתם עכשיו מתכוונים לעשות בעניין הזה?

גור רוזנבלט: לאור הדברים שעלו כאן אנחנו נעמיק את הבדיקה.

גור רוזנבלט: אבל אני אומר צריך פה לחלק, יכול להיות שמבחינת ההורה הוא לא תמיד מבדיל, אבל כשמתארגנים הורים ועושים בערב בחודש יולי איזה פרום - - -

סימון דוידסון: אז היא צודקת אפרת.

סימון דוידסון: אז המנהל לא מבקש, אבל וועד הורים מבקש.

שרן השכל: מבחינתך זה בסדר שוועד ההורים מבקש את התשלום על מסיבת הסיום?

עופר כסיף: יש גם העברה בין הסעיפים צריך לזכור.

עופר כסיף: יש מנהלים ששולחים כביכול לבקש תרומות.

עופר כסיף: יש פה אוסף של דברים שהוא מתעלם מהם.

תמי סלע: זה אסור לעקוף את זה.

עופר כסיף: ברור שאסור, אבל עושים את זה.

תמי סלע: עבור מסיבת סיום שהיא מטעם בית ספר ובהשתתפות הצוות, גם הדרכים העוקפות הן אסורות.

תמי סלע: גם אמרה את זה סימה, לגבי חוזר מנכ"ל שכתוב במפורש הדבר הזה, וזה לא חוקי.

תמי סלע: אז זה באמת פשוט סוג של עצימת עיניים, אם יודעים שזה קורה ומתעלמים, הדרכים העוקפות.

עופר כסיף: נכון, את צודקת, זה בדיוק מה שקורה אבל.

עופר כסיף: עכשיו מה שאמר סימון, אם נתייחס לזה כמדגם מייצג, זה הזוי ברמות, זה לא עשרות לפי זה, זה מטורף.

עופר כסיף: אין בזה שום הגיון.

שרן השכל: ברור.

נעם וילדר: ומעניין כמה תלונות יש באמת, כי יש תת-דיווח.

שרן השכל: חבר'ה, אני רוצה לסכם את הדברים.

שרן השכל: רגע, אלון טל, האם אתה רוצה להוסיף עוד משהו?

אלון טל: אני פשוט אומר משהו, אולי ברמה החינוכית.

אלון טל: אני הייתי בהרבה מאד מסיבות סיום, ויש שני סוגים.

אלון טל: יש סוג אחד שאותו הייתי מגדיר כ"עממי", בו נותנים לילדים לעצב ולהפעיל את התכנית, ויש סוג מסיבות שבהן ההפקה נעשית על ידי אנשי מקצוע.

אלון טל: גם בתור מורה וגם בתור אבא, שלא תמיד הבנות שלי היו הכוכבות של המקהלה שהופיעו שם, הדגם השני נתן הרבה שביעות רצון לאיזה חמש-שש משפחות, וכל הילדים האחרים צפו בצורה פאסיבית, לא היה לזה שום אלמנט חינוכי.

אלון טל: גם אפילו ביסודי, עם מיקרופונים של מדונה וכו', ואמרתי ריבונו של עולם, זה כל כך לא מה שאנחנו רוצים לעשות במסגרת חינוכית, ומתבטלים שיעורים לשבועיים וכו'.

אלון טל: אז אני חושב ש- 200 ש"ח זה לא רק מדיניות חברתית נכונה, אלא גם מדיניות חינוכית נכונה.

אלון טל: בואו נרגש את התלמידים ונפעיל את היצירתיות שלהם במסגרת מסיבות הסיום, והתוצאה תהיה יותר מוצלחת לאין שיעור.

סימון דוידסון: רוב הכסף זה במאים, זה תפאורה.

אפרת אברמוביץ': גם לפני יום הזיכרון ויום השואה יש מנהלים ש- - -

עופר כסיף: שניה אפרת.

עופר כסיף: כותבים לי הורים גם שיש תופעה שצריך לתת עליה את הדעת, מאחר ולהורים אסור לשלם למפעיל ממסיבות, בית הספר לפעמים, אני חלילה לא אומר שכולם, מבקש מההורים "תרומה", ואז בית הספר משלם למפעיל.

עופר כסיף: יש פה כל מיני טריקים, "ישראבלוף", שצריך לעשות איתם משהו, זה לא יעלה על הדעת.

שרן השכל: אוקיי, תראו, אנחנו רואים זאת בחומרה.

שרן השכל: יש כאן עבירה על החוק, אגף אכיפה עוצם עיניים, ומשרד החינוך פשוט עוצם עיניים בעניין הזה.

שרן השכל: אנחנו, אם בבדיקה של חמש דקות אנחנו רואים שיש פה עבירה על החוק בעיר, בלפחות 70% מהמקרים אם ניקח הערכה גסה, בערך ב- 70% מהתיכונים יש עבירה על החוק.

שרן השכל: ומשרד החינוך ואגף האכיפה לא עשה שום דבר כדי לפתור את זה, שום דבר.

שרן השכל: חוזר מנכ"ל, הם מצפצפים על זה.

שרן השכל: הם עוקפים את זה.

שרן השכל: אומרים לכם פה הורים, וגם שולחים לי הורים הודעות תוך כדי, שהם אומרים – גם כשאנחנו פונים, אנחנו לא מקבלים מענה.

שרן השכל: תקשיבו, זה הזוי.

שרן השכל: אני מבקשת, אנחנו נקיים סוג של עוד דיון המשך, אלא אם כן תצליחו להביא את הנתונים בזמן, ממש בעוד שבוע.

שרן השכל: כי הדבר הזה קורה עכשיו, עכשיו דורשים מההורים את הדברים האלה.

שרן השכל: אני מבקשת קודם כל ממשרד החינוך להנחות את כל מפקחי המחוזות להוציא מיידית מכתב לכל מנהלי התיכונים, ולומר להם בתוך המכתב בצורה ברורה שברגע שהם מבקשים מעל ל- 200 ₪ מההורים, ברגע שהם מוצאים דרכים יצירתיות לאסוף את הכסף מגורם כזה או אחר, אין להם סמכות לעשות זאת, וזו עבירה על החוק.

שרן השכל: הדבר השני שוועדת החינוך מבקשת זה סנקציות, כי אם אנחנו מחזירים את הכסף, ואני אפילו לא מכירה מקרים שמחזירים את הכסף, משום שאפס מקרים מסתבר שהגיעו.

שרן השכל: אז גם אלה שיש לנו תלונות ויש לנו עדויות, גם ההורים שמה לא קיבלו את הכסף חזרה.

שרן השכל: אז ההורים לא מקבלים את הכסף, מי שגבה לא מקבל סנקציה, מה אני לומדת מזה?

שרן השכל: כמורה אני אגיד נהדר, שנה הבאה נעשה את אותו הדבר, הצלחנו להתחמק.

שרן השכל: הוועדה דורשת שתוציאו ממש השבוע הזה מכתבים שכל מפקח ישלח לכל התיכונים הבהרה ברורה שזו עבירה על החוק, ושהם יעמדו על כך לדין משמעתי.

שרן השכל: אין פה שום סיבה, שאותם מורים או אותם מנהלים שעוברים על החוק לא יעשו את זה.

שרן השכל: הדבר השני, אנחנו מבקשים שאגף האכיפה יבצע את תפקידו ויביא לנו בתוך שבוע נתונים.

שרן השכל: שכל מפקח מחוז ייצור קשר עם הורה, לא בהכרח מהנהגת הורים, אולי כן הנהגת הורים, מישהו, הורה שהוא מכיר מתוך בית הספר, כדי לברר האם נגבו כספים נוספים למסיבות הסיום?

שרן השכל: אני מעוניינת לדעת בפריסה ארצית איפה נקבע ואיפה לא נקבע, ואני מבקשת שתביאו את זה לוועדה.

שרן השכל: אתם חייבים להיות עם האצבע על הדופק, אין יותר עצימת עיניים בעניין הזה.

שרן השכל: היום זה מסיבות הסיום, מחר יבואו עם דברים אחרים.

שרן השכל: את הנתונים האלה אנחנו מבקשים שתשלחו לנו בתור שבוע.

שרן השכל: שהמפקחים יתחילו לעשות עבודה, ירימו טלפונים ויבדקו איפה עוברים על החוק בתוך בתי הספר.

שרן השכל: מפה, אני מבקשת שתטפלו באופן מיידי כדי לעצור את הדבר הזה.

שרן השכל: לא יכול להיות שילדים והורים ייצאו מושפלים, לא יכול להיות שהם יצטרכו לקושש ולחפש מאיפה הם מביאים את הכסף הזה לילדים שלהם, הילדים יגידו שהם לא רוצים בכלל להגיע לאותו טקס סיום, או דברים כאלה ואחרים.

שרן השכל: בלתי מתקבל על הדעת שדבר כזה יקרה במדינת ישראל.

שרן השכל: אז אלה המסקנות שלנו, אנחנו נראה אם אנחנו מקבלים את הנתונים, במידה ולא אנחנו נקיים דיון נוסף בשבוע הבא ספציפית בעניין הזה, תודה רבה לכל מי שהגיע, תודה רבה לכל מי ששיתף, ואני מקווה שסוף כל סוף נצליח לעצור את התופעה הזו.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: הנושא של הביטוח, אנחנו ניקח הפסקה של חמש דקות ואני אעדכן אם אנחנו מבטלים את הדיון או לא.

שרן השכל: הישיבה נעולה, תודה.