הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 58, 2022-05-25 09:39

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה, ולשיוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום העשרים וחמישי במאי 2022, ואנחנו היום בנושא נשים בתעשיית הקולנוע בישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפתוח בכמה מלים.

עאידה תומא סלימאן: הדיון הזה כבר תוכנן כמה וכמה פעמים, ומסיבות רבות נדחה.

עאידה תומא סלימאן: ברור שזה לא שום סימן לחשיבות שאנחנו נותנים לנושא.

עאידה תומא סלימאן: פשוט ימי הכנסת לא ימים כהרגלם.

עאידה תומא סלימאן: או שהרגלם הוא הפך להיות כזה משוגע.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו הצטרכנו לדחות חלק מהדיונים בגלל ישיבות מליאה ממושכות, עד שעות הבוקר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיה ברור מלכתחילה שאנחנו נדבר על תחום עבודה שאין הרבה שיח, או בואו נגיד אין רבים שמתעסקים בלחשוף מה קורה מאחורי הקלעים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כולנו צורכים קולנוע, כולנו הולכים לראות גם סרטים, וגם צופים ביצירות האומנות של עולם הקולנוע והטלויזיה.

עאידה תומא סלימאן: ורבים מאתנו לא עוצרים לדקה לחשוב איך בכלל יוצרים את זה, ומה קורה בתהליך.

עאידה תומא סלימאן: ואני בטוחה שכל העניין של מעמד נשים בכלל, בחברה, באופן כללי, חוסר השיוויון המגדרי, תופעות של גם ניצול וגם החפצה וגם הטרדה, קיימות.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר עולם היצירה והאומנות הוא חלק מהעולם שלנו, ותופעות לצערנו הרב שליליות לא יפסחו על העולם הזה.

עאידה תומא סלימאן: ב-2018 בכנסת העשרים קיימנו דיון בוועדה לקידום מעמד האישה, שעסק יותר בנושא של הטרדות מיניות בתעשיית הקולנוע והטלויזיה.

עאידה תומא סלימאן: והתפתח משם גם כל העבודה הטובה, אנחנו דנו בעצם באמנה למניעה וטיפול בתופעת ההטרדות המיניות.

עאידה תומא סלימאן: איגוד מרכזי הסיוע עבד בצורה מאוד יפה, גם בליווי לפיתוח האמנה, אני עדיין זוכרת את הטקס היפה שהתקיים אז, ועדיין זוכרת את כל הארגונים, שהתנגדו לחתימה על האמנה והתנגדו להצטרף לאמנה הזו, וחשבו שזה מיותר.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי כאשר מתנגדים לאמנה כזו אף פעם לא מתנגדים בגלל שזה מיותר, אלא בגלל שלא רוצים להתחייב לדבר כזה, עם כל המשמעות שלו.

עאידה תומא סלימאן: עדיין מונח בפניי סיכום שהפניתי בזמנו לשרה, אז היתה מירי רגב, שרת התרבות והספורט, בעניין התופעה ובעניין מעמדן של הנשים בעולם הקולנוע.

עאידה תומא סלימאן: אז המכתב הזה יצא בארבעה עשר בפברואר 2018.

עאידה תומא סלימאן: עד היום לא קיבלתי עליו תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפתיע אתכם, אני לא מחכה לתשובה, כבר.

עאידה תומא סלימאן: אז אני שמחה שאתן נמצאות היום, וברוכה המצטרפת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה שמגיעה מהעולם הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שגם יש לך מה לשתף אותנו.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניתן קודם כל לאלה שיזמו, ודיברו איתי, ועם הצוות שלי, ועם צוות הוועדה על הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לליאור אלפנט, יו"ר פורום הקולנועניות ויוצרות הטלויזיה בישראל.

ליאור אלפנט: תודה.

ליאור אלפנט: אז קודם כל ממש תודה על הדיון הזה בוועדה.

ליאור אלפנט: תודה לחברת הכנסת תומא סולימאן, תודה למנהלות הוועדה, ולחברת הכנסת אבתיסאם מרעאנה שנמצאת פה, תודה לכולם שבאתם.

ליאור אלפנט: אתם משתתפות ומשתתפים בדיון ממש ממש חשוב, שנמצא פה.

ליאור אלפנט: ביקשו מאתנו שכל אחת תציג את עצמה בשביל הפרוטוקול.

ליאור אלפנט: אני ליאור, ואני יושבת ראש פורום הקולנועניות.

ליאור אלפנט: אני גם חברת מועצת התרבות והאומנות במשרד התרבות.

ליאור אלפנט: אנחנו היום נעסוק בדיון שעוסק באמת בנשים בתעשיית הקולנוע.

ליאור אלפנט: ובשביל זה אני רוצה למסגר את הדיון הזה ולדבר על מה אנחנו מדברות כשאנחנו מדברות.

ליאור אלפנט: ואנחנו נעשה את זה בעזרת דו"ח שאנחנו כתבנו בשנה שעברה, אני, יחד עם ד"ר יעל חסון, שנמצאת פה, ונגה דגן בוזגלו ואתי כהן אטיאס ממרכז אדווה, דו"ח שהצליח להתקיים בזכות תרומה של קרן פרידריך אברט, יהודית סטלמך שנמצאת פה, ובזכות איגוד הבמאיות והבמאים.

ליאור אלפנט: והדו"ח הזה בעצם מספר לנו, עשינו סקירה, של אי שיוויון מגדרי בתעשיית הקולנוע, כי זה משהו שאנחנו כולנו יודעות ויודעים שקיים.

ליאור אלפנט: אבל בעצם אף פעם לא היה ממוספר.

ליאור אלפנט: אף פעם לא היו באמת נתונים.

ליאור אלפנט: אז אני אתחיל ואעשה את זה במהרה, כדי לתת לכל שאר הנשים החשובות שנמצאות פה גם לדבר.

ליאור אלפנט: אז בעצם אני רוצה להסביר שכשאנחנו מדברות על אי שיוויון מגדרי אנחנו מדברות על אי שיוויון מגדרי בתעשייה עצמה.

ליאור אלפנט: דבר ראשון שתמיד אומרים – אבל אין מספיק נשים, הן לא רוצות, הן לא באות, אין פוטנציאל בשדה.

ליאור אלפנט: אז זה פשוט לא נכון.

ליאור אלפנט: הסטודנטים והסטודנטיות בבתי הספר לקולנוע, זה רק מראה חמש שנים, בדוקטורט שלי אני מראה עשרים שנה, חמישים-חמישים.

ליאור אלפנט: הבעיה מתחילה אחר כך.

ליאור אלפנט: אני מתכוונת לבוגרים שעושים סרטי גמר.

ליאור אלפנט: לא סתם בוגרים, אלא אנשים, נשים, סטודנטים וסטודנטיות, במאיות ובמאים של סרטי גמר.

ליאור אלפנט: זאת אומרת יש נשים.

ליאור אלפנט: אבל אנחנו מגיעות למצב שבו שבע עשרה שנה הנתונים מראים שכשאנחנו מסיימות את בתי הספר המצב מחריד.

ליאור אלפנט: בקולנוע עלילתי נשים מהוות רק חמישה עשר אחוז מהבמאיות.

ליאור אלפנט: שמונה עשר אחוז מהתסריטאיות, שלושים ושמונה אחוז מהעורכות, ורק שני אחוז מהצלמות.

ליאור אלפנט: השני אחוז האלה, זה מדובר בשתי נשים.

ליאור אלפנט: שלוש.

ליאור אלפנט: בקולנוע התיעודי המצב יותר טוב, אנחנו כבר רואות שלושים וארבע אחוז במאיות.

ליאור אלפנט: זה עדיין לא מספיק טוב.

ליאור אלפנט: הדבר מתבטא כמובן בתקציבים.

ליאור אלפנט: רק שישה עשר אחוז מתקציבי הקולנוע העלילתי מגיעים לנשים.

ליאור אלפנט: למה זה חשוב, כי הבימוי הוא משליך על כל הסט של הצילומים.

ליאור אלפנט: אנחנו הוכחנו מעבר לכל ספק, שמי שנמצא כבמאי או כבמאית יודע שככל שיש יותר נשים שמביימות, ככה יש יותר נשים על הסט.

ליאור אלפנט: והפוך, ככל שיש יותר גברים ככה יש פחות נשים על הסט.

ליאור אלפנט: זה מגיע למצבים של אפס נשים.

ליאור אלפנט: אין אף אישה.

ליאור אלפנט: חוץ מהמאפרת.

ליאור אלפנט: המאפרת היא אישה, אנחנו נדבר על זה גם עוד מעט.

ליאור אלפנט: אחת הסיבות שאמרו לנו תמיד זה למה שיהיו יותר נשים, הן לא מגישות לקרנות.

ליאור אלפנט: נכון, הן מגישות הרבה פחות.

ליאור אלפנט: אתן יכולות לראות פה, האחוזים הם מחרידים, שבע עשרה אחוז בלבד מגישות, או שבעה אחוז.

ליאור אלפנט: המספרים מאוד קטנים.

ליאור אלפנט: אבל יש לזה סיבות.

ליאור אלפנט: החברות שלי פה ידברו על הסיבות האלה יותר מאוחר.

ליאור אלפנט: פרסי אופיר זה הפרסים של תעשיית הקולנוע בישראל.

ליאור אלפנט: הפרסים האלה הם מאוד חשובים, כי הם מוכיחים לנו מעבר לכל ספק שיש בידול תעסוקתי בשדה.

ליאור אלפנט: מה שאנחנו רואות כאן, יש מאה אחוז של נשים שזכו באיפור וליהוק, וכמעט מאה אחוז בעיצוב תלבושות.

ליאור אלפנט: אבל כשאנחנו עולות למעלה הן לא נמצאות.

ליאור אלפנט: בצילום אחת זכתה לפני שנה.

ליאור אלפנט: אבל בכל מקרה אפס.

ליאור אלפנט: הבימוי זה ארבעה אחוז, זה כלום.

ליאור אלפנט: ומה שזה אומר זה שהבידול התעסוקתי הוא לא הולך רק למקצועות של איפור וליהוק ועיצוב תלבושות, אלא גם הופך להיות שבמאי הפך להיות מקצוע של גבר.

ליאור אלפנט: במאי נחשב גבר, ולפי כל מה שאנחנו רואות לאורך השנים, באחוזים, בתקציבים, בהכל.

ליאור אלפנט: אבל כשאנחנו מדברות על נשים אנחנו צריכות לזכור כל הזמן שאנחנו לא מדברות על נשים כמקשה אחת.

ליאור אלפנט: יש הרבה מאוד קבוצות אוכלוסיה, וכמו שיודעות היטב הוועדה הזאת, שיש להן חסמים שונים לחלוטין.

ליאור אלפנט: אני רוצה להגיד שקולנוע הוא מקצוע מאוד מעמדי.

ליאור אלפנט: להגיע לתעשייה מראש זה מוגבל לקבוצות אוכלוסיה מאוד מסויימות.

עאידה תומא סלימאן: איך את מסבירה את זה?

עאידה תומא סלימאן: אמרת מקצוע מעמדי.

ליאור אלפנט: קודם כל זה יקר.

ליאור אלפנט: זה יקר לעשות סרט.

ליאור אלפנט: יש נשים פה שעשו הרבה קולנוע, הן יודעות להגיד טוב ממני.

ליאור אלפנט: זה לוקח המון המון זמן, בזמן הזה בדרך כלל את לא מרוויחה כסף.

ליאור אלפנט: גם כשאת עושה סרט את לא תמיד מרוויחה כסף.

ליאור אלפנט: אני רוצה רק לחזור, עוד נדבר על זה אחר כך מבחינת עבודה, ושוק עבודה, שוק העבודה הוא מאוד מאוד קשה.

ליאור אלפנט: יש קבוצות מיעוט, כמעט ואין יוצאות אתיופיה, יוצאות ברית המועצות, חרדיות, פלשתיניות, כמעט לא נמצאות בתעשייה.

ליאור אלפנט: נמצאת פה אחת הנציגות היחידות לדעתי בקולנוע העלילתי יש אולי עוד שתיים, שאני מכירה באופן אישי.

ליאור אלפנט: זהו.

ליאור אלפנט: ההנחה שיש עשרה אחוז יוצרות מזרחיות בקולנוע העלילתי.

ליאור אלפנט: אין נתונים על הקולנוע התיעודי.

אבתיסאם מראענה: אני חושבת שאולי כדאי לרדת מהמספרים.

אבתיסאם מראענה: כי אני אגיד שני דברים ברשותך יושבת הראש.

ליאור אלפנט: אני חושבת שהמספרים הם חשובים, אבל הם לא העניין.

ליאור אלפנט: אנחנו הבאנו את המספרים, אחת הסיבות שהבאנו את המספרים זה כי תמיד אמרו לנו יש.

ליאור אלפנט: ותמיד אמרו לנו זה לא באמת נכון.

ליאור אלפנט: ותמיד אמרו לנו אתן מדמיינות, ויש מלא בימאיות, ואז אמרנו לא, אנחנו מביאות את המספרים עכשיו.

ליאור אלפנט: זאת הסיבה, כדי למסגר את הדיון הזה.

ליאור אלפנט: הדיון הוא הרבה יותר חשוב מהמספרים.

ליאור אלפנט: בוודאי.

ליאור אלפנט: אין בכלל שאלה.

ליאור אלפנט: הקבוצות האלה יש להן חסמים הרבה יותר גדולים, של שפה, של מימון, של מוסדות לימוד.

ליאור אלפנט: קולנוע חרדי אני בכלל לא מתחילה לדבר עליו עכשיו, דיברו עליו בוועדה הזאת כבר כמה פעמים, וגם בוועדת התרבות.

ליאור אלפנט: החסמים, אני אגיד אותם ממש בקצרה, אבל החברות שלי ידברו עליו הרבה, מדובר במחסום מודלים לחיקוי, חשיפה מוגברת להטרדות ותקיפות מיניות, שילוב של משפחה וקריירה, וזיהוי עולמות תוכן של נשים כנישה.

ליאור אלפנט: מצד שני, יש גם דברים טובים שקורים בתעשייה.

ליאור אלפנט: מתוך חמש קרנות, בזמן שכתבנו את זה, שלוש היו מנוהלות על ידי נשים.

ליאור אלפנט: עכשיו כבר לדעתי ארבע.

ליאור אלפנט: יש חממות.

ליאור אלפנט: יש יוזמות אישיות של מנהלים ומנהלות קרנות לעידוד יוצרות מהפריפריה.

ליאור אלפנט: יש איגודים מקצועיים.

ליאור אלפנט: וכו'.

עאידה תומא סלימאן: אני רק אשאל, אמרת בהתחלה שאת באיזו שהיא מועצה.

ליאור אלפנט: אני במועצה הישראלית לתרבות ואומנות.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול במועצה הזאת כמה נשים אתן?

ליאור אלפנט: אני חושבת שאנחנו כמעט חמישים-חמישים ממש.

ליאור אלפנט: עכשיו אנחנו מגיעות לפה, אני יודעת, אני מכירה מהמקום שלי במועצת התרבות שיש רצון וכוונה ובאמת לקדם נשים ולעודד נשים במקצועות התרבות.

ליאור אלפנט: אני חושבת שזה שהגענו לכאן זו אחת הדרכים לעשות את זה.

ליאור אלפנט: תודה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל תודה על המצגת, ואני מציעה, בגלל שיש שני שקפים שלא שלחתם לנו, לעדכן, כי הכל יעלה לאתר של הוועדה, וכדאי שהמצגת תהיה מעודכנת.

עאידה תומא סלימאן: ותודה על כל הנתונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצגת תמונה די עגומה, ואפילו אם התווכחנו כמה במאיות יש או כמה נשים מעורבות מהאוכלוסיה הערבית, אז לא שלוש, חמש.

עאידה תומא סלימאן: זה עדיין לא משפר בהרבה את התמונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לתת לחברת הכנסת אבתיסאם מראענה להתייחס, גם כחברת כנסת, גם כבמאית.

אבתיסאם מראענה: שאהבת את הסרטים שלה פעם.

אבתיסאם מראענה: בפוליטיקה פחות.

אבתיסאם מראענה: אני מאוד מברכת אותך על הדיון הכל כך חשוב שמתקיים בכנסת, זה כמעט לארח יוצרות, חוקרות, במאיות, תסריטאיות, ובטח הכרתי עכשיו איזו אישה מהממת, שתיכף תגיד איזה דבר מהמם היא מקדמת בתוך כל עולם הקולנוע והטלויזיה, היא תציג אותו בעצמה, אני לא אגיד שום דבר.

אבתיסאם מראענה: אבל בהחלט דיון כזה הוא דיון מאוד מיוחד בכנסת ישראל, שבו לקולנוע ולנשים ולתעשייה יש בהחלט מקום.

אבתיסאם מראענה: אני חושבת שהסוגייה הזאת, אנחנו לא דנות בה בעצם בוועדה אחרת חוץ משלך.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד שני דברים לגבי הסוגייה של נשים בקולנוע ובטלויזיה, ובכלל בתחום האומנויות.

אבתיסאם מראענה: גם בפוליטיקה, כן, וגם בכנסת, וגם במועצות, עיריות, ואם אנחנו מסתכלות כמה ערביות היום הן ראשות עיר, או יישוב ערבי, אפס.

אבתיסאם מראענה: אז הדרך היא מאוד מאוד ארוכה.

אבתיסאם מראענה: לגבי עולם הקולנוע והטלויזיה, הוא תחום מאוד פריבילגי.

אבתיסאם מראענה: הוא פריבילגי, הוא תחום שרק מי שגדל בבית שאיפשר לו לראות קולנוע, לקרוא, לכתוב, ללכת לבתי קולנוע ולצפות בטלויזיה אז יכול היה להבין שיש איזה עולם מדהים של יצירת סרטים, ואז בחרה.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד, מהניסיון שלי, כשהלכתי ללמוד קולנוע וטלויזיה, בגיל תשע עשרה, כשהלכתי לראיון הראשון בבית הספר, שאלו אותי איזה סרט ראיתי בקולנוע, אז אמרתי לא ראיתי עד גיל תשע עשרה סרט אחד בבית קולנוע.

אבתיסאם מראענה: שאלו אותי למה, אמרתי אין בית קולנוע בכפר שממנו אני באה, ואין בית קולנוע בשום עיר או יישוב ערבי.

אבתיסאם מראענה: ואז בעצם זה היווה חסם מאוד גדול, למה שאנשים יבחרו ללמוד קולנוע כשהדבר הזה לא מונגש.

אבתיסאם מראענה: זה דבר אחד.

אבתיסאם מראענה: אבל אמרו לי לכי תראי סרט אחד, ואחר כך תבואי להרשם שוב.

אבתיסאם מראענה: אז ראיתי את הקפיצה הגדולה ואז עשיתי באמת קפיצה גדולה.

אבתיסאם מראענה: אבל כמה נשים צעירות וצעירים יש להם את האומץ הזה להגיד אני נכנסת ללמוד תחום שהוא מעניין אותי, אבל אני גם לא כל כך יודעת למה.

אבתיסאם מראענה: תחום שלא גדלתי עליו, לא מכירה אותו, לא קיבלתי את הכלים, ובכל זאת אני רוצה, משהו שם מסקרן אותי.

אבתיסאם מראענה: אני חושבת שהחסמים בפני תרבויות ובני מיעוטים בחברות של מיעוטים, במיוחד אני מדברת על ישראל, החסמים הם רבים וגדולים.

אבתיסאם מראענה: הן בפני גברים, וגם בפני נשים, בעיקר נשים.

אבתיסאם מראענה: אז אם אנחנו רואות גברים שכן מצלמים ועושים סאונד ותפאורה, אצלנו בחברה הערבית עוד לא יצאה לנו אישה אחת צלמת מתוך כל התעשייה.

אבתיסאם מראענה: צלמת, עושה סאונד, אישה ערבייה.

אבתיסאם מראענה: נשים שהן ממיעוטים אחרים.

אבתיסאם מראענה: בקיצור האתגר הוא מאוד מאוד גדול.

אבתיסאם מראענה: ככל שאנחנו חושפות את הנשים, ומלמדות אותן מגיל מאוד צעיר, קודם כל על שיוויון מגדרי, ולחנך אותן לדרוש את הדבר הזה.

אבתיסאם מראענה: להנגיש את עולם הקולנוע והטלויזיה והאומנות בגילאים מאוד צעירים, גם כשהם נמצאים בפריפריה, ולא רק במרכז.

אבתיסאם מראענה: כשיש חוגים של קולנוע ואומנות וטלויזיה בשלב הרבה יותר מוקדם.

אבתיסאם מראענה: אני יודעת, וכל מי שיודעת כאן, גם יהודית פה מקרן פרדריך אברט, היא מלווה את התהליך הזה גם הרבה זמן מהצד, והיא בעצם רואה.

אבתיסאם מראענה: ככל שמחנכות יותר דורות, מגיל יותר צעיר, לתחומים האלה, אנחנו יכולות לפגוש אותן באקדמיה יותר, ואנחנו יכולות בהחלט לפגוש אותן בתעשייה.

אבתיסאם מראענה: יש הטרדות מיניות, יש תקיפות מיניות, יש שעות עבודה שלא תואמות.

אבתיסאם מראענה: לא כי אנחנו לא רוצות לעבוד בשתים עשרה בלילה, אבל כשאת אמא את צריכה לחשוב בין אמא לבין קריירה.

אבתיסאם מראענה: השעות עבודה הן מאוד קשות, גם לגברים וגם לנשים, אבל תמיד יסתכלו על הגבר, הוא יכול.

אבתיסאם מראענה: היא אולי לא.

אבתיסאם מראענה: אנחנו כל הזמן חשופות להטרדות, גם בתוך העולם הזה.

אבתיסאם מראענה: גם כשאנחנו בוחרות לא להיות המקצועניות בתחומים של בימוי והפקה, ונבחר להיות גם שחקניות, אני חושבת שהביקורת על שחקנית היא הרבה יותר חריפה.

אבתיסאם מראענה: אני כן קוראת בוועדה הזאת לדון שוב ושוב בסוגייה הזאת של שילוב של נשים בכל התחומים.

אבתיסאם מראענה: גם באקדמיה, וגם בחינוך של עולם התרבות והאומנות, ובתעשייה.

אבתיסאם מראענה: יש משהו שנשים יכולות לעשות אותו, שגברים לא יכולים לעשות אותו.

אבתיסאם מראענה: יש נושאים שנשים יכולות לספר אותם, הגברים עוד יישארו אחורה, ולא ידעו אפילו איך לגשת לסוגייה הזאת.

אבתיסאם מראענה: אז תודה רבה לך, ואני מברכת על הדיון.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת אבתיסאם.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שתפס אותי המשפט הזה, שהעולם הזה והמקצוע הזה יש בו את המימד המעמדי.

עאידה תומא סלימאן: ועכשיו כשאת אומרת שזה מקצוע מאוד פריבילגי או עולם מאוד פריבילגי אני מתחילה לחשוב על זה יותר.

עאידה תומא סלימאן: לא חשבתי.

עאידה תומא סלימאן: אני תמיד לוקחת את עצמי כדוגמא.

עאידה תומא סלימאן: אם אני לא נכנסתי לנושא הזה, תתארו לעצמכן מה קורה מבחינת החברה באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: כי אני מאוד מעוניינת תמיד להכיר יותר את הבעיות שעומדות בפני נשים.

עאידה תומא סלימאן: אז זה אומר שבתוך אפילו השיח על מעמד הנשים באופן כללי והשתלבות הנשים, אתן בתוך השיח הזה גם מודרות.

עאידה תומא סלימאן: עובדה, אני לא מכירה כל כך הרבה על מה שקורה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהעניין של עוד משהו.

עאידה תומא סלימאן: כשאתן אומרות שניגשות לבקש כסף או מימון לעבודה שלכן, אני עדיין שואלת, אולי גם חלק מהמעמד, או הקשיים שאתן עומדות בפניהם הוא עולם התוכן שאתן מביאות.

עאידה תומא סלימאן: עולם התוכן שאתן מביאות, אני בטוחה שהוא שונה מהמיינסטרים והמקובל והצרכני.

עאידה תומא סלימאן: המרוויח, שעושה כסף.

עאידה תומא סלימאן: לא שאני מסכימה לזה.

עאידה תומא סלימאן: לא ניסו עדיין.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדווקא עולם התוכן הזה יכול להיות מאוד חזק.

עאידה תומא סלימאן: אז עכשיו אני ככה מנסה לשים את הנושאים, לדרג את הבעיות שהעליתן.

עאידה תומא סלימאן: ואני בטוחה שעוד יעלו עוד יותר.

עאידה תומא סלימאן: סמדר זמיר, פורום הקולנועניות ויוצרות הטלויזיה בישראל, בבקשה.

סמדר זמיר: בוקר טוב לכל הנוכחות והנוכחים.

סמדר זמיר: אם אפשר, ביקשתי להקרין קטע מתוך הסרט שלי, על כסא הבמאי יושבת אישה.

סמדר זמיר: אני אדלג על התודות, אני אגיד תודה ענקית ענקית.

עאידה תומא סלימאן: אין צורך, אנחנו נמצאות כדי לעשות את הדברים האלה.

סמדר זמיר: כשהייתי סטודנטית לקולנוע במחלקה לאומנויות הבמה והמסך, במכללה האקדמית ספיר, לא ראיתי את עצמי על המסך בסרטי המופת שהקרינו לי.

סמדר זמיר: גם לא ראיתי מרצה שדמתה לי.

סמדר זמיר: גדלתי בערד, במשפחה שנאבקה שלא ארגיש את החסר הכלכלי שהיה מנת חלקם של הוריי.

סמדר זמיר: לא רק אותי לא ראיתי.

סמדר זמיר: בכלל לא ראיתי נשים בסרטים, ובוודאי לא ראיתי סרטים של נשים, וכמעט ולא היו לי מרצות.

סמדר זמיר: שיוועתי למודל לחיקוי, וכך נולד הסרט שלי "על כיסא הבמאי יושבת אישה", בהפקת דרומה הפקות, אלעד וחגי ערד.

סמדר זמיר: סרט שהוא מסע אחר מודל לחיקוי, ובו עשרים ושש קולנועניות שביימו סרטי עלילה בישראל, משתפות סיפורים מכסא הבמאי.

סמדר זמיר: רונית אלקבץ בקטע בו צפינו מצווה עלינו לשמוע ולהשמיע את הקול שלנו.

סמדר זמיר: הבמאיות שראיינתי במסגרת הסרט נענות לקריאה הזו באופן עמוק, ומביימות סרטים.

סמדר זמיר: הן מגוונות מבחינת הגיל בו ניגשו למלאכת הבימוי, המוצא שלהן, המקום בו גדלו והתחנכו, הנטייה המינית, ההישגים המקצועיים שקדמו לעשיית סרט באורך מלא, העמדה שלהן ביחס לפמיניזם, מצבן המשפחתי וכדומה.

סמדר זמיר: ויחד עם זאת, רובן המכריע מתארות בפניי שוק עבודה ממוגדר, שמעדיף באופן מובהק גברים.

סמדר זמיר: הן מתארות בין היתר את הדברים שליאור הזכירה: אי התאמתה של התעשייה והדרישות המקצועיות לאימהות, נורמות סקסיסטיות, מוסכמת הסיפור האוניברסלי, שהוא לרוב סיפור על גבר מנקודת מבט של גבר.

סמדר זמיר: היעדר מודלים לחיקוי, מחסור ברשת של קולגות נשים, ועוד.

סמדר זמיר: הקשיים והחסמים הללו מדירים נשים רבות ממקצוע הבימוי, וההפסד כולו שלנו.

סמדר זמיר: כפי שמיטיבה לתאר מורתי ורבתי ד"ר יעל מונק, המרצה היחידה שפגשתי בערך, בחוג לקולנוע.

סמדר זמיר: היא כותבת: "התשובה למבט הגברי המופנם בתוך הקולנוע הדומיננטי, בתוך ייצוגים מעוותים של נשים העוברות תהליך של חיפצון, הוא אפשרות לנשים לדבר בקולן.

סמדר זמיר: ליצור סרטים על עצמן.

סמדר זמיר: אנחנו כחברה צריכות נשים במאיות שיספרו סיפורים של נשים, שיביאו אותנו אל המסך, את נקודת המבט שלנו, את החוויות שאנחנו נושאות בגוף, בנפש ובתודעה שלנו.

סמדר זמיר: עד היום פחות משבעים נשים הצליחו לפלס את דרכן אל כסא הבמאי, וביימו כמאה סרטי עלילה באורך מלא, מתוך כשמונה מאות.

סמדר זמיר: רק שש מתוכן ממוצא מזרחי, שלוש ערביות, שתיים יוצאות אתיופיה, אחת יוצאת ברית המועצות ואחת חרדית.

סמדר זמיר: נדרש תיקון לאפלייה שמונעת מנשים להוות מחצית מהקולות בקולנוע, בהתאם לגודלנו באוכלוסיה, וכל שכן לאפשר לנשים מכל שכבות האוכלוסיה להביא את קולותינו למסך.

סמדר זמיר: במקביל אנחנו חייבות גם להנכיח את הנשים, המעטות יחסית, שכן יוצרות קולנוע בארץ ובעולם.

סמדר זמיר: ואחד הדברים שאנחנו יכולות לעשות לטובת העניין הוא הטמעה מגדרית בחינוך לקולנוע.

סמדר זמיר: מהגיל הרך ועד לבתי הספר הגבוהים לקולנוע יש להעביר תיקונים ושינויים עמוקים בתכניות הלימוד על קולנוע ובתפיסה של קולנוע והשימוש בו ככלי לחינוך פמיניסטי.

סמדר זמיר: כי אנחנו לא יכולות להיות מה שאנחנו לא יכולות לראות, כמו שאמרה מריאן רייט אדלמן.

סמדר זמיר: תודה על ההקשבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איך משנים את תכניות הלימוד האלה, כאשר בעצם אני לא יודעת אם המשרד מתערב בדברים כאלה.

סמדר זמיר: יש תכנית חדשה שנכתבת, אני יושבת במשרד החינוך על הטיקט של הטמעה מגדרית בתכניות לקולנוע, והיא פשוט מתעכבת מסיבות תקציביות.

סמדר זמיר: אבל זה לגמרי קורה.

עאידה תומא סלימאן: מצויין.

עאידה תומא סלימאן: גב' נילי צרוייה, פורום היוצרים, בבקשה גבירתי.

נילי צרויה: בוקר טוב, אני שחקנית, ויוצרת, ואחת ממקימות עבודת וויפט, שזאת עמותה לנשים בקולנוע ובטלויזיה.

נילי צרויה: כמו שאנחנו יודעות המהפיכה הנשית כבר כאן כמה שנים טובות.

נילי צרויה: ויש לה עוד חתיכת דרך לעבור.

נילי צרויה: ואני אומרת את זה כי אני שומעת הרבה מאוד קולות של גברים ונשים שלא מבינים על מה המהומה.

נילי צרויה: מה עוד אנחנו רוצות, המצב כבר לגמרי מאוזן.

נילי צרויה: הנה, נשים שיושבות בראשי מחלקות הדרמה של הטלויזיה, בקרנות הקולנוע, הן מנהלות מוסדות תרבות, אז מה הבעיה?

נילי צרויה: אז אני חושבת שהבעיה היא שנורא קל לטשטש את הבעיה.

נילי צרויה: אני חושבת שהבעיה היא שהיום גוף שידור טלויזיה לא נדרש לענות כמה הזדמנויות בפועל הוא נותן לנשים, וכמה לגברים.

נילי צרויה: וכשאני מדברת על הזדמנויות, אנחנו מדברות על שרביטים נחשקים כמו בימוי וצילום סדרות עלילתיות.

נילי צרויה: אחרת אין הסבר לכך שערוץ תוכן מאוד גדול העניק את שרביט הבימוי במהלך עשרים השנים האחרונות לשתי נשים.

נילי צרויה: עשרים שנה, שתי נשים קיבלו הזדמנויות לביים סדרה עלילתית.

עאידה תומא סלימאן: כנראה קיבלו הוראה כל עשר שנים אחת.

נילי צרויה: יכול להיות אגב שההנהלה עצמה לא מודעת לנתון הזה.

נילי צרויה: כי הפערים המוגזמים האלה יכולים להמשיך להתקיים מאוד בקלות כל זמן שאף אחד לא מאלץ בדק בית מגדרי.

נילי צרויה: אין לנו מושג מה המצב בארבעת גופי התוכן המתחרים, אבל אני די בטוחה שלא נמצא באף אחד מהם איזון של חמישים חמישים, או כל מספר שמתקרב לזה.

נילי צרויה: וכמו ששמענו מליאור זה לא בגלל שאין מספיק בימאיות.

נילי צרויה: הבעיה היא בקשיים שלהן להיקלט בשוק העבודה.

נילי צרויה: הבעיה היא בחוסר שיוויון הזדמנויות.

נילי צרויה: הבעיה המטושטשת היא שעדיין אולי חלקנו עדיין סומכים יותר על גברים.

נילי צרויה: בלי שום היגיון רציונלי, ובעיקר בלי שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלות.

נילי צרויה: וגם זה לא שאנחנו לא מנסות.

נילי צרויה: כבר לפני עשרים שנה קמה עמותת נשים בתמונה שהקימה פסטיבל בינלאומי מפואר לסרטי נשים.

נילי צרויה: והקרן החדשה לקולנוע מקיימת חממות לנשים יוצרות.

נילי צרויה: ופורום הקולנועניות חי, פועם, מנסה ושוב ושוב לקדם יוזמות.

נילי צרויה: עדיין הפערים מאוד רחוקים מלהצטמצם.

נילי צרויה: עדיין תסריטאית בכירה מנוסה יכולה לגלות, אחרי שנים של עבודה, שהשותף שלה שעושה את אותה העבודה, נמצא באותו מעמד, מקבל שלושים ושלושה אחוז יותר ממנה בשכר.

נילי צרויה: על השקל.

נילי צרויה: קלישאתי, אמיתי, וחסר היגיון.

נילי צרויה: אז אני חושבת שאי אפשר יותר לטשטש את הבעיה, ואסור לטשטש את הבעיה.

נילי צרויה: ואנחנו צריכות גב שיפקח, שיעודד, שיחייב, ושידחוף לעבר חמישים-חמישים.

נילי צרויה: כי הבעיה הזאת היא אגב לא רק שלנו הישראלים.

נילי צרויה: היא בעיה שקיימת בעולם כולו.

נילי צרויה: ואנחנו מודעות לה בזכות עבודה חשובה של ארגון וויפט.

נילי צרויה: זה ארגון בינלאומי שמטרתו לקדם נשים בקולנוע ובטלויזיה ולהגיע לאיזון של חמישים-חמישים.

נילי צרויה: אני שמחה לספר שבימים אלה אנחנו מקימות את הסניף הישראלי של וויפט, שיהווה בית לכל הנשים שעובדות בתעשיית הקולנוע והטלויזיה.

נילי צרויה: ויפעל כדי לקדם, לתמוך ולהעצים נשים בתחום.

נילי צרויה: ואפרופו פריבילגיות ועל חשיבות נקודת המבט הנשית, אני שמעתי לא מזמן בכיר בגוף שידור מסחרי, שסיפר בהרצאה שהוא נתן לתסריטאים ו תסריטאיות שהוא לא מחפש סדרות על יחסים.

נילי צרויה: הוא מחפש סדרות אקשן.

נילי צרויה: וכשהוא נשאל למה, הוא ענה שזה בגלל שכל המחקרים מראים שמי שקובע בבית באיזה תוכן צופים זה הגבר, ולא האישה.

נילי צרויה: אישה תצפה בסדרת אקשן גברית, אבל ההיפך לא יקרה.

נילי צרויה: והנה עיצוב התודעה, שעליה סמדר דיברה.

עאידה תומא סלימאן: ובגלל זה החברה נראית ככה.

נילי צרויה: לגמרי כן.

נילי צרויה: אנחנו צריכות אתכן איתנו.

נילי צרויה: אנחנו מבקשות מכן לדרוש לקבל תמונת מצב אמיתית על כמות ההזדמנויות ופערי השכר בשוק.

נילי צרויה: בתור התחלה, ממש לדרוש שקיפות מגדרית.

נילי צרויה: ואנחנו בוויפט מאוד נשמח להעלות את המודעות לכל הבעיות האלה ולבנות תכנית שתביא אותנו לאיזון של חמישים-חמישים עד 2030.

נילי צרויה: ותעשיית הקולנוע והטלויזיה, אגב בתיאטרון המצב לא יותר טוב, אבל זה דיון אחר שאפשר לגמרי לפתוח, ואנחנו מאוד נשמח שתהיו איתנו.

נילי צרויה: אנחנו צריכות אתכן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בשבילי זה יותר מאשר דיון, בדרך כלל, אני מודה, בדרך כלל בדיונים אני כבר יודעת גם למי לפנות ולמה, ולדרוש את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני לומדת היום.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני יושבת ומקשיבה ואני נזכרת, אבתיסאם, ב-2007 בחרו אותי במפלגה שלי לייצג את המפלגה בוועדת המעקב העליונה של האוכלוסיה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: והייתי כולם היה רעש וצלצולים, פעם ראשונה אישה ערבייה יושבת בוועדה הזו, שהיא ועדה שמייצגת את כלל האוכלוסיה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: ואני נכנסתי לישיבה שם, ואני עדיין זוכרת שכל מה שעבר לי בראש, לשבת על שולחן כזה עם לא פחות מארבעים וחמישה גברים שישבו שם, והשאלה שכל הזמן עלתה לי בראש, איך ישבו שנים רבות מסביב לשולחן הזה ולא הבחינו בכלל שאין נשים.

עאידה תומא סלימאן: לא שמו לב שאין נשים.

עאידה תומא סלימאן: ואת השאלות ששאלתי, בואו נשאל את כולם, אולי יכול להיות שהם כל כך התרגלו למצב הזה שאפילו לא שמים לב.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת להם להנות מהספק, שזה לא מכוון.

עאידה תומא סלימאן: שהם לא מודעים.

עאידה תומא סלימאן: שהם עושים את זה לא בכוונה.

עאידה תומא סלימאן: אז אולי באמת כדאי להתחיל לשאול את השאלות, וכאשר מתחילים לספור, מתחילים להבין, עד כמה התמונה היא עגומה.

עאידה תומא סלימאן: לכן דבר ראשון, שאפילו לפני שאנחנו ממשיכים את הדיון ונגיע לסיכום, אני מהישיבה הזו אפנה למכון המחקר בכנסת, ואני אבקש שישאלו את כל השאלות האלה, גם לגופי שידור, גם למועצות, גם למשרד, לבקש מידע.

עאידה תומא סלימאן: כמה נשים נמצאות, כמה תקציבים מקבלות, איפה הן נמצאות, ובאיזה מקצועות.

עאידה תומא סלימאן: ואז זה ייתן לנו את התשתית וייתן לכם את הכלי סוף סוף גם להשתמש בזה.

עאידה תומא סלימאן: אז זה סיכום ראשון מהדיון עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני אמשיך עם היוצרות והמפיקות, אבל קודם אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחברת הכנסת לשעבר עליזה לביא, גם היא ישבה בכיסא שלי לפניי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה עליזה, ואני שוב מדגישה, אני באופן חריג במושב הזה נותנת לאנשים להשתתף דרך הזום, ולעליזה יש קרדיט גדול בוועדה הזו, אז נתנו לה להופיע דרך הזום.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה עליזה.

עליזה לביא: תודה גבירתי יושבת הראש.

עליזה לביא: אני שמחה להיענות לבקשה של פורום היוצרות, ליאור, סמדר, שאשתתף בדיון, ואני פה כדי לשמוע, ללמוד, ולעזור.

עליזה לביא: אני מכירה את הרוח הטובה שאת מביאה לוועדה כבר הרבה מאוד זמן, ובאמת המצוקה שעולה כאן על ידי הדוברות זה לא שאנחנו לא מכירות את זה משדות אחרים, והנתונים כאן בטח שלא מפתיעים.

עליזה לביא: אבל השאלה האמיתית היא מה עוד.

עליזה לביא: כי באמת יש רוח טובה במשרד התרבות, והשר מוביל ואתן עצמכן דיברתן על כך.

עליזה לביא: מבחינת ייצוגים בכלים שעומדים, גם הייצוג באוניברסיטאות, במחלקות אנחנו רואים נשים.

עליזה לביא: והשאלה היא בעצם מה עוד אפשר לעשות.

עליזה לביא: לפנות למחלקת המחקר של הכנסת זה רעיון מבורך, חשוב.

עליזה לביא: אבל הוא ישקף לנו נתונים שלרוב אנחנו כבר מכירות אותם, גם מהשדה וגם מהמחקרים.

עליזה לביא: אבל השאלה למשל, וגבירתי יושבת הראש את יודעת, הרי עצם הדיון היום הוא מעלה נושא על סדר היום.

עליזה לביא: כלומר זה קול נוסף לנשים שמובילות עכשיו את הפורום הזה, שבאמת אני רוצה לחזק אתכן.

עליזה לביא: אבל השאלה איזה עוד כלים, או מה עוד אפשר, לבוא פעם בשנה לדווח לוועדה, ללכת ולעודד תקציבים, לבוא ולפקח, הרי בעצם אנחנו מדברים על שוק מאוד מאוד תחרותי, גם בתעשיית הטלויזיה, שלכאורה הרגולטור יש בידיו כלים, גם שם זה לא מפוקח, אבל המספרים אחרים.

עליזה לביא: ואני עדיין רוצה רגע ללמוד ולהקשיב דווקא ממי שנמצאות בשטח, מה עוד אפשר לעשות שאנחנו לא עושים.

עליזה לביא: ולברך על הדיון, וצריך להיות לו המשך.

עליזה לביא: ואני פה כדי לעזור.

עאידה תומא סלימאן: תודה עליזה.

עאידה תומא סלימאן: אני הזמנתי אותך לדבר, והדגשתי את הצד שהיית חברת כנסת, אבל את היום חברה במועצת הקולנוע.

עליזה לביא: כן, אני חברה במועצת הקולנוע, ומאוד רציתי להשתתף בדיון, רק אני לא יכולה מבחינת לו"ז.

עליזה לביא: אני במועצת הקולנוע, אני יכולה בעזרת יו"ר המועצה שנמצא בדיון, וחברים נוספים, וחברות נוספות, באמת המועצה פתוחה וקשובה, ואני בטוחה שהדברים ייאמרו עוד מעט על ידי יו"ר המועצה.

עליזה לביא: אני חושבת שכולנו קשובים, רוצים, ובאנו עם רצון טוב.

עליזה לביא: והראיה היא שבאמת הדיון הזה מאוד מאוד חשוב.

עליזה לביא: אם דיון במועצה יכול לסייע, למשל מה שגם יו"ר המועצה הציע.

עליזה לביא: איזה כלים אנחנו יכולים לבוא ולהיות אתכם ביחד, כי המספרים פה לא יכולים להישאר.

עליזה לביא: זה ברור.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחשוב לרתום כמה שיותר, גם מוסדות וגם אנשים ונשים אל העניין, ויו"ר המועצה נמצא אתנו, אנחנו תיכף אחרי שנשמע גם מאלה שרצו ויזמו את הקשר לדיון הזה, אנחנו נרצה לשמוע גם כן מה המועצה יכולה לתרום לנושא.

עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה להזמין את גב' אסתי אלמו וקסלר.

אסתי אלמו וקסלר: שלום, שמי אסתי אלמו וקסלר ואני במאית ויוצרת קולנוע וטלויזיה, בעלת חברת הפקות.

אסתי אלמו וקסלר: אני רוצה לשתף אתכן בחוויה שלי ביציאה של הסרט ליידי טיטי, הסרט העלילתי הראשון שלי.

אסתי אלמו וקסלר: זה גם הקומדיה האתיופית הראשונה, וגם הסרט האתיופי הראשון שהופץ באופן מסחרי בקולנוע.

אסתי אלמו וקסלר: ליידי טיטי הופק בשיתוף פעולה עם סרטי יונייטיד קינג, לייט-סטרים הפקות, והבייניש הפקות.

אסתי אלמו וקסלר: הסרט יצא לאקרנים בשנת 2018, בהתרגשות גדולה, אחרי חמש שנים של עבודה קשה, שבהן כתבתי, שיכתבתי, שלחתי את התסריט, ושוב חלילה, חמש שנים שבהן לא השתכרתי, והקרבתי את הזמן שלי, את חיי המשפחה שלי וכל מה שיש לי על מנת להגיע ליעד הנכסף.

אסתי אלמו וקסלר: ואכן הסרט יצא, הגיעו אליו שבע עשרה אלף צופים, האמת הרגשתי אכזבה, בשביל זה עבדתי שנים.

אסתי אלמו וקסלר: המהפך קרה יום אחרי הרצח של הנער סלומון טקה.

אסתי אלמו וקסלר: הוזמנתי להקרין את הסרט בעיר קריית גת, בה יש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה.

אסתי אלמו וקסלר: חשבתי שזה מגוחך, מי יבוא, בזמן שכל הקהילה שלנו באבל, וחשה זעם ותיסכול לנוכח האטימות התקשורתית שהציגה אותנו כאלימים ומסוכנים.

אסתי אלמו וקסלר: אבל בכל זאת הגעתי להקרנה.

אסתי אלמו וקסלר: והופתעתי לגלות אולם מלא בנשים ובנים עד אפס מקום.

אסתי אלמו וקסלר: הקהל צחק, בכה והתרגש.

אסתי אלמו וקסלר: וזה היה רגע של חיבור לאיזו שהיא מדורת שבט, רגע של תיעול הכאב שלנו לחוויה מרוממת.

אסתי אלמו וקסלר: לאחר הקרנת הסרט ניהלנו שיחה מלב אל לב על המשמעות של להיות אתיופי במדינת ישראל.

אסתי אלמו וקסלר: ומה האחריות שלנו בשינוי מקומנו החברתי והאישי בחברה הישראלית.

אסתי אלמו וקסלר: מאותו רגע התחלתי מסע של הקרנות של הסרט ליידי טיטי בכל רחבי הארץ, מצפון ועד דרום.

אסתי אלמו וקסלר: אלה היו הקרנות פרטיות של נשים אתיופיות, שראו את הסרט בקולנוע והחליטו שהן חייבות להביא את הסרט לתוך הקהילה שלהן.

אסתי אלמו וקסלר: הן לא עשו את זה בגלל העיניים היפות שלי, אלא כי סוף סוף הן ראו סיפור שמציג אותן.

אסתי אלמו וקסלר: את האימהות שלהן, את המנקות במתנ"סים, שמוצגות כגיבורות קומיות כובשות.

אסתי אלמו וקסלר: הסרט עוסק בשאלות של נשיות, גבריות והיחסים ביניהם בתוך הקהילה האתיופית.

אסתי אלמו וקסלר: בהקרנות גיליתי שהסרט מציג את אחת הבעיות הבוערות בקהילת יוצאי אתיופיה, והיא בעיית ההלוואות בשוק האפור, שהיא מכה קשה בקרב צעירי אתיופיה.

אסתי אלמו וקסלר: שום גוף תקשורת לא טיפל בבעיה הזאת, ואני בספק אם הוא יטפל ויציף את הנושא הזה כראוי.

אסתי אלמו וקסלר: החיבוק והאהבה שהסרט קיבל הבהיר לי שלפעולה האומנותית שלי יש כוח, מקום וחשיבות עצומה.

אסתי אלמו וקסלר: שהנשים האתיופיות בקהילה הן מובילות, יוזמות של אומנות ותרבות, והן מנוע כלכלי, המחוללות שינוי עמוק בתודעה שלהן.

אסתי אלמו וקסלר: בדיוק כמו שקורה בקהילה החרדית, ובקהילות אחרות.

אסתי אלמו וקסלר: כשאני הולכת ברחוב אתיופים מזהים אותי כבמאית של ה-סרט.

אסתי אלמו וקסלר: כאילו שיש רק אחד.

אסתי אלמו וקסלר: בני נוער יוצאי אתיופיה מבקשים ממני בבקשה, אל תפסיקי ליצור.

אסתי אלמו וקסלר: את חלק מהשינוי.

אסתי אלמו וקסלר: את המחמאה הכי גדולה על הסרט קיבלתי דווקא מנער, תלמיד ישיבה, שראה את הסרט בטלגרם.

אסתי אלמו וקסלר: ליידי טיטי רץ בטלגרם.

אסתי אלמו וקסלר: אני אמורה להרגיש ממש מאוכזבת כי אני לא מקבלת את התמלוגים, אבל זו המחמאה הכי גדולה עבורי.

אסתי אלמו וקסלר: כי זה בדיוק מה שרציתי לעשות.

אסתי אלמו וקסלר: רציתי לייצר גשר תרבותי בין כל הקהילות.

אסתי אלמו וקסלר: להיות רגע אחת, לא האחרת, אלא זו שמזמינה אתכן לתוך העולם שלי.

אסתי אלמו וקסלר: הקרנתי את הסרט ליידי טיטי גם דרך הפרוייקט של מפעל הפיס והאקדמיה הישראלית לקולנוע ישראלי, שנקרא חמישים חמישים, המקדם סרטים של יוצרות, בהובלתה של היוצרת ישראלה שער.

אסתי אלמו וקסלר: שם פגשתי קהל שונה לחלוטין.

אסתי אלמו וקסלר: גם הוא צחק, בכה, התרגש, בדיוק במקומות שרציתי.

אסתי אלמו וקסלר: אלה היו רגעי חסד יפים.

אסתי אלמו וקסלר: כולנו יודעים שהחברה הישראלית זקוקה לריפוי הקרע והשנאה ששוררת בינינו.

אסתי אלמו וקסלר: והנה סרט שעושה את זה בשקט, מחלחל לתוך המיין-סטרים הישראלי.

אסתי אלמו וקסלר: ליידי טיטי מוקרן ביס, יס וי-או-די, הוט וי-או-די, סלקום, פרטנר, הגרופים הגדולים שלו, תתפלאו, לא אתיופים.

אסתי אלמו וקסלר: ומה אני רוצה להגיד לכן, שלקדם יצירה נשית זה לא לקדם חוגי מקרמה של נשים או חוגים של פמיניסטיות שעוסקות בחיסול המין הגברי.

עאידה תומא סלימאן: זה עיוות של המאבק הפמיניסטי, שבזכותו את גם יוצרת.

אסתי אלמו וקסלר: נכון, את צודקת.

אסתי אלמו וקסלר: ואני אומרת את זה מנקודת מבט של איך גברים אולי יכולים לראות את זה.

עאידה תומא סלימאן: לא תמיד צריך להגיד מה הם חושבים.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים צריך להגיד מה אנחנו חושבות.

אסתי אלמו וקסלר: נכון.

אסתי אלמו וקסלר: אז מה שרציתי להגיד, שאנחנו הנשים, האימהות והבנות והאחיות, ואנחנו מספרות סיפור שהוא סיפור של כלל החברה הישראלית, אנחנו מבאות את הקול הנשי שאומר מגיע לנו יותר.

אסתי אלמו וקסלר: על העבודה שלי במשך חמש שנים בעשיית הסרט ליידי טיטי לא קיבלתי שקל, כיאה לאופן שבו מדכאים נשים.

אסתי אלמו וקסלר: אבל אני לא פה כדי לעשות סרט אחד.

אסתי אלמו וקסלר: אני פה כדי לסלול דרך, שפה, וחזון.

אסתי אלמו וקסלר: ואל פחד.

אסתי אלמו וקסלר: זה רק ישחרר אותנו.

אסתי אלמו וקסלר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהתייחסת יפה לנושא של התוכן שמביאות, עולם התוכן שמביאות איתן גם חלק גדול מהנשים שעוסקות בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לדנה נאור הכהן, מפיקה ראשית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גבירתי.

דנה הכהן: אני אשמח רק לציין יושבת ראש הוועדה שהאמנה למניעת הטרדות מיניות כבר נחתמה על ידי איגוד המפיקים.

עאידה תומא סלימאן: בשעה טובה.

דנה הכהן: ושל איגוד הבמאים, וזה כבר מאחורינו.

דנה הכהן: אני חברת הנהלה של הפורום הדוקומנטרי, חברת איגוד המפיקים והבמאים דוקו, ואני גם נשואה ואמא לארבעה ילדים.

דנה הכהן: אני מאוד מאוד חריגה בנוף של התעשייה.

דנה הכהן: והשאלה איך עשיתי את זה.

דנה הכהן: בגיל עשרים, כשהשתחררתי מהצבא הלכתי לראיון אצל עיתונאי בכיר ומוכר, שהטריד אותי מינית בצורה שאני לא אספר היום, כי אמרו לי לא לעשות עם זה כלום, כי להיות המוטרדת יעצור אותי מלהגשים את החלום שלי.

דנה הכהן: בגיל עשרים ואחת התחלתי לעבוד בעובדה כמזכירת מערכת.

דנה הכהן: זאת היתה עבודה מסודרת, עם שעות, וזה היה החלום שלי, ושם לא הטרידו אותי.

דנה הכהן: בגיל עשרים ושלוש הלכתי ללמוד באוניברסיטה.

דנה הכהן: בגיל עשרים וחמש עבדתי בריאליטי, שנכנס לישראל, ושינה את חוקי המשחק לגמרי.

דנה הכהן: הפכו להיות שעות עבודה של שמונה עשרה שעות ביום, אני כבר לא הוטרדתי, אבל מי שעבדה איתי הוטרדה על בסיס יומי.

דנה הכהן: כל הגברים על הסט רצו מאוד להשתתף בחוויות שלה עם הבת זוג שלה.

דנה הכהן: היינו צעירות, אז קצת צחקנו מזה, ולא עשינו עם זה כלום.

דנה הכהן: זאת בעצם סביבת העבודה שלנו.

דנה הכהן: להיות בת עשרים וחמש, בסביבה שכולם גברים, בני ארבעים, להיות אישה צעירה בתוך שרשרת המזון בין שחקנים שהם כוכבים לבמאים שהם כוכבים לצלם מכונן, למפיקים קשוחים.

דנה הכהן: זו סביבה שאת משותקת בה.

דנה הכהן: שאת יכולה להיות מוחלפת בשניה.

דנה הכהן: כמו במערכון של המאפרת של דובי דוברמן ביהודים באים.

דנה הכהן: כי להחליף מתאמת או נערת מים זה הדבר הכי קל למפיקים.

דנה הכהן: יש בסך הכל עשרים ימי צילום, ואת נושמת ואת ממשיכה.

דנה הכהן: את לא עושה עם זה כלום.

דנה הכהן: וזה לא חייבת להיות הטרדה ברורה.

דנה הכהן: זה גם התעמרות, זה השפלות, זה צעקות.

דנה הכהן: כי לגברים לא מדברים ככה.

דנה הכהן: אבל לנשים כן.

דנה הכהן: מאז אני ילדתי ארבעה ילדים, וכל יום בערך אני שומעת את המשפטים למה את מחוץ לבית בשעות כאלה, איזה בעל תומך יש לך, כל הכבוד שהוא מרשה לך לעבוד ככה.

דנה הכהן: איך הם מסתדרים, מי איתם.

דנה הכהן: איך את עושה את זה.

דנה הכהן: זאת אומרת ארבעה ילדים, עשרים קבוצות ווטסאפ, כולם רק אימהות, כל הגננות מדברות רק איתי, זה לא משנה שאני אומרת להן לדבר עם בעלי כל הזמן.

דנה הכהן: ארבעה חודשים בשנה אין מסגרות לילדים.

דנה הכהן: ואני כעצמאית אין לי מה לעשות עם זה.

דנה הכהן: את לא יכולה לשלב, להיות עצמאית ואמא.

דנה הכהן: עם ארבעה חודשי חופש.

דנה הכהן: למשל כל סדרות הילדים מצולמות בקיץ, ואני כבר שנים לא הייתי בקיץ עם הילדים שלי.

דנה הכהן: אז זה בעצם אתגר.

דנה הכהן: כל החברות שהתחילו איתי את הדרך, הן כבר לא בתעשייה.

דנה הכהן: כולן או ילדו ולא חזרו למקצוע, או עברו למקצועות אחרים.

דנה הכהן: והגברים בעצם ממשיכים קריירה בלי בעייה.

דנה הכהן: כי כשכולם עשו קריירה אני עשיתי ילדים.

דנה הכהן: וכל מי שעומד מולי כבר עשה שלושה או ארבעה סרטים, ואני עשיתי אחד.

דנה הכהן: והאחריות שלנו בעיניי היא לאפשר לכל הנשים היוצרות הזדמנות כלכלית ומקצועית לפחות כמו של הדברים.

דנה הכהן: כי אף אחד לא צריכה לוותר, ואף אחת לא צריכה לעבוד בסביבה כזאת.

דנה הכהן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: את צודקת, אף אחת לא צריכה לסבול סביבה כזו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לערגה יערי, מתאמת אינטימיות, חברת ועד מנהל.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ערגה יערי: שלום, שמי ערגה יערי, אני מייסדת מקצוע תיאום האינטימיות בישראל.

ערגה יערי: אני שמחה להיות פה.

ערגה יערי: לפני שאתחיל לדבר רק אומר שיתכן שחלק מהדברים שאזכיר עלולים לעורר אצל חלק מאיתנו טריגרים, תחושות של קושי, חוסר נוחות או מבוכה.

ערגה יערי: אני מתאמת אינטימיות מוסמכת, בהפקות קולנוע, טלויזיה ובמה.

ערגה יערי: לפני כשנתיים יצאתי לדרך עם משימה מאוד מורכבת.

ערגה יערי: להטמיע בתעשיית הקולנוע והטלויזיה בארץ מקצוע חדש, שנולד בהוליווד ב-2017 עם פרוץ תנועת מי-טו.

ערגה יערי: תאום אינטימיות.

ערגה יערי: המקצוע כולל ליווי מקצועי מוסמך של שחקנים ושחקניות בעבודה על סצנות שיש בהן עירום וסימולציה של מיניות לאורך כל שלבי ההפקה.

ערגה יערי: התעשייה שלנו היא קטנה, ומאוד תחרותית.

ערגה יערי: העבודה היא תחת לחצים גדולים של זמן וכסף, ובין בעלי התפקידים על הסט יש תמיד היררכיה ויחסי מרות, וזה בסדר, כי מישהו צריך לנהל את הפרוייקט הזה.

ערגה יערי: כשמדובר בעבודה על סצנה אינטימית, בה קיימת חשיפות פיזית ממשית, יחסי המרות עלולים להוביל לכך שהשחקניות והשחקנים, שלרוב הם הגורם הרגיש והפגיע ביותר המצוי בתחתית סולם ההיררכיה המקצועית יבצעו פעולות הנדרשות מהן, או מהם, גם אם הן או הם אינם באמת מסכימים או מסכימות לכך.

ערגה יערי: סביבת העבודה המערבת עיסוק במיניות ועירום הינה נפיצה ביותר.

ערגה יערי: ומהווה כר פורה לאירועים של הטרדות ופגיעות מיניות, טישטוש וחציית גבולות, ומזמנת פגיעות רגשיות הנובעות בין היתר מטראומות עבר, רגישויות סביב דימוי גוף, מיניות ומגדר.

ערגה יערי: כשאין מי שמופקד באופן בלעדי וייעודי לדאוג לרווחתם וביטחונם של החשקנים והשחקניות בתהליך רגיש זה, הסיכוי לפגיעה הוא עצום.

ערגה יערי: מהותו של מקצוע תאום האינטימיות הוא שמירה על בטיחות רגשית ופיזית, והוא מהווה כלי אפקטיבי וקריטי למניעת הטרדות ופגיעות מיניות, המייצג אסטרטגיה של מניעה, על פני תיקון בדיעבד.

ערגה יערי: אולם למרות כל הנאמר לעיל, ולמרות שהוכח שמעורבות של מתאמת אינטימיות מוסמכת מצמצמת באופן משמעותי את הסכנות הקיימות על הסט ומחוצה לו, ותורמת ליצירת סביבת עבודה בטוחה ומכבדת, על הסט ומחוצה לו, עדיין רוב ההפקות בוחרות שלא לשכור את שירותיה.

ערגה יערי: פעמים רבות נאמר לי שהשיקולים הם כלכליים.

ערגה יערי: אבל חשוב לזכור שתיקצוב של הפקה מייצג תפיסת עולם וסדר עדיפויות.

ערגה יערי: בנוסף להעדרן של מתאמות אינטימיות במרבית ההפקות, ישנן עוד שפע פרצות המהוות פתח לבעיות וסכנות.

ערגה יערי: הסכמים משפטיים שאינם כוללים את הדרישות וההסכמות לגבי סצנות מיניות ועירום.

ערגה יערי: כן, כי אתם יודעים איך זה עובד.

ערגה יערי: יהיה בסדר.

ערגה יערי: אין תהליכי עבודה מובנים על סצנות כאלה לאורך שלבי ההפקה, בהעדרה של מתאמת אינטימיות.

ערגה יערי: אין מספיק שימוש בעזרים וטכניקות שחוסכים לשחקנים ושחקניות מגע אינטימי מיותר, או חשיפה פיזית מיותרת, ועוד ועוד.

ערגה יערי: אם יש סצנת אלימות הכוללת מכות, זה ברור שמזמינים את איש הפעלולים, לוודא שהכל יעבוד כמתוכנן, ואף אחד לא ייפגע.

ערגה יערי: אבל כשיש סצינה של אלימות מינית, אז כבר נסתדר.

ערגה יערי: האם יהיה נכון להניח שהזנחת הבטחון הרגשי מקורה בשיטות עבודה מיושנות אשר עדיין, לאחר כל מה שעברנו ולמדנו, מכתיבות גם היום את אופי ההתנהלות בתעשייה?

ערגה יערי: כאישה העובדת בתעשייה אני יודעת בוודאות, יש חשיבות עליונה לשמירה על ביטחונן ורווחתן הרגשית של נשים, כמו גם של גברים, העובדים בה.

ערגה יערי: כיצד ניצור כאן שינוי תרבותי וערכי, בסדרי העדיפויות.

ערגה יערי: במטרה להפוך את מקצוע תיאום האינטימיות לחלק אינטגרלי ומובן מאליו בכל הפקה שיש בה עירום ומיניות.

ערגה יערי: השינוי הזה צריך להתרחש משני כיוונים במקביל.

ערגה יערי: מלמעלה למטה.

ערגה יערי: עבודה שוטפת של הפקות עם מתאמות אינטימיות על פי פרוטוקולים וקווים מנחים המיישרים קו עם מה שמקובל היום בעולם.

ערגה יערי: יש לעדכן בהתאם את האמנה למניעת הטרדות מיניות, ולמלא את החסרים בה.

ערגה יערי: כולל סעיף המציין כי יש לעבוד עם מתאמת אינטימיות כשיש סצנה הכוללת עירום ומיניות.

ערגה יערי: והמשך העלאת המודעות למקצוע ולעקרונותיו בפני דור העתיד, סטודנטים לקולנוע ומשחק.

ערגה יערי: כמי שעובדים עם המשאב הכי יקר שיש, בני אדם, מוטלת עלינו אחריות אתית, כחברה ותעשייה, לתעדף את הבטיחות הרגשית של עובדיה ולשמור עליהם.

ערגה יערי: אני קוראת מעל במה זו לכם, שר התרבות, מועצת הקולנוע, קרנות, איגודים, איגוד מרכזי הסיוע, בתי ספר לקולנוע ומשחק, סוכנויות שחקנים, כאן תאגיד השידור הציבורי וכל יתר גופי השידור, כל הגופים המממנים והרגולטוריים, הצטרפו למשימה חשובה זו, ברמה ההצהרתית וגם ברמה המעשית.

ערגה יערי: הפנו תקציבים להסברה, והציעו סיור להפקות במימון ליווי של מתאמות אינטימיות בכל סצנה שיש בה מיניות ועירום.

ערגה יערי: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סולמאן, ולכל הנוכחים והנוכחות.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: הוספת הרבה לידע שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד.

עאידה תומא סלימאן: ועצם העובדה שזה מקצוע חדש, כי הבנתי שזה התחיל אחרי מי-טו, זה אומר שעדיין יש הרבה מה ליידע את עולם הקולנוע על המקצוע הזה ועל החשיבות שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר איל בורס, יו"ר מועצת הקולנוע, את רשות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה אדוני.

עאידה תומא סלימאן: הקשבת לבעיות שעלו, אני אשמח לשמוע גם כן במה אתם כמועצת הקולנוע יכולים לעזור, מה אתם עושים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אייל בורס: תודה.

אייל בורס: אחד הדברים שאנחנו עושים זה אנחנו נוכחים גם בוועדות כאלה, לא רק חברת הכנסת לשעבר עליזה לביא.

אייל בורס: לצדי יושב אבי שמש, שהוא גם חבר מועצת הקולנוע.

אייל בורס: אני מכיר את הדו"ח של ליאור, ואני נעזר בו לא מעט, אמרתי לה, כשאני מרצה על הנושא של ייצוג נשים בקולנוע הישראלי.

אייל בורס: למרות שאני גבר.

אייל בורס: וכשהיא הזמינה אותי לוועדה הזו אמרתי לה שאני אשמח להציג בקצרה גם מה נעשה בשנים האחרונות לקידום היצירה הנשית בקולנוע הישראלי, כדי שגם אולי על הבסיס הזה אני אציע כמה הצעות מה אפשר לעשות גם בעתיד.

אייל בורס: כמה עקרונות שנעשו כבר ב-2018 לקידום נשים.

אייל בורס: קודם כל קבענו ב-2018 שמוסד, ארגון, קרן, פסטיבל, שמספר הנשים שחברות בוועד המנהל שלו עומד על חמישים אחוז, ומעלה, לפחות.

אייל בורס: התמיכה בו בשנה שאחרי תגדל בשני אחוזים.

אייל בורס: עכשיו כבר הצעה אופרטיבית שאנחנו יכולים להעלות בדיונים במועצה בהמשך, זה גם להעלות את זה מחמישים אחוז לשישים-שבעים אחוז.

אייל בורס: ואולי משהו פחות דרמטי זה להגדיל את התמיכה באותם מוסדות שמכניסים יותר נשים לוועד המנהל.

אייל בורס: אני חושב שאולי דבר דרמטי יותר שהכנסנו ב-2018 כבר, שמבין כלל הלקטורים שהקרנות מעסיקות אנחנו דורשים שלפחות שלושים אחוז יהיו נשים.

אייל בורס: זה לא תמריץ, זה תנאי סף.

אייל בורס: אם אין שלושים אחוז נשים מינימום לקטוריות, אז אין תמיכה כספית.

אייל בורס: גם זה בדיון עתידי אנחנו יכולים לדון בהעלאה, וזה עלה כבר פעם, כלומר להעלות לארבעים אחוז, ואולי אפילו לחמישים אחוז.

אייל בורס: והדבר האחרון, אני פונה לכל מי שיושב פה, כנראה לא מודעים לזה מספיק, אנשים שעוסקים בקולנוע, אני גם יוצר ובמאי, יש לנו במועצת הקולנוע תחום תמיכה בפרוייקטים ויוזמות.

אייל בורס: ואחד הסעיפים נקרא עידוד נשים יוצרות בקולנוע.

אייל בורס: וכל אחד מהגופים והאנשים שיושבים פה, זה דרך גופים, אי אפשר באופן אישי, יכול להגיש בקשות למועצת הקולנוע באופן ישיר.

אייל בורס: יש כמובן תנאי סף לעניין הזה.

אייל בורס: להגיש בקשות שעוסקות בעידוד יצירה נשית.

אייל בורס: למשל הקרנות מגישות בקשות לחממות.

אייל בורס: גם כשאני מרצה על הנושא של ייצוג נשים בקולנוע באמת עולה הנושא של מיעוטים בקרב נשים.

אייל בורס: קבוצות לא הגמוניות של נשים.

אייל בורס: אם הייתי יושב פה לפני שלושים שנה הייתי אומר שנשים מזרחיות לא מיוצגות מספיק בקולנוע.

אייל בורס: למשל כקבוצה לא הגמונית.

אייל בורס: אם אני יכול לדבר היום על קבוצות של פלסטיניות, ערביות, חרדיות.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי, אני רציתי להדגיש שלא מגדירים אנשים על פי מה הם לא.

עאידה תומא סלימאן: מגדירים אותם על פי מה הם.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי רוצה שמישהו יגיד לי שאני לא הגמונית.

אייל בורס: נכון.

אייל בורס: במחקר מדברים על זה שנשים לבנות חילוניות יהודיות היו ההגמוניה בייצוג הנשי הקולנועי עד שנות התשעים.

אייל בורס: אני הזמנתי, אני ניצלתי את ההזדמנות והזמנתי לוועדה היום את שני ביבי, שנמצאת פה, שהיא מנכ"לית חברת ההפקות אימפקט-פילמס, שמקדמת נשים חרשות בקולנוע הישראלי.

אייל בורס: סתם כדי להוסיף.

אייל בורס: חלק מהתפקיד פה זה גם לזכור להוסיף קבוצות, אסור לי להגיד לא הגמוניות, קבוצות מיעוט בתוך המיעוט הנשי.

אייל בורס: כדאי להסתכל על עוד קבוצות שבאמת אף פעם לא נכנסו.

אייל בורס: וזה די מדהים אגב לשמוע את הסטטיסטיקה של חרשים וחרשות באוכלוסיה הישראלית והעולמית.

אייל בורס: זה מדהים.

אייל בורס: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני התעקשתי על העניין של לא הגמוניות.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר על גיוון, אפשר לדבר על נשים מקבוצות מיעוט, אבל להגדיר אותנו במה שאנחנו לא, ואנחנו נגיע למצב שהלבנות היהודיות האשכנזיות לא יישארו הגמוניות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשנה את המציאות הזו.

עאידה תומא סלימאן: רוני הדר, בבקשה.

רוני הדר נגלר: תודה רבה, שלום.

רוני הדר נגלר: שמי רוני, אני חברת ועד המנהל של שח"ם, וגם שחקנית.

רוני הדר נגלר: אני רוצה לדבר שניה מהכובע הזה של הייצוג של שחקניות, ייצוג נשי על המסך, בין אם זה בקולנוע, בטלויזיה.

רוני הדר נגלר: בתיאטרון זה פחות הנושא היום, אבל גם.

רוני הדר נגלר: אני לוקחת כל מיני דברים ששמעתי כאן היום, גם מליאור, על העובדה שברגע שיש במאית על הסט, אז יש באופן טבעי עלייה ניכרת של אחוז של נשים שעובדות, וגם על המסך.

רוני הדר נגלר: כמו שאמרנו שהסיפורים הנשיים שנשים מספרות זה לאו דווקא תשמעו את הקול הקטן והאיזוטרי שאנחנו רוצות להביא.

רוני הדר נגלר: זה עוד חמישים אחוז מהאוכלוסיה.

רוני הדר נגלר: אני אומרת עכשיו משהו בתור אמא, משהו מהעולם של החינוך.

רוני הדר נגלר: אנחנו רוצים לחנך את הילדים שלנו, ואת דור העתיד לראות בנשים וגברים כמשהו שווה.

רוני הדר נגלר: שהייצוג יהיה שיוויוני.

רוני הדר נגלר: ומה יותר מחנך היום מטלויזיה ומקולונוע.

רוני הדר נגלר: זו מראה לחברה שלנו.

רוני הדר נגלר: זה החינוך, הילדים לומדים היום הכל מתכניות טלויזיה.

רוני הדר נגלר: אנשים רואים סרטים וזה מנגיש להם תרבויות שונות, סיפורים אנושיים.

רוני הדר נגלר: ואני חושבת שככל שנשים יצרו יותר ותהיה להן יותר אפשרות ליצור ולספר את הסיפור שלהן, וגם להציג נשים על המסך, בתפקידים חשובים, משמעותיים, כמו שנאמר כאן, אנחנו לא יכולות להיות מה שאנחנו לא רואות.

רוני הדר נגלר: אני גם רוצה שהבנים שלי, אני אמא לשני בנים, אני רוצה שהם יראו ייצוג נשי חזק על המסך, וישמעו סיפורים מגוונים, לא רק סדרות אקשן, שזה אחלה, וזה חשוב.

רוני הדר נגלר: אבל יש חשיבות עצומה כאן לחינוך, באיך שאנחנו מציגות את עצמנו על המסך, וכמה שזה חשוב לכל כך הרבה תחומים אחרים.

רוני הדר נגלר: תודה רבה על העשייה שלכם, ועל ההקשבה, אני מאוד שמחה להיות חלק מהנשים המדהימות שעושות עבודה מדהימה בתחום הזה.

רוני הדר נגלר: בהצלחה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע.

אורית סוליציאנו: תודה רבה.

אורית סוליציאנו: אני רוצה לדבר ספציפית על הסוגייה של מניעת הטרדות מיניות, גם כמובן בהיבט של מוגנות, וגם בהיבט של הסטטיסטיקות המועטות שיש, שעוד לא התדרדרו עוד יותר, כי נשים נפלטות בתעשייה.

אורית סוליציאנו: שמענו בפרשת איבגי על הרבה נשים שנפלטו מהתעשייה.

אורית סוליציאנו: אז אני רוצה להגיד כמה מלים על תעשיית הקולנוע, שהיא תעשייה מאוד פרוצה מבחינת היכולת שלה להגן על נשים, וגם על גברים מבחינת מניעת הטרדות מיניות.

אורית סוליציאנו: אין לנו נתונים, שזה אחד מהתחומים שאין לנו שום נתונים, לא מה קורה כשהמסך עולה, ולא מה קורה אחרי שהמסך יורד.

אורית סוליציאנו: וברור שדברים קורים ומתרחשים.

אורית סוליציאנו: פרשת איבגי היתה רק דוגמא.

אורית סוליציאנו: קיבלנו פניות, אחרי שהפרשה נגמרה, מאישה מאוד מבוגרת ששנים כבר עזבה את התעשייה, בגלל מה שהיא עברה איתו.

אורית סוליציאנו: סתם סיפור אחד מעוד הרבה סיפורים.

אורית סוליציאנו: לא סתם, סיפור מאוד קשה כמובן.

אורית סוליציאנו: וגם אם אני אמשך את מה שרונית אלקבץ אמרה, כדי שנשים ימשיכו להיות בתנועה ללא חשש חייבים לתת ולאפשר מוגנות.

אורית סוליציאנו: למרות האמנה, אני שמחה לשמוע את מה שאת אמרת, אני חייבת להגיד מנסיוננו כל כך הרבה שנים מאיגוד מרכזי הסיוע, אני לא מאמינה יותר בהאמנות.

אורית סוליציאנו: הפסקתי להאמין בהצהרות.

אורית סוליציאנו: או שמוצאים רגולציה, או שלא קורה כלום.

אורית סוליציאנו: האמנות זה יפה, תולים על הקיר ויש מסיבה יפה שיו"ר הוועדה היתה בה.

אורית סוליציאנו: אבל תכל'ס מה קרה, מה הסטטיסטיקות, מה קרה עם ההאמנה.

אורית סוליציאנו: אולי מישהו יגיד אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני דווקא חשבתי שאת תספרי לנו מה קרה.

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר אתם עבדתם על ההאמנה ואתם פיתחתם אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא כל כך ויתרתי על האמנות.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד מהצעדים בדרך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח כשזה יהפוך למציאות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אחד מהכלים שאנחנו משתמשים, והשאלה, האם מישהו בודק עד כמה מיישמים.

עאידה תומא סלימאן: באחת עשרה אנחנו חייבות לסגור את הישיבה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אחרת תהיה לנו בעיה עם הנשיאות של הכנסת.

אורית סוליציאנו: אני רק אומרת, ואני ממשיכה את הדיון החשוב שערכת כאן אתמול לגבי מניעת הטרדות מיניות באקדמיה, שלאט לאט רואים איך הרגולציה עוזרת.

אורית סוליציאנו: אז חייבים לאסוף נתונים כדי להבין איפה אנחנו עומדות ועומדים, כמו באקדמיה כך גם בתעשיית הקולנוע.

אורית סוליציאנו: ברגע שאת מתלוננת, את עלולה לשרוף את עצמך בתעשייה.

אורית סוליציאנו: זו בעיה אדירה ביותר.

אורית סוליציאנו: אני לא צריכה להגיד לכם.

אורית סוליציאנו: אני אומרת, מבחינת הניסיון שלנו, חייבים להבין איך קורות הטרדות מיניות בתעשיית הקולנוע.

אורית סוליציאנו: מה המאפיינים המיוחדים שלהן.

אורית סוליציאנו: מה הנתונים ומה מנגנוני ההגנה.

אורית סוליציאנו: אני רוצה לומר, והיה לי כאן שיחה לפני הישיבה עם משרד התרבות, שעכשיו יש באמת שר שאכפת לו מהנושאים האלו, שחייבים, סוגיית הרגולציה על ידי תמיכות בעיניי היא כלי שחייבים לחשוב עליו.

אורית סוליציאנו: כי אני ראיתי במפעל התמיכות שיש עידוד אם יש יותר נשים, כל מיני דברים שהם חשובים.

אורית סוליציאנו: אני חושבת שחייב גם סנקציה אם לא ממלאים את החוק.

אורית סוליציאנו: מה קורה בהפקת קולנוע שהיא אירוע אד-הוק שמסתיים.

אורית סוליציאנו: כל הדברים האלו איך הם קורים.

אורית סוליציאנו: כמובן אני רוצה לומר עוד דבר, שזה יכול להיות המשך לדיון של אתמול.

אורית סוליציאנו: לא שמענו אתמול, לא היו נציגים של בתי הספר לקולנוע ולתיאטרון, שלא היו בדיון כאן אתמול.

עאידה תומא סלימאן: דיברנו על זה והערנו שיש בעיה בנושא הזה, ואנחנו הולכות להמשיך לעקוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לגלית והבה שאשא.

גלית והבה שאשו: תודה לך.

גלית והבה שאשו: אורית, תודה רבה לך.

גלית והבה שאשו: אנחנו באמת הרגולטור, ובאמת עשינו איזה שהוא צעד מאוד משמעותי ברפורמה ב-2018.

גלית והבה שאשו: אבל אנחנו צריכים לעשות עוד צעדים.

גלית והבה שאשו: השר חילי טרופר מסתכל עמוק לנושא של הנכחה של נשים במרחב הציבורי דרך מבחני התמיכה.

גלית והבה שאשו: היה תיקון רוחב שאנחנו השקנו אותו לפני כמה חודשים שבעצם מבקש לתמרץ גופי תרבות, למנוע הטרדות מיניות, במינוי של ממונה של הטרדות מיניות, גם במקומות שיש פחות ממספר העובדות והעובדים באותו ארגון.

גלית והבה שאשו: לנו חשוב להגיד כמה דברים.

גלית והבה שאשו: אחד, אני חוזרת מקאן, מפסטיבל קאן.

עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת שאתם מנסים לתמרץ ארגונים לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: וזה חובה לפי החוק.

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק עשיתם כדי לתמרץ?

גלית והבה שאשו: אנחנו בתיקון הרוחב שעשינו בתחומי האומנויות האחרים, אנחנו רוצים להרחיב את זה גם לקולנוע וגם לתחומים אחרים.

גלית והבה שאשו: למעשה גוף שעל פי חוק לא מחוייב לממונה הטרדות מיניות וכו', בגלל מספר מסויים מצומצם של עובדות ועובדים בו, ברגע שהוא ממנה ופועל על פי החוק של הטרדה מינית, שלא חל עליו בגלל המספר המצומצם, הוא מקבל תימרוץ של שלושה אחוזים נוספים בגובה התמיכה בו.

גלית והבה שאשו: כדי למנות ממונה את צריכה מספר מסויים של עובדות ועובדים.

גלית והבה שאשו: עכשיו אנחנו ראינו את הלקונה הזאת, ומתוך ראיית הלקונה הזאת, מתוך הבנה שזה כורח שאנחנו כרגולטור חייבים לתמרץ גופים לעשות את זה, אז אנחנו עושים את זה, ובכך לא אמרנו די.

גלית והבה שאשו: אנחנו בלא מעט תחומים, גם לאחרונה.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה עוד משהו.

עאידה תומא סלימאן: לתמרץ זה תמיד טוב, אבל זה גם סיבה למסיבה.

עאידה תומא סלימאן: אז אפשר בקלות, כמו שאמרה אורית, שמנהל הארגון ימנה את עצמו ממונה, תדעו על זה במכרז, אבל אף אחד בארגון לא יידע שהוא ממונה.

עאידה תומא סלימאן: ראיתי גם מקרים במקומות אחרים שנתנו שמות של ממונות שלא ידעו שמינו אותן כממונות.

עאידה תומא סלימאן: אז השאלה שלי, אתם מבקשים מאלה שלא חל עליהם החוק, מה עם אלה שחל עליהם החוק?

עאידה תומא סלימאן: האם יש פיקוח על הנושא?

עאידה תומא סלימאן: האם יש סנקציה למי שלא פועל לפי החוק?

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות את זה.

עאידה תומא סלימאן: האם אתם מדקדקים, כאשר נותנים בונוסים תקציביים, האם אתם מדקדקים בלבדוק מה קורה בזה.

גלית והבה שאשו: אז קודם כל תודה, הרמת לי להנחתה.

גלית והבה שאשו: למשרד שלנו יש תשובות מצויינות, משום שאני יושבת ראש ועדת התמיכות, שזו ועדה סטטוטורית, לצדי יש חשבת, סגנית חשב במקרה הזה.

גלית והבה שאשו: אנחנו מקיימים בקרות מדוקדקות וקפדניות, כאשר אנחנו מתמרצים.

גלית והבה שאשו: זה כסף ציבורי, שהכסף הציבורי הזה צריך להגיע ליעדו.

גלית והבה שאשו: ולכן ישנן בקרות וישנן אחת לשלוש שנים גם ביקורות עומק.

גלית והבה שאשו: לא רק בקרות, אלא גם ביקורות עומק.

גלית והבה שאשו: מעבר לזה אני רוצה להגיד שאני חוזרת מ"קאן", אפרופו וויפטי, אנחנו מקיימות כבר מאז ומתמיד, בעצם מ-2016, פאנלים לקולנוע.

גלית והבה שאשו: הפאנל האחרון היה פאנל רב משתתפות ומשתתפים, ואני שמחה שהיו גם משתתפים.

גלית והבה שאשו: משום שהסוגיה של שיוויון נשים היא לא סוגייה אך ורק לנשים, היא סוגייה למכלול האוכלוסיה.

גלית והבה שאשו: והרמת לי להנחתה ערגה, אגב שם מאוד מאוד יפה, מתאמת אינטימיות רשמתי לפניי, אני חושבת שאפשר להסדיר את זה דרך הרגולציה.

גלית והבה שאשו: אנחנו כמובן נעבור דרך מועצת הקולנוע, שהיא סוברנית לדברים האלה, יש המון מה להגיד, אבל צריך הרבה יותר לעשות.

גלית והבה שאשו: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נמשיך את הקשר הזה, ואנחנו נמשיך גם ארצה לקבל מידע על הביקורות שאתם עושים, ומה בדיוק הכנסתם שינויים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לפני.

עאידה תומא סלימאן: אבל שתדעי לך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה מידע על כל הצעדים שעשיתם בתקופה האחרונה כדי לקדם את הרעיון להכניס את כל הנושא של מתאמת אינטימיות לתוך הרגולציה, אני חושבת שזה צעד מאוד מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: וחלק מהמוגנות שאפשר לספק לשחקנים ושחקניות במקצוע.

עאידה תומא סלימאן: נשארה לי רק רשומה אחת לדבר, שני ביבי, מנכ"לית חברת הפקות, בבקשה.

שני ביבי: נעים מאוד, קוראים לי שני ביבי.

שני ביבי: אני מנכ"לית של חברת הפקות אימפקט פילמס.

שני ביבי: חברת הפקות קצת שונה מהמושגים שאתם מכירים.

שני ביבי: אנחנו מקדמים הפקות של נשים חרשות ושומעות שעובדות ביחד, בשביל לקדם קול טיפה אחר, נשים שהן חרשות, נשים שכמו שאני קוראת לזה, נשים שהחברה מגבילה.

שני ביבי: אני אתחיל במשהו קטן, בישיבה הראשונה שעשינו כל הנשים ביחד דיברתי על בחורה בשם טרוט', בחורה אפרו-אמריקאית, ב-1851 שוחררה מהעבדות, ועמדה בקונגרס של הנשים, של קידום מעמד האישה, היא עמדה שם ושאלה את הנשים הלבנות שניסו לקדם את זכות מעמד האישה, שאלה אותן האם אינני אישה גם כן.

שני ביבי: בחורה אפרו-אמריקאית, מטר שמונים.

שני ביבי: אני רואה שכולכן פה נמצאות בכל מיני תפקידים, ואתן כן משתלבות בתעשייה.

שני ביבי: ויש הרבה מאוד נשים שמעולם לא עשו סרט, לא משתלבות בבתי הספר לקולנוע, מפיקים ובמאים מפחדים.

אמילי חיה מואטי: אני רק רוצה להגיד שזה מבוסס על מאמר של ביל הוקס.

שני ביבי: אז באמת יש המון המון נשים בתעשייה שהן ממש שקופות בעיני כולם.

שני ביבי: אני היום מקדמת שני סרטים שנכתבו על ידי נשים חרשות.

שני ביבי: אני בעצמי בת להורים חרשים.

שני ביבי: אישה חזקה, חרשת, מדהימה, שפשוט אני כשאני הולכת לקולנוע ולטלויזיה אני לא רואה את הייצוג שלה לא על המסך, ולא בכלל.

שני ביבי: לא כי הן לא טובות, לא כי הן פחות חזקות, לא כי הן פחות מוכשרות.

שני ביבי: זה פשוט כי מישהו החליט לא לתת להן את המקום הזה.

שני ביבי: וזה היה ככה המון המון שנים.

שני ביבי: אנחנו הגשנו את הסרטים שלנו לכל הקרנות הציבוריות, ניסינו לעשות המון המון דברים.

שני ביבי: ופשוט, למרות שלקטורים בכל הסרטים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לסיים את הדיון, ואני מאוד מתנצלת.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא הסוף.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יהיה לנו עוד דיונים בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני לא רוצה לשים את הצוות של הוועדה במצב מביך מול הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: הם חייבים לסיים באחת עשרה.

עאידה תומא סלימאן: ואין ענייני דמוקרטיה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מאוד מתנצלת, חשוב לי מה שאמרת, זה לא מתוך חס וחלילה לא להבין.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת רק לסכם בשלושה משפטים.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל כמו שאמרתי אני רוצה לעשות את הסקירה הזו של הממ"מ.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהסטטיסטיקה הזו קיימת בכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעזר בלשאול את השאלות שאתן רוצות לקבל עליהן מידע ואני רוצה לקבל את המידע.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי לכן, אני עדיין לומדת את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אנחנו נפנה למשרד ונבקש את המידע גם כן על הצעדים של המשרד, שנעשו ומתוכננים, כדי להתייחס לנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: המועצה כחלק וגוף בתוך המשרד גם כן יתייחסו לנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן באמת לראות איזה רגולציה קיימת בנושאים האלה, גם בענייני המכרזים, גם בענייני התיקצוב.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי לנייד, במקום תיקצוב ובונוסים שניתנים בצד אחד לעשות אותם לפי תנאים שהם יותר לוקחים את הנושא של רגישות מגדרית בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכם על היוזמה והבקשה לקיים את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: חשפתם עוד צד מעולם שנמצאות בו נשים, ועדיין מנסות להיאבק על מיקומן.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו פה נהיה לצידכן.

אבתיסאם מראענה: מילה קטנה גבירתי, האם אפשר לקיים דיון בקרוב?

עאידה תומא סלימאן: אתם כל פעם מכניסים לי את המשפט, אני מקווה שהקואליציה תישאר, ואני לא רוצה להגיד מה שאני חושבת.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה להגיד דבר אחד, אמרתי זה לא הדיון האחרון, אנחנו נעשה את הדיון, אני לא רוצה להתחייב על חודשיים, כי אני ארצה את המסמך בידיים שלי לפני שאנחנו ממשיכים, ואנחנו נדבר.

עאידה תומא סלימאן: תודה.