ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 135, 2022-05-24 10:00

וליד טאהא: בוקר טוב, הדיון הזה נעשה ביוזמתי ובו אנחנו נדבר על הקצאת נשק באמצעות מפעלים ראויים לשם מניעת התפרצות מזיקים ומינים פולשים.

וליד טאהא: האמת היא, בפעם הראשונה כשאני שמעתי את המושג מפעל ראוי, לא הבנתי מה זה.

וליד טאהא: שאלתי את עצמי מה זה יכול להיות מפעל ראוי.

וליד טאהא: נגיד מפעל לייצור בלוקים, זה יכול להיות מפעל ראוי?

וליד טאהא: מה זה מפעל ראוי?

וליד טאהא: למה השם הזה?

וליד טאהא: אז הבנתי גם שיש קשר בין המפעל הראוי הזה לבין הטבע, משום מה, ואמרתי, זה נושא מעניין להביא אותו לדיון, קודם כל להבין מה זה המפעל הראוי הזה, האם אפשר לכנות כל מפעל כמפעל ראוי בהתאם לדפוס הפעילות שלו, כמה הוא טוב לאזרח, לטבע?

וליד טאהא: ולהבין את ההקשר של הדבר הזה גם עם גורמים נוספים הקשורים בטבע, נגיד ציידים מורשים וכו'.

וליד טאהא: בנושא הזה כמובן גם הבנתי שצריך להיות קשור המשרד לביטחון הפנים, המשרד להגנת הסביבה וכל מיני גורמים, רשות הטבע והגנים, אז אנחנו באמת עורכים את הדיון הזה כדי להשכיל ולהבין ולבדוק כמה זה הגיוני שיש מחסן שיש בו נשק, באים אליו אנשים, פשוט לוקחים נשק ויוצאים לטבע.

וליד טאהא: זה מעניין מאוד.

וליד טאהא: אני יכול גם ללכת לשם לקחת נשק ולצאת לטבע עם הקטסטרופה של הידע האישי שלי בשימוש בדבר הזה?

וליד טאהא: לירון מהייעוץ המשפטי של ועדת הפנים תיתן לנו סקירה על ההכשר החוקי של פעילות המפעלים האלה, ואז נעבור לשמוע את האורחים.

וליד טאהא: בבקשה, לירון.

לירון אדלר-מינקה: בוקר טוב, אני אתן באמת בכמה קווים כללים את המסגרת החוקית, ואחר כך אני חושבת שיהיה טוב שהמשרדים הרלוונטיים יפרטו יותר איך הם מפרשים את החוקים האלה ומיישמים אותם.

לירון אדלר-מינקה: בעצם לפי חוק הגנת חיית הבר אסור לצוד סתם חיות.

לירון אדלר-מינקה: צריך לזה רישיונות או היתרים מיוחדים.

לירון אדלר-מינקה: יש לנו סוג אחד של רישיון שנקרא רישיון ציד.

לירון אדלר-מינקה: רישיון ציד ניתן לפי מכסות מסוימות.

לירון אדלר-מינקה: מותר לצוד בו בעלי חיים מסוימים שכתובים בתקנות, בזמנים מסוימים.

לירון אדלר-מינקה: יש כל מיני הוראות שקשורות לרישיון ציד.

לירון אדלר-מינקה: זה דבר אחד שיש לנו.

וליד טאהא: איסור בחודשים מסוימים.

לירון אדלר-מינקה: בחודשים מסוימים.

לירון אדלר-מינקה: זה לחיות מסוימות שמוגדרות כציד.

לירון אדלר-מינקה: יש במקביל לזה עוד היתר שנקרא היתר צידה, שהיתר צידה הוא נועד בעצם כדי להתמודד עם נושא של נזקים לחקלאות, של מחלות בעלי חיים, של דברים כאלה.

וליד טאהא: למי הוא ניתן?

לירון אדלר-מינקה: הוא ניתן כשיש איזושהי בעיה שצריך להתמודד איתה, אבל שוב, אני אומרת את זה במסגרת הכללית.

וליד טאהא: כן, אבל למי הוא ניתן?

לירון אדלר-מינקה: למי שמבקש היתר צידה.

וליד טאהא: אני יכול ללכת לבקש את ההיתר הזה?

לירון אדלר-מינקה: חקלאי שיש לו נזקים בחקלאות יכול ללכת לבקש היתר צידה, אבל לא הוא בעצמו מבצע את היתר הצידה.

לירון אדלר-מינקה: אם היתר צידה מבוצע באמצעות ירי, אז צריך שיהיה לזה בן אדם שהוא מורשה.

לירון אדלר-מינקה: אפשר לתת היתר צידה גם לציידים לבצע אותו.

לירון אדלר-מינקה: אחד מהדברים שמשתמשים בהם כדי ליישם את היתר צידה זה באמת אותם מפעלים ראויים, מפעל ראוי מוסדר אצל המשרד לביטחון הפנים באופן כללי, חוק כלי הירייה.

וליד טאהא: מפעל ראוי, התפקיד שלו לתת את הנשק או גם לארגן את האירוע הזה שמישהו יבוא, ייקח את הנשק?

לירון אדלר-מינקה: איך שכתוב החוק, נועד בעיקרו בהתחלה שלו למפעלים שצריכים להחזיק נשק לצורך הגנת המפעל, ואז בעצם הסעיף מתיר להם להחזיק כמות של נשק.

לירון אדלר-מינקה: אנשים שאין להם נשק אישי משל עצמם יכולים לבוא לאותו מפעל ראוי, לקחת משם נשק, אנשים מסוימים שמורשים לקחת נשק מאותו מקום שנמצא במפעל הראוי.

לירון אדלר-מינקה: בעצם לפי תקנות חוק הגנת חיית הבר אפשר להשתמש במפעל ראוי כזה גם כדי לתת נשקים לאנשים שמקבלים היתר צידה ויכולים לצוד חיות בשביל המטרות האלה שמנויות בחוק: מניעת נזקים בחקלאות, מניעת מחלות בעלי חיים ודברים כאלה.

לירון אדלר-מינקה: זו המסגרת הכללית.

לירון אדלר-מינקה: לגבי הנושא של היישום, איך באמת מבקשים בקשה למפעל ראוי, מי מקבל, מי אותם מורשים שמקבלים, כמה מפעלים ונתונים האלה, אני חושבת שכדאי לשמוע באמת את הנוכחים כאן שמיישמים את הדברים בפועל.

וליד טאהא: לפני שאני אתן לנוכחים כאן, אני רוצה להתחיל עם חברי הכנסת, אבל מעניין אותי לדעת מי הגורם הראשון המוסמך על המפעלים האלה כדי להתחיל איתו, אז מי הוא?

לימור ארזני: אני ראש חטיבת רישוי כלי ירייה במשרד לביטחון הפנים.

וליד טאהא: אז המשרד לביטחון הפנים הוא הממונה הישיר על המפעלים האלה?

לימור ארזני: אנחנו אלה שנותנים להם את הרישיון לפעול.

וליד טאהא: ואיך אתם עושים את הקשר עם הטבע?

לימור ארזני: אני אפרט את התהליך ואנחנו ניגע בכל הנקודות.

וליד טאהא: זאת אומרת, מישהו שקשור לטבע פונה אליכם ואז אתם נותנים?

לימור ארזני: לא.

לימור ארזני: בואו נסביר רגע איך הולך התהליך.

וליד טאהא: לא, כי זה לא קיים בזכות עצמו.

וליד טאהא: הוא קיים כדי לתת נשק להשתמש בו בטבע.

לימור ארזני: לא בדיוק.

וליד טאהא: אז תחשבו על זה.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים אליכם.

וליד טאהא: חבר הכנסת מופיד מרעי, בבקשה.

מופיד מרעי: בוקר טוב, תודה אדוני היושב-ראש.

מופיד מרעי: בשביל הגילוי הנאות, אני קצת מכיר את הנושא.

מופיד מרעי: הייתי קב"ט גם הביטוח הלאומי, ומבין ויודע מה זה מפעל ראוי, שזה גם מושג חדש, תיכף תשמע פה מהחברים שמאשרים.

מופיד מרעי: מפעל ראוי זה אומר שהמפעל, יש לו - - -

וליד טאהא: הוא ראוי לתת נשק.

מופיד מרעי: יש לו כלים.

מופיד מרעי: הוא נותן אישור גם לקלוט את הכלים ואז יכול לבוא מישהו, לקבל את כלי הירייה מהמפעל עצמו, להשתמש בו למטרות של המפעל עצמו, ואחרי זה כשהוא מסיים - - -

וליד טאהא: בכסף כמובן, נכון?

מופיד מרעי: לא, הוא הולך לאבטח.

וליד טאהא: איך הוא יכול לקחת נשק?

מופיד מרעי: מפעל ראוי לא משלם כי הוא מקבל היתר לנשק.

וליד טאהא: אז המפעל הראוי הזה מנוהל על ידי המדינה?

מופיד מרעי: הוא של גוף פרטי מאושר על ידי המדינה.

וליד טאהא: הגוף הפרטי הזה מקבל על זה כסף?

מופיד מרעי: בטח.

וליד טאהא: אז זה גם ביזנס.

מופיד מרעי: זה כלכלי.

וליד טאהא: בסדר, אני שואל אותך.

וליד טאהא: אני לא הבנתי מהדברים שלך שזה ביזנס.

מופיד מרעי: מאוד כלכלי.

מופיד מרעי: חברות אבטחה היום, הם מוגדרים כמפעל ראוי והם יכולים להחזיק בהתאם למה שמאשרים להם, 100, 200, 300 כלי ירייה, ואותו כנ"ל בהשלכה לגבי ציד.

וליד טאהא: המספר שמאושר קשור לדרישות, כמה אנשים באים ולוקחים נשק?

מופיד מרעי: כן.

מופיד מרעי: החבר'ה פה יודעים להסביר את זה יותר טוב ממני בנושא הזה.

מופיד מרעי: זה לגבי המפעלים הראויים.

וליד טאהא: בוא תשקף לי את זה לטבע עכשיו.

וליד טאהא: בא מישהו, לוקח את הנשק ואז מה, הוא נהיה גיבור הטבע?

מופיד מרעי: היא דיברה על אישור של צידה.

מופיד מרעי: אתן לך דוגמה, יש יעלים שנכנסים לתוך שדה, מהווים כבר סכנה ואז מול רשות שמורות הטבע, יש פה נציגים שלהם, מקבלים היתר לצוד ולדלל, מה שנקרא, את היעלים בשטח, ואז בתאום עם רשות שמורות - - -

וליד טאהא: קובעים להם מספר?

וליד טאהא: אומרים להם, ביום שני אנחנו רוצים לחסל חמישה ואז אלה שבאו, לקחו נשק, מסונכרנים באיזושהי דרך כדי לספור כמה הגיעו ביחד?

מופיד מרעי: יחד עם רשות שמורות הטבע ואז הם באמת מקבלים היתר למשל לדלל 10, 20, 30 ראש.

מופיד מרעי: הם יודעים לעשות את זה.

מופיד מרעי: אנחנו מדברים כרגע על ציד - - -

וליד טאהא: זה לא עבודה של צייד מיומן שיודע לעשות את זה?

וליד טאהא: למה להביא אנשים מבחוץ?

מופיד מרעי: אני יכול להגיד לך מידיעה שלי, אני לא צייד, אין לי רישיון ציד ואין לי רובה ציד.

מופיד מרעי: מידיעה שלי, היום נושא הציד והיתרי הציד הוא מאוד קשה.

מופיד מרעי: לא מאשרים - - -

וליד טאהא: אולי בגלל שרוצים את המפעלים הראויים האלה ואז עושים קושי לצד השני.

מופיד מרעי: יש גם טבע.

מופיד מרעי: חוגלות, אתה לא יכול לצוד אותן מתי שאתה רוצה.

מופיד מרעי: יעלים, בטוח שאתה לא יכול לצוד - - -, לכן המוסדות מנסים לקבע קווים מנחים, כללי יסוד שלא יפרצו כדי לשמור מצד אחד על הטבע, מצד שני לאפשר ציד.

וליד טאהא: אני לא הצלחתי להבין מה הקשר באיזון בין הטבע לזה, אבל אתה כנראה מצאת.

וליד טאהא: אני לא מצאתי את הקשר הזה.

מופיד מרעי: יש קשר.

וליד טאהא: מהדברים שלך לא מצאתי שום קשר.

וליד טאהא: יכול צייד לעשות את מה שאמרת בלי המפעל הזה, בלי מחסן של נשק.

מופיד מרעי: אני הבנתי עכשיו את השאלה.

מופיד מרעי: יסבירו לנו מה זה היתר ציד.

מופיד מרעי: היתר ציד מוגבל, לא נותנים - - -

וליד טאהא: ברור.

וליד טאהא: כל דבר מוגבל.

וליד טאהא: גם על הכביש אתה מוגבל.

וליד טאהא: אתה עומד באדום, אתה מתכונן בצהוב, אתה נוסע בירוק.

וליד טאהא: תמיד יש את הסדר הזה בחיים.

וליד טאהא: לרחוב אנחנו לא יכולים לצאת בלי בגדים.

וליד טאהא: לכאורה, אתה עושה מה שבא לך אבל לא, אתה לא עושה מה שבא לך.

מופיד מרעי: מגבלות על מגבלות על מגבלות.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת מופיד מרעי.

וליד טאהא: חבר הכנסת מוסי רז.

מוסי רז: אדוני יושב-הראש, ראשית, אני לא אוהב את הביטוי הזה מפעל ראוי.

וליד טאהא: לא שמעת את ההערות שלי על זה.

מוסי רז: סליחה, איחרתי.

וליד טאהא: שאלתי אם אפשר לכנות מפעל ראוי, נגיד מפעל שמייצר מלפפון.

וליד טאהא: למה דווקא בהקשר הזה של הנשק?

מוסי רז: כל העניין הזה של היתרי ציד, ראשית, חבר הכנסת מרעי אומר שהוא מכיר.

מוסי רז: אני לא מספיק מכיר, אני אומר מראש.

וליד טאהא: אתה אוהב טבע, אני יודע.

מוסי רז: אני אוהב, אבל יש לי בעיקר שאלות.

מוסי רז: ראשית, האם ניתן לטפל במינים פולשים גם בדרכים אחרות?

מוסי רז: מצד אחד אנחנו מדברים על זה, מצד שני אנחנו לא מקדמים את החוק למניעת הרעלות.

מוסי רז: גם לזה צריך לשים לב.

וליד טאהא: מקדמים אבל יש שם תקלה ספציפית שצריך לפתור אותה.

מוסי רז: אבל התקלה הספציפית לא נפתרת, אז אנחנו לא מקדמים.

מוסי רז: אני מוכן להצעות פשרה בנוגע להצעה.

וליד טאהא: למרות שאין שם אידיאולוגיה.

וליד טאהא: אפשר לעשות את זה מהר, אתה אומר.

מוסי רז: אני לא יודע מה זה אידיאולוגיה.

מוסי רז: שמירה על החי, שמירה על בני אדם.

וליד טאהא: לא, על המחלוקת הספציפית התכוונתי.

מוסי רז: יש גם הבדלי עקרונות, אבל לעניין הזה צריך גם לראות מדוע יש בכלל מינים פולשים שצריך לתת היתרי ציד.

מוסי רז: האם כשאנחנו מתכננים ובונים, אנחנו מתייחסים בכלל לסוגיה הזו?

מוסי רז: יכול להיות שצריך לשנות את כל החוק בהקשר של הדברים האלה.

מוסי רז: לאחרונה נכנס אליי הביתה לדשא, תן דווקא נחמד.

מוסי רז: אני יודע למה הוא מתקרב אליי, כי בונים מכל הכיוונים, אז לא נשאר לו מקומות.

מוסי רז: האם כשאנחנו מאשרים תכנון ובניה, אנחנו נוגעים בנושאים האלה?

מוסי רז: אולי אנחנו צריכים שלעמותות ששומרות על בעלי חיים, לא קובע איזה עמותה כרגע, נציג במועצות לתכנון ובניה ושלא נגיע למצבים האלה בכלל.

מוסי רז: יש לי עוד שאלות.

וליד טאהא: אין קשר לתכנון ובניה.

מוסי רז: יש קשר הדוק.

מוסי רז: מזבלות.

וליד טאהא: לא, העניין הספציפי הזה כן.

וליד טאהא: אתה הולך לנושא רחב.

וליד טאהא: אנחנו בנושא הספציפי הזה.

מוסי רז: אבל גם הנושא הספציפי הזה, האם אנחנו לפחות נקבל תשובות לשאלות אחרות - - -

וליד טאהא: הלוואי ובתכנון והבניה כל הבעיה הייתה נציג של הארגונים האלה.

וליד טאהא: אני מכיר שם את הבעיות והלוואי וזו הייתה הבעיה.

מוסי רז: יש לארגוני הסביבה - - -

וליד טאהא: נתנו להם נציג בוועדה הארצית.

מוסי רז: זה חוק שאני חוקקתי בשנת 2002 לארגוני הסביבה, אבל אני אומר, אולי צריך גם - - -

וליד טאהא: נתנו, נכון לאה?

וליד טאהא: בדיון שלנו נתנו נציג בוועדה הארצית.

מוסי רז: המועצה הארצית, יש להם מ-73'.

וליד טאהא: אנחנו הוספנו.

קריאה: בחריש ובוועדות מיוחדות הוספנו נציג סביבה.

מוסי רז: כמו שאמרת, אני מבדיל בין ציד אחר.

מוסי רז: האם היו מקרים שבהם נשק כזה נגנב?

מוסי רז: האם היו מקרים שבהם היו תאונות ונפגעו אנשים במהלך הציד או לא יודע, אחרי זה בבית מפליטת כדור?

וליד טאהא: הוא יכול ללכת עם הנשק הביתה או שחייב להחזיר באותו יום?

קריאה: יכול ללכת הביתה.

מופיד מרעי: גם וגם.

וליד טאהא: לכמה זמן?

קריאה: אין הגבלה.

וליד טאהא: כמו שמשכירים רכב, יכול להשכיר נשק.

מוסי רז: כמה אנשים איבדו את חייהם כתוצאה מהדבר הזה?

וליד טאהא: מי מפקח עליהם?

וליד טאהא: איך זה נעשה?

מוסי רז: כמה אנשים איבדו את חייהם?

מוסי רז: כמה בני משפחה שלהם?

מוסי רז: כמה פעמים זה שימש לפשע, לא משנה איפה בכלל?

מוסי רז: אולי נמכר, אני לא יודע למי, לאיזה ארגון פשע?

מוסי רז: אני שואל.

מוסי רז: אני לא יודע כמה מקרים.

מוסי רז: כפי שאומר חברי, חבר הכנסת מרעי, אני לא צריך לדעת.

מוסי רז: אני באמת לא מומחה.

מוסי רז: אני לא צריך לדעת כדי לדעת שזה קורה, ואני שואל, כמה?

מוסי רז: אולי נקבל את הנתונים קודם כל לפני שאנחנו בכלל מתקדמים בדיון, כי אם לא נפגעים בני אדם - - -

וליד טאהא: ידעו שיש דיון, יכלו לשלוח נתונים אם רצו.

וליד טאהא: לא שלחו, אולי ידברו על זה כאן.

מוסי רז: בסדר, אז אי אפשר להתקדם.

וליד טאהא: כי הם ידעו שיש דיון והם הוזמנו אליו.

מוסי רז: נשק שנמצא על השולחן במערכה הראשונה, יורה במערכה השלישית ואולי גם פוגע וגם הורג בני אדם.

מוסי רז: אנחנו יודעים את זה על נשק.

מוסי רז: נשק צריך לצמצם ולא להרחיב.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: אוקיי, תודה רבה חבר הכנסת מוסי רז.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור עכשיו ולשמוע את הנציגים של המשרד לביטחון הפנים.

וליד טאהא: מי שידבר יציג את עצמו לפרוטוקול.

וליד טאהא: עלו הרבה מאוד שאלות, נאמרו הרבה מאוד דברים.

וליד טאהא: אני מניח שיש לכם את הבסיס כבר לגשת לנושא.

וליד טאהא: מעניין אותי מאוד להבין את ההקשר בין המפעל הזה לבין הטבע, מאין זה בא, למה זה חשוב לטבע, למה זו הדרך הנכונה להגן בה על הטבע?

וליד טאהא: כל השאלות שקשורות גם לטבע, כי הנשק הזה נלקח כדי שמישהו יצא לטבע.

וליד טאהא: בבקשה.

רועי הראל: בוקר טוב לכולם, אני מהמשרד לביטחון הפנים, ייעוץ משפטי, רפרנט לעניין כלי ירייה.

רועי הראל: אני אגיד בגדול, הנושא של המפעלים הראויים מוסדר בחוק כלי ירייה באופן עקרוני בסעיף 10 לחוק, ותכליתו כפי שהוא מופיע בחוק, לאפשר למפעלים שהדבר נדרש להם להגנת הרכוש והנפש של המפעל - - -

וליד טאהא: לירון, היועצת המשפטית שלנו אמרה.

וליד טאהא: אנחנו שאלנו שאלות, העלינו תהיות.

וליד טאהא: לזה אנחנו רוצים תשובות.

וליד טאהא: הרקע התיאורטי של איך זה נוצר, אנחנו כבר ידענו.

רועי הראל: כן, אז אני אומר, קודם כל הדבר מוסדר בחוק.

רועי הראל: זה לא המצאה שקמה בגוף כזה או אחר אלא זה מנגנון שמוסדר בחוק.

רועי הראל: יש לו כללים ויש לו גדרות, ולא מדובר פה באיזה מן כלי נסתר להפצת כלי נשק כאלה או אחרים.

רועי הראל: המפעל הראוי למיגור נזקי חקלאות בעצם פועל בשיתוף או ממש על פי צרכים שמעלים הגורמים הרלוונטיים לתחום נזקי החקלאות, במקרה הזה רשות הטבע והגנים שהיא נמצאת - - -

וליד טאהא: בוא תרחיב כאן.

וליד טאהא: אני שאלתי על הקשר בין הטבע, רשות הטבע והגנים לבין המפעל הזה, אז בוא כאן תרחיב את היריעה, איך זה נעשה?

רועי הראל: אני ארחיב את היריעה באותו תחום שבו זה מגיע לפתחינו ואנחנו נכנסים לתמונה.

רועי הראל: אנחנו בעצם מקבלים פנייה מרט"ג לאחר שהיא באה בדברים או קיבלה בקשה - - -

וליד טאהא: מי זה אנחנו, המשרד עצמו?

רועי הראל: המשרד לביטחון הפנים, אגף לרישוי כלי ירייה.

וליד טאהא: הוא זה שמנהל את המפעלים?

רועי הראל: אני אסביר בשני משפטים שלמים.

רועי הראל: המשרד לביטחון הפנים, אגף רישוי כלי ירייה, בעצם הוא הגוף הרגולטורי בארץ למתן רישיונות נשק לצרכים כאלה ואחרים.

רועי הראל: יש אזרחים שנושאים נשק להגנה עצמית, יש אזרחים שנושאים נשק כדי להיות מדריכי ירי.

וליד טאהא: אני מתמקד במפעל הראוי.

רועי הראל: יש גורמים, זה לא אזרחים פרטיים, זה גופים.

רועי הראל: זה יכול להיות תאגידים, רשויות, שנושאים נשק לצרכים כאלה ואחרים של הארגון שאליו הם משתייכים.

רועי הראל: אנחנו נותנים רישוי גם לארגונים כאלה.

רועי הראל: אני אעשה מטאפורה מעולם אחר, חברות שמירה למשל.

רועי הראל: זה ארגון שלא המאבטח הפרטי מקבל מאיתנו את הנשק.

רועי הראל: הארגון מקבל נשק תחת כללים, תחת בדיקות שנעשות, פיקוח ובקרה של האגף לרישוי כלי ירייה.

וליד טאהא: ואז מגיעים אליכם מהרשות להגנת הטבע.

רועי הראל: פונה אלינו רשות הטבע והגנים, לא החברה להגנת הטבע.

רועי הראל: רשות הטבע והגנים שהוא גוף ממשלתי פונה אלינו ואומר, אחרי בדיקות שעשיתי, פניות של חקלאים כאלה ואחרים, המפעל הזה או החקלאי הזה או התאגיד הזה שעוסק או צריך נשק למיגור נזקי חקלאות, אני מבקש שאתם תאשרו לו כלי ירייה לצורך מיגור נזקי חקלאות שאיתם הוא מתמודד.

רועי הראל: אנחנו בעצם מקבלים את רשימת אותו גורם בארגון שמועמד להיות זה שאחראי על כלי הנשק, זה נקרא בעל רישיון מיוחד.

רועי הראל: החוק מגדיר מתן רישיון מיוחד לאדם במפעל.

רועי הראל: אנחנו עושים בדיקות של אותו אדם, האם למשל ניתן לסמוך עליו בהיבט המסוכנות, בהיבט הכשירות הרפואית, האם המקום נמצא במקום שניתן לאשר בו כלי נשק וכאלה?

רועי הראל: אותו אדם יקבל מאיתנו רישיון למספר הכלים וסוג הכלים שרט"ג ימליצו.

רועי הראל: אנחנו לא מבינים בחקלאות ובבעלי חיים, אבל אנחנו מקבלים את הנתונים האלה מרט"ג ואנחנו יודעים למי כלי הנשק האלה הולכים.

רועי הראל: למשל, עכשיו אותו מפעל צריך שלושה-ארבעה אנשים, אנחנו מקבלים את השמות, עושים בדיקות כמו כל רישיון לכלי נשק, עושים בקרה על כלי הנשק, האם הם עברו בדיקות תקינות, האם בוצעו רענונים, מטווחים, אימונים, אחסון כלי הנשק יחד עם המשטרה, כדי להבטיח את שלום הציבור במקום שבו נמצאים כלי הנשק, כמו בכל ארגון חמוש אחר, ואנחנו גם מקבלים דיווח מרט"ג.

רועי הראל: אם למשל רט"ג, הגיע לידיה מידע שכלי נשק שימשו לצרכים אחרים או שאותו מפעל חרג מההיתר שניתן לו לשימוש בכלי הנשק, אנחנו מקבלים מהם דיווח.

מוסי רז: מה הדיווח הזה?

מוסי רז: אתה יכול להעביר אותו?

רועי הראל: אני לא מקבל דיווח בהכרח על העבירה, אבל אני מקבל מהם דיווח של לבטל את הרישיון.

מוסי רז: כמה רישיונות בוטלו?

רועי הראל: רק לאחרונה ביטלנו רישיון של ציד או אדם כזה או אחר.

מוסי רז: למה?

רועי הראל: כי רט"ג קבעו שהוא עבר עבירה לפי החוקים שלהם ולכן לא מוצדק לתת לו רישיון.

רועי הראל: הוא הפר את ההוראות של רט"ג, וגם אם הוא לא עבר עבירה פלילית במובן שהמשטרה ביטלה אותו בגלל אלימות או משהו כזה, הפר את חוקי הציד או עבר עבירת ציד, אנחנו נבטל את הרישיון בתיאום עם רט"ג.

מוסי רז: האם יש נפגעים בנפש?

רועי הראל: אני לא יודע להגיד לך.

רועי הראל: אנחנו נבדוק את האירועים החריגים שדווחו.

רועי הראל: אם נעשתה עבירה בנשק שפגעה בנפש, המשטרה תמליץ לבטל בפן המסוכנות.

מוסי רז: אם מישהו הורג מישהו אחר או פוצע מישהו אחר, ברור לי שהוא יטופל.

מוסי רז: השאלה מה המחיר של הסידור הזה?

לימור ארזני: אני רק ארחיב לגבי זה.

לימור ארזני: בעל הרישיון המיוחד כמו שרועי אמר, הוא בעל הסמכות הרי לתת את ההרשאות.

לימור ארזני: יש לו גם חובת דיווח אלינו.

לימור ארזני: כל אירוע חריג, פליטת כדור שאלת, אחסון שלא כדין, כל אירוע חריג שקשור לנשק במפעל, עם נפגעים או בלי נפגעים מדווח אלינו.

מוסי רז: אנחנו יכולים לקבל דוח כזה?

לימור ארזני: אנחנו יכולים לקבל דוח כזה - - -

וליד טאהא: אני רוצה להתמקד בחקלאות ובטבע ולהבין את ההקשר של החקלאות והמפעל, כי הנושא שלנו הוא טבע.

וליד טאהא: מעניין אותי להבין כל מה שקשור לקונספט הזה בין המפעל לבין החקלאים לבין הטבע.

לירון אדלר-מינקה: מי מקבל נניח רישיון של מפעל ראוי בנושא של נזקי חקלאות?

לירון אדלר-מינקה: מי מחזיק את הנשקים, חקלאים, רשויות מקומיות?

רועי הראל: זה תלוי מאוד בהמלצה שרט"ג מעבירה.

רועי הראל: זה יכול להיות חקלאי, זה יכול להיות חברה או מפעל חקלאי שיש לה שדות וגידולים ויש לה צורך בכלים כאלה, זה יכול להיות רשות מקומית שבשטחה נמצאים השטחים החקלאיים.

רועי הראל: אם רט"ג בחנה וראתה לנכון שהרשות המקומית, כי אם היא לוקחת אחריות או כי יש למשל ריבוי של מקרים ואז הטיפול הוא מערכתי יותר.

רועי הראל: חקלאים פרטניים, צריך להבין, הסיפור של להחזיק נשק ברישיון ארגוני הוא לא פשוט לכל אדם.

רועי הראל: יש כללים שצריך לעמוד, יש תנאים שצריך לספק.

רועי הראל: היו מקרים כאלה ואחרים שמספר חקלאים, כל אחד בפני עצמו לא היה יכול.

רועי הראל: למשל, יכול להיות שחקלאי עכשיו מנוע מלהחזיק נשק מסיבות כאלה ואחרות, סיבות רפואיות, סיבות פליליות, אבל יש לו שטחים חקלאיים שסופגים נזקים ואז רט"ג בעצם אומרים, אנחנו אפשרנו פה לארגון מסוים, או למשל חקלאי אחד שייתן שירות לחקלאי אחר.

רועי הראל: זה גם יכול להיות.

רועי הראל: לתת לאנשים האלה כלים כי אותו חקלאי לא יכול להחזיק או כי יש בעיה כזו או אחרת.

רועי הראל: למשל, שדות שלא רוצים שיהיה בהם כלי נשק כי הם קרובים לאזורים בעייתיים, אז יש ארגון במקום אחר שנותן להם שירות, ואותו חקלאי ככה בעצם מגן על שדותיו תוך שימוש באותו מורשה למיגור נזקי חקלאות.

רועי הראל: חשוב להגיד, אנחנו כגוף רישוי לכלי נשק פחות מבינים האם עכשיו הרישיון ניתן למיגור חיה כזאת או אחרת, האם זה החיה הנכונה או לא, או האם זו חיה מוגנת או לא.

רועי הראל: זה שיקולים שרט"ג שוקל ועליהם הוא מפקח גם בשטח, על נושא שמירת הטבע והחקלאות.

רועי הראל: בעצם המימוש של הרישיון המיוחד בהיבטי החקלאות והטבע מפוקח על ידי רט"ג.

רועי הראל: זה לא תחום המומחיות שלנו.

רועי הראל: תחום המומחיות שלנו הוא השימוש בנשק, הטיפול בנשק, שלום הציבור, חיי אדם, בהיבט של השימוש בנשק, וכמובן ההקפדה שהשימוש נעשה תחת ההרשאות הרלוונטיות שנתנו, למקומות מסוימים שנתנו, בכלים שנתנו.

רועי הראל: אם למשל קיבלנו דיווח מרט"ג שמורשה השתמש בנשק שלא אושר לו, אז הדיווח הזה נרשם אצלנו ואנחנו מזמנים את בעל הרישיון לשימוע, מדוע הפרת את תנאי הרישיון שניתן לך?

רועי הראל: אם זה מוצדק, אנחנו גם נבטל את הרישיון אם צריך.

לירון אדלר-מינקה: הרישיון למפעל ראוי הוא גם לנושא של החזקת הנשקים וגם לכל המורשים של אותו מפעל ראוי?

רועי הראל: כן, כולם רשומים, כולם נבדקים באופן רציף.

רועי הראל: כולם מדווחים כאילו זה אדם פרטי שמחזיק אקדח בבית להגנה עצמית.

רועי הראל: עוברים את הבדיקות.

רועי הראל: רט"ג גם מוודא שהוא עובר הכשרה על כלי הנשק הנדרש.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: טוב, אני רוצה לעבור מההיבט הפורמלי של הקשר של המשרד להיבט הכספי, הביזנס הזה.

וליד טאהא: מי יכול להביא אותנו לצד הזה?

וליד טאהא: איך זה נעשה?

וליד טאהא: מה העלויות?

וליד טאהא: מה ההבדל בין לעשות זאת לבין נגיד להשתמש בציד החוקי, ציידים שיש להם רישיון לציד?

וליד טאהא: מי מנהל את העסק הזה?

וליד טאהא: יש פה מישהו מטעם המפעלים עצמם?

עמית קרונר: כן.

וליד טאהא: יש תשובות לשאלות?

עמית קרונר: בוודאי.

וליד טאהא: אז תבוא, תשב ותיתן תשובות.

וליד טאהא: תזדהה לפרוטוקול ותיתן תשובות.

עמית קרונר: אני ממלא מקום במפעל ראוי בניר דוד.

וליד טאהא: ממלא מקום היו"ר?

עמית קרונר: של בעל הרישיון המיוחד.

עמית קרונר: יש סגן.

עמית קרונר: חייב להיות סגן.

וליד טאהא: זאת אומרת המפעל הזה באמצעות הרישיון שיש למישהו, מוקם.

עמית קרונר: כן.

עמית קרונר: יש לנו רישיון.

עמית קרונר: מגיעים אלינו גם חקלאים, גם אנשים מטעם החקלאים.

וליד טאהא: חקלאים פרטיים.

עמית קרונר: כן.

עמית קרונר: גם אנשים מטעמם, שמבקשים.

עמית קרונר: הכול עובר דרך רט"ג.

וליד טאהא: מה זאת אומרת אנשים מטעמם?

וליד טאהא: אני חקלאי, שלחתי את לירון.

עמית קרונר: תראה, אני מקבל בעצם בקשה להיכנס למפעל ראוי, לפי הצורך.

עמית קרונר: הבקשה הזאת עוברת דרך רט"ג.

עמית קרונר: אני צריך לשלוח בעצם את הבן אדם, לבקש מרט"ג אישור אם בכלל להתחיל לשלוח אותו לתהליך.

וליד טאהא: זאת אומרת הגיע אליך חקלאי, אתה שולח אותו לרט"ג כדי לקבל אישור?

עמית קרונר: בטח, כן.

וליד טאהא: הפרוצדורה, הוא קודם כל יגיע אליך ואז יקבל ממך פתק, עם הפתק ילך לרט"ג?

עמית קרונר: כן.

עמית קרונר: אני אמור להגיש את הבן אדם דבר ראשון לרט"ג, לבקש מי זה הבן אדם, אם אתם צריכים אותו, יש איזשהו צורך אמיתי?

עמית קרונר: אני שולח את זה למחוז.

עמית קרונר: זה עובר מהמחוז לעוד אישורים.

עמית קרונר: זה לא תהליך שלוקח שנייה, זה תהליך שלוקח זמן.

עמית קרונר: אני גם עצמי באופן אישי תמיד מברר.

עמית קרונר: אני לא שולח סתם בקשות.

וליד טאהא: עכשיו לגבי העלויות.

וליד טאהא: מגיע אליך אדם, אומר לך, אני חקלאי, יש לי 38 דונמים.

וליד טאהא: יש לי בעיה עם X חיה.

וליד טאהא: אתה עושה לו חישוב, אתה אומר לו, זה פלוס, זה מינוס, הסכום ייצא ככה?

עמית קרונר: לא.

עמית קרונר: אני בסך הכול חברה פרטית ואני צריך להתפרנס.

עמית קרונר: זה עבודה.

וליד טאהא: עבור שכירת כלי הנשק עצמו?

עמית קרונר: עבור שירות - - -

וליד טאהא: זאת אומרת, אם הוא ביקש שלושה, ארבעה, חמישה כלי נשק, עבור כל אחד מהם יש עלות?

עמית קרונר: אני לוקח את המחיר של העבודה שלי, של העלות שלי.

וליד טאהא: מי משלם, החקלאי הפרטי?

עמית קרונר: כן, החקלאי משלם.

עמית קרונר: לפעמים זה רשות.

עמית קרונר: לדוגמה, מועצה שיש מישהו מטעמה שצריך.

עמית קרונר: הגוף שמשלם הוא משלם בעבור השירות.

עמית קרונר: זה חברה פרטית.

עמית קרונר: לפעמים יש התארגנויות.

וליד טאהא: זאת אומרת, העלות של הדבר הזה נופלת על החקלאי הפרטי.

עמית קרונר: כן, או חקלאי פרטי או שצריך את השירות.

וליד טאהא: רט"ג מבקש את השירות?

עמית קרונר: כן, רט"ג לפעמים פונה.

וליד טאהא: זאת אומרת, אתה מקבל תשלום מהגוף הזה שקוראים לו רט"ג.

עמית קרונר: לא.

עמית קרונר: חד משמעית לא.

וליד טאהא: אלא?

עמית קרונר: לא, אני מקבל תשלום מהחקלאי או מהבן אדם שמבקש ממני את השירות.

עמית קרונר: אני מקבל את האישורים שלי מרט"ג ולפעמים גם רט"ג פונים אלינו אם צריך.

עמית קרונר: אני גובה בעצם את התשלום על השירות שאני נותן.

עמית קרונר: זה הרבה עבודה, זה לא משהו שאני יושב בבית.

וליד טאהא: לא, אני לא בא בטענות אליך על זה.

וליד טאהא: לטובתך אני אומר שעד עכשיו לא הבנתי.

עמית קרונר: לפעמים יש התארגנויות של כמה חקלאים ביחד כמו של ידידי משה בכר, שזה בעצם מפעל ראוי של הדייגים לדוגמה, שהרבה חקלאים התאגדו ביחד, הקימו מפעל ראוי והם מחזיקים אותו.

עמית קרונר: יש כאלה של מועצות שבעצם נותנות שירות.

וליד טאהא: כמה מפעלים כאלה יש שקשורים לחקלאות?

עמית קרונר: אני לא יודע בדיוק את המספר.

לימור ארזני: 13.

וליד טאהא: איפה זה ממוקם, במרכז הארץ-צפונה?

לימור ארזני: בכל הארץ.

לירון אדלר-מינקה: זה משהו של הרבה שנים, המפעלים הראויים לחקלאות?

לירון אדלר-מינקה: כי הסעיף עצמו כמו שהוא מנוסח, הוא יותר נראה שמדבר כמו באמת שמירה ודברים כאלה.

וליד טאהא: מתי התחילו לעשות שימוש בדבר הזה לצורך חקלאות?

וליד טאהא: השאלה שלי ושל לירון.

רועי הראל: אני יכול לבדוק את ההיסטוריה, מתי, אבל הסעיף שדיברת על שמירה והגנה, יש לנו סעיף נפרד להגנת יישובים.

רועי הראל: זה סעיף אחר בחוק.

וליד טאהא: אבל פה הנושא הוא אחר לגמרי.

לירון אדלר-מינקה: אנחנו לא מדברים על הגנת יישובים.

וליד טאהא: פה הנושא הוא משהו חקלאי, ביזנס שמישהו בא - - -

רועי הראל: חוק כלי ירייה הוא חוק קצת מיושן.

רועי הראל: הוא מתעדכן עם השנים.

רועי הראל: אנחנו עובדים לעדכן אותו.

רועי הראל: סעיף המפעלים, בעצם כמו שהיו בעבר יש גם היום, יישובים שמסיבות כאלה ואחרות נדרשים להגנה על תושביהם ועל התחבורה ליישוב.

רועי הראל: יש מפעלים - - - להגנה על עובדיהם, על התחבורה אליהם ועל הרכוש שלהם, בין אם זה מסיבות שפעם זה היה קרוב לגבול והיו שם פלישות או הצתות או לא יודע מה.

רועי הראל: גם היום יש מפעלים והמפעל חקלאי, השדות שלו והציוד שלו.

רועי הראל: זה יכול להיות שדות לגידולים חקלאיים, זה יכול להיות רשתות וציוד הגנה שניזוק ממזיקים.

וליד טאהא: אוקיי, זה אפשר להבין ואפשר להבין את הקשר של המשרד לביטחון הפנים.

וליד טאהא: אני שואל על הקשר בין רט"ג, חקלאי לבין הנשק הזה.

וליד טאהא: מה אתה מספר דבר שאפשר להבין אותו?

וליד טאהא: הקטע הזה, עדיין אף אחד לא ענה לי עליו.

וליד טאהא: רט"ג, אפשר להבין הקשר בין העבודה שלכם לבין מפעלי הנשק האלה?

וליד טאהא: מישהו יכול לענות?

יתיר שמיר: אני אפתח, תודה כבוד היושב-ראש.

יתיר שמיר: אני מנהל חטיבת אכיפה ברשות הטבע והגנים.

יתיר שמיר: רק לפני שאני פותח בדברים, אני אגיד שעד אתמול לא היה ברורה לנו מהות הדיון ולכן הגענו לא לגמרי מוכנים.

יתיר שמיר: התבקשנו גם על ידי לשכת השרה לקיים דיון פנימי אצלנו, כך נעשה, כדי לדון בדברים עוד פעם.

יתיר שמיר: מייד אני אתן לשי התובע שלנו לענות על השאלה הספציפית.

יתיר שמיר: אני אגיד בגדול מה המנגנון ואיך הוא עובד.

יתיר שמיר: יש שלושה מנגנוני ציד.

יתיר שמיר: יש ציד במסגרת עונת הציד.

יתיר שמיר: זה רק ציידים עושים.

יתיר שמיר: יש ציד במסגרת היתרים כלליים שאנחנו מנפיקים למספר רב של מינים, שזה גם כן רק ציידים עושים, ויש היתרים מיוחדים שאנחנו מנפיקים לצורך טיפול ספציפי בנזקי חקלאות, וזה ניתן גם למפעלים ראויים וגם לציידים, כשרוב הפעילויות נעשות על ידי ציידים על פי הנתונים שנמצאים אצלנו.

יתיר שמיר: זה המנגנון.

יתיר שמיר: נאמר פה על איך אנחנו מרשים את המורשים האלה ביחד עם המשרד לביטחון פנים.

יתיר שמיר: כאשר אנחנו מזהים נזק ויש פנייה מהחקלאי שצריך לטפל בנזק הזה, אז מונפק ההיתר שאתה מדבר עליו.

יתיר שמיר: אנחנו לא עוסקים בעניין הכלכלי.

יתיר שמיר: זה בין החקלאי לבין הגורם המטפל.

יתיר שמיר: אגב, יש גם ציידים שגובים כסף על עצם זה שהם באים לטפל בנזקי חקלאות, כך שגם ציידים עושים את זה.

יתיר שמיר: אני לא אומר את זה כביקורת.

יתיר שמיר: אלה הן העובדות.

יתיר שמיר: זה בגדול על המערך כולו.

יתיר שמיר: שי.

שי פרץ: אני מהלשכה המשפטית, רשות הטבע והגנים.

שי פרץ: קודם כל אני רוצה לענות על השאלה, אדוני, שהתחלת בפתיחת הדברים.

שי פרץ: לא כל אדם יכול לקבל היתר צידה.

שי פרץ: זה לא שאדם יכול לבוא, לקחת נשק וליטול.

שי פרץ: יש הגדרות מאוד מפורשות של המחוקק משנה בהקשר הזה של היתר צידה לירי וצריך לעמוד במספר תנאים, אחד מהם זה שהוא יהיה בגיל 21, שהוא יהיה אזרח או תושב קבע בישראל, שלא נפתחה בעניינו חקירה פלילית, שהוא לא קיבל הודעת תשלום קנס על עבירה ולא נפתחה חקירה נגדו.

שי פרץ: בנוסף לעניין הירי, אדוני שאל לגבי הקשר למפעל הראוי, והנה הקשר למפעל הראוי, שסעיף 7(א)(5) מפנה לעניין שמורשה במפעל ראוי שכזה יכול לקבל היתר צידה, ומפנה לסעיף של 10(ג), אותו סעיף של חוק ירייה שמסדיר את כל הפעילות של המפעל הראוי בהקשר הזה, ואותו אחד צריך להיות בעל רישיון מיוחד שמחזיק ברישיון למטרות הקבועות בסעיף 3 לחוק, שסעיף 3 לחוק זה מיגור נזקי חקלאות.

שי פרץ: בנוסף, אותו אדם גם צריך לעבור הכשרה, צריך לעבור מבחן ציד, כלומר זה לא כל אדם אלא האדם שעומד בדרישות האלה של המחוקק משנה, דרישות מאוד קפדניות, וממילא הוא גם צריך להיות מורשה במפעל ראוי, מפעל כזה שאחת התכליות שלו הוא גם למיגור נזקי חקלאות.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: רט"ג עושים את החישוב בין הדבר הזה לבין הציד המורשה?

וליד טאהא: איפה הציידים המורשים, הציידים עם רישיונות שיוצאים לטבע בדרך כלל, נמצאים בנוסחה?

יתיר שמיר: כפי שאמרתי מקודם, מרב הציד נעשה על ידי הציידים המורשים.

יתיר שמיר: מיעוטו נעשה על ידי מפעלים ראויים, וכשמדובר בהיתרים מיוחדים, אנחנו מפנים את זה לחקלאי מאחר ואנחנו - - -

וליד טאהא: אני מבין שמיעוטו קשור לנזק ספציפי שנגרם לחקלאי והוא פונה כדי שמישהו יטפל לו בזה.

יתיר שמיר: נכון.

וליד טאהא: אין הרחבה לנעשה, נכון?

וליד טאהא: זה הקטע.

יתיר שמיר: לא הבנתי את שאלתך, היושב-ראש.

וליד טאהא: זאת אומרת, חקלאי נפגע מאיזשהו דבר, מגיע אליכם כדי לקבל את האישור שמישהו יבוא, יטפל לו בפוגע הספציפי הזה.

יתיר שמיר: אני אענה פעמיים.

יתיר שמיר: פעם אחת, יש היתר כללי על מינים שאנחנו יודעים שהם מרבים לייצר נזקים.

וליד טאהא: זה כללי?

יתיר שמיר: זה כללי.

יתיר שמיר: זה רק ציידים יכולים לעשות.

יתיר שמיר: אם חקלאי עכשיו סובל מנזק, לשם דוגמה מחזירי בר, ועל חזירי בר יש היתר כללי, הוא יכול לפנות, הוא לא צריך אותנו בכלל.

יתיר שמיר: הוא יכול לפנות רק לצייד, לא למפעל ראוי, ולבקש ממנו שיבוא ויטפל.

וליד טאהא: המפעל הראוי לא בעניין הזה.

יתיר שמיר: לא בעניין הזה.

יתיר שמיר: בהיתר מיוחד החקלאי בדרך כלל יפנה אלינו, יגיע פקח, יבחן שאכן יש נזק ואנחנו מזהים את הנזק כמו החקלאי, ואז יבחר החקלאי האם הוא רוצה לזמן מפעל ראוי או האם הוא רוצה לזמן צייד לעניין הזה, ובהתאם לזה יונפק ההיתר או לצייד או למפעל ראוי.

לירון אדלר-מינקה: ההיתר צידה הוא לא לחקלאי.

לירון אדלר-מינקה: ההיתר צידה המיוחד הוא למי שהולך לבצע את הצידה.

יתיר שמיר: אמת, או לצייד או למורשה במפעל ראוי.

וליד טאהא: החקלאי מקבל את השירות של אלה.

יתיר שמיר: בדיוק.

וליד טאהא: חבר הכנסת אלון טל, בבקשה.

אלון טל: אתם יושבים פה ומדברים על ציד ודילול מינים מתפרצים.

אלון טל: מידי שנה חתולים הורגות כ-4 מיליארד ציפורים בעולם ואנחנו יודעים שבשמורות טבע - - -

וליד טאהא: כמה בישראל, אלון?

אלון טל: הם עשו מחקר, אדוני היושב-ראש, שפשוט שמו מצלמות על הראש של חתולים ביתיים.

אלון טל: גילו שחתולים אוהבים להרוג בשביל הכיף.

וליד טאהא: זה דומה לבני אדם.

אלון טל: וזאת בעיה אמיתית לאור מספר החתולים שמסתובבים בארץ, אז אני שואל האם יש לכם איזושהי מדיניות בקשר לזה?

אלון טל: זה לא קשור לנזקים חקלאיים.

וליד טאהא: רק הדלפה קטנה, לאה מנהלת הוועדה מתה על חתולים.

אלון טל: גם אני אוהב חתולים.

וליד טאהא: ואני לא יכול להיות בטוח שהחתולים שלה לא עשו נזק לציפורים.

אלון טל: בטוח שהם עשו.

יתיר שמיר: אני אענה לחבר הכנסת.

יתיר שמיר: זה לא הדיון אבל לעניין הכלבים והחתולים דעתנו שהם מייצרים נזק גדול מאוד לטבע ואנחנו משיקולי מנסים לטפל בזה.

יתיר שמיר: אגב, אנחנו יודעים את בעיית החתולים שהיא לא פתורה.

יתיר שמיר: בנושא כלבים, זה לא רק שזה מסוכן לטבע, זה מסוכן גם לאדם.

יתיר שמיר: מחלת הכלבת, התבקשתי על ידי מנהל השירותים הווטרינרים להגיד את זה.

יתיר שמיר: אנחנו עסקנו לא מעט בעניין הזה מאחר והייתה התפרצות של מחלת כלבת שנבעה בעיקר מכלבים ותנים משוטטים, ואנחנו הפעלנו מפעלים ראויים בעניין הזה כדי להתמודד עם תופעה שהיא בהווייתה בעיה בריאותית לציבור, לא רק שיקולי שמירת טבע, אבל זה קצת מרחיב את הדיון ופותח אותו למקומות אחרים.

וליד טאהא: אנחנו מדברים פה על שימוש בנשק, חבר הכנסת אלון, לא בהנאה לרצוח באמצעים קונבנציונליים.

וליד טאהא: פה יש שימוש לא קונבנציונלי בכלי נשק.

אלון טל: הבנתי, אוקיי.

אלון טל: טוב, תודה רבה, סליחה, סוגר סוגריים.

וליד טאהא: תודה, חבר הכנסת אלון טל.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לזום, לעמותה לציד חוקי וסיוע לחקלאות ולסביבה, עו"ד תמים עבד אלחלים, יועץ משפטי.

וליד טאהא: שמעת את הדיון?

וליד טאהא: עקבת אחרי הנאמר?

תמים עבד אלחלים: עקבתי.

תמים עבד אלחלים: היה מאוד מעניין.

תמים עבד אלחלים: אני לא רוצה להפוך את זה לדיון משפטי אבל אני כן ארצה להתייחס בשתי מילים לסעיף 10 לחוק כלי ירייה שגם נציגי המשרד לביטחון פנים וגם נציגי רט"ג התייחסו אליו.

וליד טאהא: אני דווקא רציתי להשכיל ממך על הקשר בין חקלאות, סביבה, טבע וציד חוקי, כי זה מה שמעניין אותי בסוגיה הזו.

תמים עבד אלחלים: אני אתייחס לזה, אדוני, אבל אני חושב שיש כאן איזושהי נקודה שגם אולי תעניין את חברי הכנסת, כי כל מה שנציגי רט"ג וגם נציגי המשרד לביטחון הפנים ניסו להצדיק את מתן הרישיון למפעל ראוי, הפנו לאותו סעיף 10 אבל אם אנחנו נסתכל על סעיף 10, אנחנו נראה שהוא מתייחס למתן היתר למפעל כדי להגן על עובדיו או על עצמו, לכן אם נניח יש חקלאי שיש לו מאות דונמים, אז אפשר להגדיר אותו כמפעל שמגן על האדמות שלו.

תמים עבד אלחלים: אם יש קיבוץ למשל שיש לו גם כן מאות דונמים או אלפי דונמים, אז אפשר להגדיר אותו כמפעל שמגן על עצמו.

וליד טאהא: אוקיי, על כן שאלתי את השאלה.

וליד טאהא: אמרתי שאני מבין את הקטע של ישוב, של מפעל.

וליד טאהא: מה הקשר לחקלאי?

תמים עבד אלחלים: השימוש שנעשה שנותנים אישור או רישיון של מפעל ראוי לחברה פרטית כמו שהנציג של רט"ג אמר, שהוא לא חקלאי והוא לא קיבוץ, אז הוא לא עונה על ההגדרה.

וליד טאהא: עו"ד תמים, היות ואתה מהעמותה לציד חוקי ומייצג עמותה לציד חוקי, איפה הבעיה שלכם עם הדבר הזה?

וליד טאהא: לי יכולות להיות בעיות אחרות, אבל אתם באופן ספציפי כמי שמייצג ציד חוקי, ציידים שאוהבים את הטבע, יוצאים לטבע, משתמשים בדבר הזה באופן שוטף.

וליד טאהא: איפה הבעיה שלכם עם הדבר הזה?

תמים עבד אלחלים: היום בישראל יש כ-1,700 ציידים.

תמים עבד אלחלים: כדי שאדם יהיה צייד הוא צריך לעבור שורה של תנאים, ללמוד, לעבור מבחן ציד, לקבל רישיון ציד והרישיון הזה מתחדש מידי שנה.

תמים עבד אלחלים: התופעה הזו שנקראת מפעלים ראויים, לצערי הרב הפכה להיות מפעלים לרצח המוני של בעלי חיים.

תמים עבד אלחלים: ההיתרים המיוחדים שניתנים, עד עכשיו לא שמענו את הנתונים.

תמים עבד אלחלים: ההערכה שלנו שמדובר במאות אלפי היתרים ולכן יש אנשים שמתפרנסים מזה.

תמים עבד אלחלים: יש אנשים שגם נאמר שזאת פרנסה ומקבלים כסף מהעניין הזה.

תמים עבד אלחלים: התופעה הזו של מפעלים ראויים הפכה להיות מנגנון רצח המוני של בעלי חיים, בהרבה מאוד מקרים ללא הצדקה.

תמים עבד אלחלים: המשוואה מאוד פשוטה.

תמים עבד אלחלים: ככל שאתה כמפעל ראוי פרטי הורג יותר בעלי חיים, אתה מרוויח יותר ולכן יש אינטרס להרוג כמה שיותר בעלי חיים.

תמים עבד אלחלים: לזה אנחנו מתנגדים.

תמים עבד אלחלים: כמו שנאמר כאן, ציידים פועלים במסגרת כללים מאוד נוקשים.

תמים עבד אלחלים: יש עונת ציד שמוגדרת ויש מינים מאוד מצומצמים שמותר לצוד, ולא רק שמותר לצוד רק מינים ספציפיים ומוגדרים, אלא גם בהרבה מאוד מקרים יש מגבלה על מספר הפריטים של אותו מין שמותר לצוד בכל יום או בכל עונה, וכאשר מרגישים שיש איזושהי ירידה במספר מינים מסוימים, אז גם מקפיאים את זה.

תמים עבד אלחלים: התחושה שלנו וגם הנתונים שיש בידנו מראים שכל הנושא הזה של מפעלים ראויים הוא מופקר לחלוטין והוא מונע משיקולים זרים של בצע כסף.

וליד טאהא: הם לא מסתירים את הקטע של הכסף ואומרים, אנחנו נותנים את זה תמורת כסף.

וליד טאהא: אני מנסה להבין, בתקופות שיש איסור על ציד לציידים המורשים, העסק הזה יכול לעבוד עדיין?

תמים עבד אלחלים: מה הכוונה, אדוני?

וליד טאהא: בתקופה שאסור לכם, אתם הציידים המורשים, לצאת לטבע ולצוד ולהשתמש בנשק שלכם, אלה המפעלים יכולים עדיין לספק את הנשק ולתפקד כאילו אין שום בעיה?

תמים עבד אלחלים: הם עובדים 365 ימים בשנה.

תמים עבד אלחלים: עונת הצייד היא מה-1 בספטמבר עד ה-31 בינואר, אבל המפעלים הראויים פועלים כל השנה.

וליד טאהא: עוד שאלה.

וליד טאהא: אתה מבין את האיזון שרט"ג מבקשים לעשות בטבע?

וליד טאהא: אם הם מרגישים שיש סוג אחד שמזיק לטבע, הם רוצים לדלל אותו.

וליד טאהא: אתם מבינים גם את ההיגיון שלהם בעניין?

תמים עבד אלחלים: אפשר להבין, אדוני, את ההיגיון הזה.

תמים עבד אלחלים: בדיוק לשם כך כל המנגנון של הציד החוקי קיים.

וליד טאהא: אתה אומר, אפשר לעשות את זה באמצעות הציד החוקי, לא צריך את המפעלים האלה.

תמים עבד אלחלים: נכון.

תמים עבד אלחלים: אני גם לא יכולתי לשלוח את זה, אבל בחודש מאי 2018 התקיימה ישיבה בין הציידים לבין מנכ"ל רט"ג לשעבר, שאול גולדשטיין, ואחד הסיכומים שם היו בעניין המפעלים הראויים, שרט"ג לא תנפיק יותר אישורים למפעלים ראויים פרטיים ותשים דגש על הציידים כדי להתמודד עם הבעיה הזו של - - -

וליד טאהא: זה יושם?

תמים עבד אלחלים: לא אדוני, להיפך.

תמים עבד אלחלים: ההתנהלות היא הפוכה.

וליד טאהא: טוב, אבל לפחות השגתם חתימה.

וליד טאהא: זה גם משהו.

וליד טאהא: עו"ד תמים, אני רוצה להודות לך בשלב הזה ולעבור לציידים למען הטבע.

וליד טאהא: אז שהתחלתי את הדיון, כל הזמן אמרתי טבע, חקלאות.

וליד טאהא: רוצה להבין את הקונספט הזה, אז ציידים למען הטבע, עו"ד סעיד חדאד.

סעיד חדאד: שלום לכולם, אני פה נמצא על תקן של נציג - - -

וליד טאהא: יועץ משפטי.

וליד טאהא: בבקשה.

סעיד חדאד: של ציידים למען הטבע.

סעיד חדאד: אני במשך השנים ליוויתי ארגון ציידים.

סעיד חדאד: אני מלווה את התחום הזה מאז שנת 2001 אבל אני מכיר את הציידים בהיותי ילד שגדל במשפחת ציידים וכך אני יכול להתייחס לכל הנקודות האלה.

סעיד חדאד: כיום אני גם מייצג מפעלים ראויים, כך שאני יכול להתייחס לשתי הנקודות ולהסביר אותן.

וליד טאהא: אתה גם את הציידים וגם את המפעלים הראויים.

וליד טאהא: אתה עובד על שניהם, אתה אומר.

סעיד חדאד: תיכף אני אסביר למה האחד משלים את השני ולא מה שמנסים לטעון, ואני הראשון שהעליתי את הטענה כנגד המפעל הראוי, ועם השנים אתה לומד שהדברים הם לא בדיוק.

סעיד חדאד: תיכף אני אסביר.

סעיד חדאד: העליתי את הטענה בשנת 2009 במסגרת עתירה שהוגשה לבג"ץ.

סעיד חדאד: בשנת 1998 היה בערך 6,000 ציידים בישראל, אלא שמאז שנת 1997 הפסיקו להנפיק רישיונות צייד.

וליד טאהא: מי הפסיקו?

סעיד חדאד: המשרד להגנת הסביבה.

וליד טאהא: המשרד הפסיק להנפיק רישיונות ציד.

סעיד חדאד: הפסיקו לאפשר.

וליד טאהא: התחילו להקשות.

סעיד חדאד: במשך השנים ירד מספר הציידים באופן ברור, השטחים החקלאיים הצטמצמו, המדינה גדלה.

סעיד חדאד: דוחק של חיות, יש יותר נזקים, יש צורך לתת מענה.

סעיד חדאד: מצד שני אנחנו אנשים, רוצים לקבל רישיונות צייד, עד שבשנת 2017 הוסיפו עוד 300 ציידים כל שלוש שנים, משהו שנקבע בהחלטה של המנכ"ל.

וליד טאהא: אבל בפועל היום יש 1,600 ציידים.

סעיד חדאד: יש ירידה.

סעיד חדאד: בשנת 2021 היה 2,200 ציידים.

סעיד חדאד: היום יש כ-500 ציידים חדשים ועוד משהו כמו - - -

וליד טאהא: מישהו יכול תוך כדי להביא לנו את הנתון של המשרד, כמה ציידים רשומים היום?

יתיר שמיר: יש כ-2,300 ציידים רשומים.

סעיד חדאד: הציידים צדים חיות ציד שהן בדרך כלל עופות.

סעיד חדאד: החוק מגדיר מה זה חיות ציד.

סעיד חדאד: צייד ראשי לצאת בעונת הצייד לצוד מה שבא לו.

וליד טאהא: ולהימנע מלצוד דברים שהם אוסרים.

סעיד חדאד: בדיוק.

סעיד חדאד: החוק גם קובע מה הן החיות שאסור לצוד, שהן מוגדרות חיות בר מוגנות.

סעיד חדאד: בין חיות הבר המוגנות יש את החזירים שלציידים יש גם היתר כללי לצוד אותם בכל שנה.

וליד טאהא: לאורך השנה?

סעיד חדאד: לאורך השנה.

סעיד חדאד: זה כבר היתר כללי שקיים שנות דור ומותר לציידים לצאת.

סעיד חדאד: היה ניסיון במשך השנים להיעזר בציידים כדי לפתור בעיות של חיות מתפרצות שגורמות נזקים לאדם ולחיות, והדבר הזה לא צלח.

וליד טאהא: למה לא צלח?

וליד טאהא: המספרים של התופעה הם יותר גדולים מהציידים?

סעיד חדאד: העלות של הטיפול בחיות שלא מביאות למעשה את הבשר של הצידה לצייד, הן כאלה גדולות שבסוף הצייד, אין לו רצון, אין לו חשק לצאת.

סעיד חדאד: ניסינו במהלך השנים ליצור מעין - - -

וליד טאהא: מי זה ניסינו?

סעיד חדאד: ניסינו ארגון הציידים בשנת 2011.

סעיד חדאד: הייתה לנו בעיה עם המפעל הראוי.

סעיד חדאד: ניסינו לקדם מהלך שהציידים בתמורה להיתר שהם מקבלים, גם יתנו תרומה חברתית.

וליד טאהא: אדוני, למה בעיה עם המפעל הראוי?

וליד טאהא: הבעיה עם מי שנותן את האישור.

וליד טאהא: למה עם המפעל הראוי?

סעיד חדאד: אני אסביר.

וליד טאהא: למה לא לפנות ישירות למי שצריך לפנות אליו?

וליד טאהא: הרי הם, אם לא נותנים אישור, הוא לא יכול לתת את הנשק.

וליד טאהא: זה מה שהבנתי.

סעיד חדאד: הנשק של הצייד הוא נשק פרטי.

סעיד חדאד: הנשק של המפעל הראוי זה נשק ארגוני.

סעיד חדאד: מה שקרה, שכדי לספק את הצרכים של החקלאים, של התרבות נזקים, היה צורך לבנות מנגנון.

סעיד חדאד: אני אסביר את זה עכשיו מנקודת המבט של עורך דין שמתעסק בתחום של רישוי כלי ירייה.

סעיד חדאד: המדינה, בגלל כל הלחצים של לא לתת נשק בידי הציבור, עברה ממשטר של רישוי פרטי למשטר של רישוי ארגוני.

סעיד חדאד: מה המשמעות של מעבר מרישוי פרטי לרישוי ארגוני?

סעיד חדאד: מבחינה סטטיסטית, בסוף השנה אנחנו רואים שמספר כלי הירייה בידי הציבור הוא יורד, כאשר בפועל ברגע שמעניקים רישיונות לגופים, המספר יכול לעלות, למה?

סעיד חדאד: כי מתחילים לחלק את הנשקים לחברות שמירה, לכיתות כוננות ודברים כאלה, כך שבפועל זה מעין הסוואה כזאת לצורך הסטטיסטיקה כדי להרגיע את הציבור.

סעיד חדאד: מבחינת המפעל הראוי למיגור נזקי חקלאות, אני רוצה להסתכל מנקודת המיקרו לא מנקודת המקרו.

סעיד חדאד: יושבים פה נציגים של מפעלים ראויים ויש גם חקלאים.

סעיד חדאד: למשל אני אביא דוגמה, חקלאים בעלי בריכות דגים.

סעיד חדאד: בעלי בריכות דגים זקוקים למגר את התופעה של השקנאים שפולשים וגורמים להם נזקים כבדים מבחינת המדגה.

סעיד חדאד: מה המשמעות?

סעיד חדאד: צריך שיבואו מישהו, ינסה לגרש את אותם שקנאים.

סעיד חדאד: כדי לבצע את הפעולה הזו, מאחר ומדובר בשקנאי שהוא חיית בר מוגנת, אי אפשר לבצע את הפעולה בלי היתר של רשות הטבע והגנים.

סעיד חדאד: צייד, כדי שיבוא ויבצע את הפעולה, זה לא משתלם לו כי הוא צריך לירות באוויר, לבזבז תחמושת.

סעיד חדאד: הוא צריך קודם כל אישור מרשות הטבע והגנים.

סעיד חדאד: צייד שעיקר עיסוקו לא בציד אלא הציד הוא תחביב, מבחינתו עיסוק אינסידנטלי, אז הוא לא יבוא ויעשה את העבודה הזו אלא אם כן החקלאי ישלם לו, אבל לא כל הציידים רוצים לעשות את הפעולה הזו, אז יש את המפעל הראוי.

סעיד חדאד: הולך אותו חקלאי לאותו מפעל ראוי החולש על האזור שלו, פונה אליו ואומר לו, או שתיתן לי רובה, אבל חקלאי עובד כל היום במדגה.

סעיד חדאד: הוא לא יכול גם לטפל במדגה וגם - - -

וליד טאהא: בוא תגיע לטענה המרכזית שלך.

סעיד חדאד: חקלאים פונים למפעל ראויים כדי שיספקו להם שירות.

וליד טאהא: אחרי שיקבלו את האישור של רט"ג.

סעיד חדאד: הוא צריך קודם כל לעבור את הבדיקות של המשרד לביטחון הפנים כדי לקבל אישור להחזיק בנשק.

סעיד חדאד: הוא לא יכול להוציא נשק מהמפעל ראוי אלא אם כן יש לו ביד, הוא קיבל כבר מהפקח שבא ובדק ומצא שיש נזק.

סעיד חדאד: הוא צריך לקבל אישור לפגיעה או לגירוש של חיית בר ואז הוא יכול לצאת.

סעיד חדאד: הוא יוצא.

סעיד חדאד: יש ממשק משולש כזה.

סעיד חדאד: הוא צריך לעבוד מול רט"ג.

סעיד חדאד: כל פעולה שלו הוא חייב לדווח אותה בדיוק כמו צייד.

סעיד חדאד: הוא לא שונה.

וליד טאהא: אתה מדבר על מי שיוצא לעשות את העבודה, אבל חקלאי שהוא פונה, הוא לא יודע מי יבוא לעשות את העבודה.

וליד טאהא: הוא פונה, מבקש שירות, אז נכנס הקטע העסקי.

וליד טאהא: הם מביאים את האדם שילך לעשות את העבודה.

סעיד חדאד: מי שמשלם בעבור הפעולה הוא החקלאי, והוא רשאי להחליט האם לתת אותה לצייד.

סעיד חדאד: השאלה אם יש ציידים שמוכנים לעשות את העבודה הזו, או לתת אותה למפעל ראוי.

וליד טאהא: למה הוא צריך את המפעל ראוי, אם כך?

וליד טאהא: הרי לצייד יש את הרישיון שלך והוא יודע לגשת אליו באופן ישיר ואתה תיתן לו אישור.

וליד טאהא: למה אתה צריך את בעל העסק הזה?

יתיר שמיר: אני אסביר את זה במספר מישורים.

יתיר שמיר: אני רואה שמנהל השירותים הווטרינרים יצא.

יתיר שמיר: חבל, כי הוא שותף בעניין הזה ואנחנו מטפלים לא רק בנזקי חקלאות אלא גם במחלות מתפרצות.

יתיר שמיר: בריאות הציבור זה חלק מהעניין.

יתיר שמיר: עו"ד חדאד נתן את הסיבות ללמה צריך את המפעלים הראויים.

יתיר שמיר: נוסיף לזה שמפעלים ראויים יודעים להפעיל נשק שצייד אינו יודע להפעיל על פי חוק.

יתיר שמיר: אני לא רואה שאנחנו בוויכוח.

יתיר שמיר: אני מסכים עם כל מה שאמר פה עו"ד תמים.

יתיר שמיר: אני מחזיק לפניי את הסיכום מ-2018 שהוא דיבר עליו.

יתיר שמיר: נענינו לכל הדרישות של הציידים בעניין הזה.

יתיר שמיר: אני חוזר ומזכיר שמרבית הפעילויות נעשות על פי - - -

וליד טאהא: למה הם מתלוננים?

יתיר שמיר: לא יודע, צריך לשאול אותם.

יתיר שמיר: אני רק אגיד שכל מה שציין עו"ד תמים נעשה אחד לאחד ולכן אני לא רואה פה כל ויכוח.

שי פרץ: אדוני, אם אפשר להוסיף משהו רק כדי לחדד.

שי פרץ: החקלאי בוחר.

שי פרץ: הוא עצמו בוחר מה הוא רוצה, איזה שירות הוא רוצה.

שי פרץ: הוא יכול לבחור את בעל רישיון הציד, ואז בעל רישיון הציד מבקש מאיתנו את היתר הצידה ויקבל באותה מידה שהמורשה יקבל.

שי פרץ: אנחנו לא בוחרים.

וליד טאהא: אם אנחנו מדברים על 13 מפעלים כאלה, אז כנראה יש שם תופעה של לגשת למפעלים ולבחור בהם.

וליד טאהא: לא צריך להיות חכם כדי להגיע למסקנה הזאת.

יתיר שמיר: לא אנחנו בוחרים, ונגיד שכמו תמים אנחנו סבורים שהמפעלים האלה צריכים להיות מפעלים מוניציפליים וזה המצב היום.

יתיר שמיר: אנחנו מאשרים רק מפעלים מוניציפליים ולכן אמרתי שדרישותיו של עו"ד תמים נענינו אחת לאחת ואנחנו לא בוויכוח בעניין הזה.

יתיר שמיר: כל מה שהוא ביקש ב-2018 התקבל.

וליד טאהא: לצורך קבלת אישור עסק כזה, הוא צריך את ההסכמה שלכם גם כתנאי להקמה?

קריאה: כן.

וליד טאהא: אתה מסמן, אני לא יודע מי אתה.

רונן בר: בוקר טוב, אני ממושב בן שמן.

רונן בר: אני חקלאי.

וליד טאהא: ממה אתה סובל?

רונן בר: אני סובל מיונים.

רונן בר: כמו שאתם יודעים, לפני חודש סלמונלה סגרה את המדינה בעקבות יונים.

רונן בר: אנחנו כל בוקר ברפתות סובלים מאלפי יונים שאוכלים את האוכל של הפרות והעגלים.

רונן בר: הנזק החודשי המוערך הוא 42 מיליון שקל לחודש, נזק ישיר של איבוד מזון.

רונן בר: נזק משני כמו שראינו, היונים אוכלות אצלנו והולכות לישון באזור האורבני.

רונן בר: הם לא ישנים אצלנו.

וליד טאהא: לפחות לא משמשים להן כבית מלון.

רונן בר: רק חדר אוכל.

רונן בר: אני מסכים עם רוב מה שנאמר פה.

וליד טאהא: יש לכם חתולים, דרך אגב, כדי להשלים את הסיפור של חבר הכנסת אלון טל?

רונן בר: לי אישית יש במשק שמונה חתולים שעושים לי הדברה ביולוגית.

וליד טאהא: והם עושים בעיות ליונים?

רונן בר: לא, רק לעכברים.

וליד טאהא: יש לך טענות, חבר הכנסת אלון, שהם עושים בעיות לעכברים?

אלון טל: אני בעד הדברה ביולוגית.

רונן בר: בגלל זה אני מחזיק אותם.

רונן בר: אדוני חבר הכנסת, מה שרציתי להגיד, לנו יש בעיה אמיתית היום למגר את התופעה של היונים.

וליד טאהא: אוקיי, ואז נכנס הקטע של ראוי ולא ראוי.

רונן בר: אצלי במועצה יש מפעל ראוי כללי.

רונן בר: הוא ללא כסף.

רונן בר: זה מוסדי.

רונן בר: זה של המועצה וכל מה שצריך זה להחזיר עטרה ליושנה, שיהיה לו אישור להחזיק רובה אחד או שני רובים לטיפול בנזקי החקלאות.

וליד טאהא: איך אתה מטפל בבעיה של היונים?

וליד טאהא: אתה יורה כל הזמן?

רונן בר: עד לפני ארבעה חודשים הייתי מזמין צייד.

רונן בר: אם הוא היה פנוי לבוא, הרוב הם עובדים.

וליד טאהא: כן, בעבודות אחרות.

רונן בר: הוא אומר לי, אני לא יכול לבוא היום, אבל היונים באות כל יום, וכשהוא בא, הוא יורה כמה יריות והולך.

רונן בר: אני עובד בזה כמו שאמר פה עו"ד סעיד חדאד.

רונן בר: אני עובד ברפת כל היום.

רונן בר: אני צריך את הפתרון, לבוא בבוקר, לתת מספר יריות, לדלל את הלהקה הזאת מספר ימים עד שימוגר הנזק הזה.

רונן בר: הנזק של היונים הוא אדיר.

רונן בר: הוא מיליוני שקלים למדינה, גם בבריאות וגם בכלכלה כמו שראינו.

סעיד חדאד: חשוב לציין שיונים ניתן לצוד רק באמצעות ציידים.

סעיד חדאד: הראוי לא יכול לטפל ביונים.

רונן בר: אנחנו צריכים פתרון יעיל.

וליד טאהא: לא הבנתי מה אתה חושב על המפעלים הראויים, עד עכשיו.

רונן בר: בעיקרון, מה שאנחנו צריכים זה מפעל ראוי מוסדי שלא קשור לבצע כסף.

וליד טאהא: לך יש מפעל כזה מקומי, זמין לך.

רונן בר: כרגע הוא לא נותן לי פתרון כי הוא לא מוגדר כחקלאי, רק מוסדי של המועצה שהיא חקלאית.

וליד טאהא: צריך לבדוק איך פותרים לך את הבעיה, אבל זה לא ליצור עוד מפעל ראוי.

רונן בר: לא, או לשים קו נטוי ולתת לו היתר גם לזה.

רונן בר: לא לעשות עוד מפעל ראוי.

רונן בר: פשוט לתת לו את ההסמכה שיוכל לתת שירות - - -

וליד טאהא: זה בדיוק היה הוויכוח, מאין להם את ההכשר החוקתי לזה.

וליד טאהא: אתה הוכחת את זה עכשיו באופן מובהק.

וליד טאהא: זה לא קם כדי שחקלאי יבוא ומישהו יעשה לו עבודה.

וליד טאהא: זה הוקם למשהו אחר.

לירון אדלר-מינקה: לא, זה מפעלים שהכוונה המקורית שלהם זה שמירה ודברים כאלה.

וליד טאהא: נכון, זה לא קשר לעבודת חקלאות ורט"ג וכל הטיעונים שעלו.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

לירון אדלר-מינקה: אני רוצה רגע לחדד.

לירון אדלר-מינקה: עלתה כאן שאלה קודם שהיא שאלה נכונה, אם הסעיף כמו שהוא כתוב היום, של מפעלים ראויים, הוא באמת מתאים לנושא של מפעל, כי כמו שהסעיף כתוב הוא מדבר על מפעל להגנה על הדברים שיש במפעל, לא למפעל ראוי שהוא באישור ונותן נשק בשביל משהו אחר.

וליד טאהא: לא שוכנעתי גם אני בתשובה הראשונית.

וליד טאהא: יש פה בעיה של התפעול של הדבר הזה באופן שזה נעשה היום, ואני לא בעד או נגד.

וליד טאהא: אני מעלה את הסוגיה כי פגשתי את זה איכשהו ועורר אצלי הרבה מאוד שאלות.

וליד טאהא: כן, תזדהי לפרוטוקול בבקשה.

אלה אבין: בוקר טוב, אני יושבת-ראש של עמותת נח, התאחדות ישראלית של ארגונים להגנת בעלי חיים.

אלה אבין: אני רוצה להגיד לכם שכשעולם נאור מתקדם קדימה, מדינת ישראל הולכת אחורה.

וליד טאהא: באיזה עניין?

אלה אבין: בעניין של כל הנושא של הפגיעה במינים שמוגדרים כי מישהו הגדיר אותם כמתפרצים או פולשים, מזיקים.

אלה אבין: אני חושבת שקודם כל צריך לטפל במה שצריך לטפל בנושא של הפסולת.

אלה אבין: הפסולת החקלאית מושכת אותן חיות בר המסכנות שבסוף משלמים בחיים, אותם עורבים מסכנים שאחר כך פוגעים בהם - - -

וליד טאהא: המשרד להגנת הסביבה, אתם צריכים לנקות את הטבע.

אלה אבין: לא לנקות את הטבע, לקנוס בלי רחמים, להגביר אכיפה, להגביר עונשים למי שמזהם.

אלה אבין: יש חקיקה.

וליד טאהא: ומה באמת נעשה לזה שבאמת הוא סובל נגיד מריבוי של סוג של אחד ציפור, חיה כלשהי והוא סובל?

וליד טאהא: זה מזיק לו לפרנסה.

וליד טאהא: מה נעשה לו?

אלה אבין: בעולם יש פתרונות הומניים ויש גם חוקרים ישראלים שעוסקים בפתרונות הומניים בדיוק לאותן בעיות, אבל בלי נושא של אכיפה נגד משליכי הפסולת, זה פשוט לא יעבוד כי הפסולת הזאת, מישהו שבעצם לא נענש ועושה את זה, מישהו משלם בחיים שלו.

אלה אבין: זה לא יתכן דבר כזה שבעל חיים ישלם בחיים על היעדר אכיפה.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: זה חשוב.

וליד טאהא: את הדגשת את הנושא של פסולת הטבע.

וליד טאהא: הלוואי ולא נראה את זה.

וליד טאהא: ג'יהאד, תזדהה לפרוטוקול ותגיד את הדברים שלך.

ג'יהאד מוסטפא: צוהריים טובים לכולם, אני יושב-ראש עמותת הציד החוקי וסיוע לחקלאים.

ג'יהאד מוסטפא: אני בתפקיד קרוב לשנה וחצי.

ג'יהאד מוסטפא: לפני זה הייתי יושב-ראש ארגון על ציידי ישראל.

ג'יהאד מוסטפא: היועץ המשפטי שלי היה סעיד חדאד שליווה אותי קרוב לעשר שנים.

ג'יהאד מוסטפא: 15 שנה היינו ביחד וניהלנו את כל ממשק הציד בשיתוף פעולה מלא עם רט"ג בזמנו, עם כל ההתנהלות לטובה ולרעה גם לציידים וגם לרשות וגם לחיות הבר עצמן.

ג'יהאד מוסטפא: כל העסק הזה היום שונה לגמרי.

ג'יהאד מוסטפא: מאז שהקימו את המפעלים הראויים אנחנו איבדנו את הציד ואת כל הגישה של הציד.

וליד טאהא: מתי הקימו אותם?

ג'יהאד מוסטפא: הקימו אותם במשך הזמן, לדעתי בעשר שנים האחרונות.

וליד טאהא: מה זה משך הזמן?

יוסף דניאל: בא בגלים.

וליד טאהא: לפני זה אתם הסתדרתם עם החקלאים?

ג'יהאד מוסטפא: נכון.

וליד טאהא: אבל אז היה לכם 6,000 בעלי רישיונות.

וליד טאהא: עכשיו הצטמקתם.

ג'יהאד מוסטפא: נכון, היינו 6,000 ומשהו ציידים.

ג'יהאד מוסטפא: היום אני טוען שאין יותר מ-1,200 ציידים חוקיים.

ג'יהאד מוסטפא: יכולים לספר מה שהם רוצים.

וליד טאהא: מה זה צייד חוקי?

ג'יהאד מוסטפא: צייד חוקי, צייד שעבר הכשרה, עשה מבחן ציד, אושר על ידי רט"ג, הגיש בקשה לבט"פ, בט"פ אישר לו את הבקשה שלו וקיבל את - - -

וליד טאהא: 2,300 הם לא כאלה?

ג'יהאד מוסטפא: אני אסביר, אדוני.

ג'יהאד מוסטפא: לפני שנה קיבלו הבט"פ הפניה מהיועץ המשפטי של העמותה שאני מנהל אותה היום, מאדם ג'ורנו, פנייה שיתנו בקשה במספר, כמה רישיונות מוחזקים במדינה בתבחיני ציד.

ג'יהאד מוסטפא: קיבלנו את זה בכתוב מהמשרד שלהם, 1,513.

וליד טאהא: מתי זה?

ג'יהאד מוסטפא: לפני שנתיים.

וליד טאהא: אז אולי התווספו להם אנשים?

ג'יהאד מוסטפא: 1,513 כלי נשק, אז על מה אתם מדברים?

ג'יהאד מוסטפא: מאיפה נולדו 2,300?

ג'יהאד מוסטפא: אנחנו לא מכירים.

וליד טאהא: תבדקו תוך כדי ותיתנו תשובה מוסמכת.

לימור ארזני: בדקנו תוך כדי, 1,814 אנשים מחזיקים בנשק לרישיון ציד.

וליד טאהא: נשק ציד.

לימור ארזני: כן.

יתיר שמיר: מנפיקים את רישיונות הציד ואני עומד מאחורי הנתונים שנתנו.

וליד טאהא: אתה מנפיק את הרישיון לנשק עצמו?

יתיר שמיר: לא, אני מנפיק רישיון ציד.

וליד טאהא: אז אמור להיות סתירה בכלל בין הדברים?

וליד טאהא: יכול להיות שנתת רישיון ומישהו לא רכש את כלי הנשק?

יתיר שמיר: לא יכול להיות.

וליד טאהא: למה?

יתיר שמיר: הם תמיד אחוזים ביחד, רישיון ציד צמוד נשק.

וליד טאהא: אז מה הפער הזה?

יתיר שמיר: אמרתי שקיבלנו את הפנייה אתמול לדיון והכנו את הנתונים מאתמול.

וליד טאהא: רק אתמול קיבלתם את הפנייה?

יתיר שמיר: רק אתמול הבנו על מה הדיון.

וליד טאהא: פרסמנו את זה לפני יותר משבוע.

יתיר שמיר: אדוני היושב-ראש, אני שלוש פעמים חיפשתי את העוזר לך כדי להבין על מה הדיון כדי להגיע ערוך.

יתיר שמיר: לצערי לא הצלחתי.

וליד טאהא: אז העוזר שלי גרוע מאוד.

יתיר שמיר: מאתמול - - - עם היועצת המשפטית.

יתיר שמיר: הבנתי על מה מדברים.

יתיר שמיר: הכנו את הנתונים ואלה הנתונים.

יתיר שמיר: זכאות לרישיון ציד יש 2,300.

יתיר שמיר: יש אנשים שמממשים את הזכאות הזאת ויש אנשים שלא.

יתיר שמיר: יש כ-2,300 זכאים.

יתיר שמיר: יש כ-2,000 רישיונות בפועל.

יתיר שמיר: אלה הנתונים.

וליד טאהא: מבחינת נתונים, איך אתה יודע אם הוא מממש או לא את הרישיון?

יתיר שמיר: אנחנו בתיאום מלא עם המשרד לביטחון פנים.

וליד טאהא: הוא מדווח על זה שהוא יוצא, משתמש?

יתיר שמיר: בוא נעשה הבדלה בין הרישיון.

יתיר שמיר: הוא יכול להחזיק רישיון ולא להשתמש.

וליד טאהא: בגלל שאתה אמרת את זה, אז רציתי להבין.

יתיר שמיר: יש שלוש רמות שונות.

יתיר שמיר: אחד, זכאות.

יתיר שמיר: קיבלת זכאות, מותר לך ללכת לשלם ולקבל רישיון.

וליד טאהא: יש לך 2,300 כאלה.

יתיר שמיר: אחרי זה יש 2,000 ששילמו את רישיון הציד והם מחזיקים - - -

וליד טאהא: 300 לא שילמו ואז הלך עליהם.

יתיר שמיר: לא הלך עליהם.

יתיר שמיר: יכולים לבוא בכל רגע - - -

וליד טאהא: ולשלם.

יתיר שמיר: כן.

וליד טאהא: לא מוגבלים בזמן?

יתיר שמיר: לא מוגבלים בזמן.

יתיר שמיר: מתי שהם ירצו לבוא לשלם, יוכלו לבוא לשלם.

קריאה: עד שנתיים.

וליד טאהא: והשלישי?

יתיר שמיר: והשלישי זה היציאות בפועל.

יתיר שמיר: אתה רוצה לצאת ולצוד, תצוד.

וליד טאהא: כמה פעילים מתוכם?

יתיר שמיר: אני לא יודע לענות לך על זה כרגע.

וליד טאהא: פעילים שזה בנפשם.

יתיר שמיר: אני לא יודע לענות לך על השאלה הזאת.

יתיר שמיר: יש בפועל 2,000 אנשים שמחזיקים בנשק.

וליד טאהא: יש קצת פער שמישהו שצריך להסביר לנו אותו בהמשך.

וליד טאהא: יש 2,300 רישיונות.

וליד טאהא: לרט"ג יש 1,800 רישיונות.

וליד טאהא: במשרד לביטחון פנים יש פער.

וליד טאהא: מישהו צריך להסביר את הפער הזה.

וליד טאהא: ניתן לג'יהאד להמשיך את הדברים.

ג'יהאד מוסטפא: אני ממשיך מהנקודה הזו של הפער.

ג'יהאד מוסטפא: הפער עוד יותר מזה, אדוני, מהסיבה שאני הולך להגיד אותה עכשיו.

ג'יהאד מוסטפא: אני למשל מחזיק בשלושה רובים.

ג'יהאד מוסטפא: יש כמוני ציידים שמחזיקים בשניים ובשלוש ובארבע.

וליד טאהא: שלושה רובים על אותו רישיון?

ג'יהאד מוסטפא: שלושה רישיונות.

וליד טאהא: אז 2,300 יכולים להכיל אנשים שיש להם יותר מרישיון אחד.

ג'יהאד מוסטפא: אמת.

וליד טאהא: אבל מה הוא אשם?

וליד טאהא: למה אתה צריך לעשות את החלוקה הזו?

ג'יהאד מוסטפא: הוא אומר 2,300.

וליד טאהא: הוא אמר מה יש לו, אז אתה יכול להיות עם חמישה, אתה יכול להיות עם אחד.

ג'יהאד מוסטפא: נכון.

ג'יהאד מוסטפא: לגבי היונים, אני חוזר גם לחבר שלנו החקלאי.

ג'יהאד מוסטפא: אנחנו עד לפני שלושה חודשים היינו עושים את העבודה של היונים.

ג'יהאד מוסטפא: אני למשל הייתי מסתובב ב-43 רפתות בארץ עם צוותים של ציידים עם רישיונות ועושה את הדילול הזה.

וליד טאהא: בשכר כמובן.

ג'יהאד מוסטפא: ללא שכר, והייתי מגיע גם לבן שמן וגם הייתי מגיע לאזור הזה ועושה את הדילול הזה.

וליד טאהא: אני אשאל אותך שאלה.

וליד טאהא: מה זה שווה לך להסתובב בכל הארץ עם החבר'ה והנשק ולעשות התנדבת?

וליד טאהא: הם לא צריכים לחיות, הציידים?

ג'יהאד מוסטפא: הציידים צריכים לחיות, אבל אנחנו לא עושים את זה בכסף, אנחנו עושים את זה מכיוון שאנחנו ציידים בדם.

וליד טאהא: באופי ובדם.

ג'יהאד מוסטפא: כן, בדיוק.

ג'יהאד מוסטפא: הציד לא נולד עכשיו בנו.

ג'יהאד מוסטפא: אני צייד משנת 81'.

וליד טאהא: ואם אתם תודיעו, אין לכם את היכולת להספיק לכל מי שצריך, אז מה נעשה?

ג'יהאד מוסטפא: היכולת כן הייתה וקיימת היכולת.

וליד טאהא: הייתה, עכשיו איננה.

וליד טאהא: אתה טוען שמישהו גרם שהיום אין יכולת?

ג'יהאד מוסטפא: למה אני אומר הייתה?

ג'יהאד מוסטפא: אם הייתי לוקח ציידים מהצפון ומגיע לניצנים עם פיקוח של הפקחים לדלל עורבים מהגליל עד קיבוץ ניצנים, ועשיתי את זה, ואם לקחתי צוותים והלכנו עד הערבה לדלל - - -

וליד טאהא: למה היום לא?

ג'יהאד מוסטפא: היום לא כי עשו את המפעלים הראויים.

וליד טאהא: כי יש להם מישהו אחר שיעשה את זה?

ג'יהאד מוסטפא: נכון, יש את המפעלים הראויים והמפעלים הראויים לקחו לנו את העבודה.

יתיר שמיר: כבוד יושב-ראש העמותה, לעורבים יש היתר כללי ואתה יכול לצוד אותם מתי שאתה רוצה.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: כן, תזדהה לפרוטוקול ותהיה מתומצת.

דניאל יוסף: אני הדובר של עמותת הציידים החוקיים בעזרה לחקלאיים.

וליד טאהא: שזה אותה עמותה של ג'יהאד.

דניאל יוסף: אני הדובר של ג'יהאד.

דניאל יוסף: אני חוזר להיסטוריה ובו נתמקד על המפעל הראוי.

דניאל יוסף: המפעל הראוי במקור שלו זה מפעל שניתן למוסדות או למושבים או לקיבוצים לצורך הגנה על רכושם או על עצמם, אם מבחינת העיסוק ואם מבחינת מקום העבודה שלהם.

דניאל יוסף: איך הדברים התגלגלו ממפעל ראוי שמגן על עצמו ועל הרכוש שלו למצב כזה שאתה נותן נשק לאנשים כדי שיפגעו בבעלי חיים?

דניאל יוסף: אני לא מבין את כל התהליך הזה.

דניאל יוסף: אני שואל יותר מזה.

דניאל יוסף: איזה אמצעים יש לבעלי מפעלים ראויים או למורשים במפעלים ראויים כדי למגר חיות בר, שזה אולי כולל שימוש במלכודות, כולל שימוש בציד תוך כדי רדיפה, אולי תוך כדי סנוור באורות?

דניאל יוסף: אני לא קובע עובדה, אני שואל שאלה.

דניאל יוסף: לגבי המספר של הנשק, אנחנו הוצאנו מסמך מהבט"פ לגבי מספר בעלי רישיונות רובי הציד.

דניאל יוסף: קיבלנו מספר של 1,500 ומשהו איש.

דניאל יוסף: בשנת 2021 נוספו עוד 250 פלוס-מינוס של ציידים, כלומר המספר היום צריך לעמוד על 1,800.

דניאל יוסף: צריכה להיות הקבלה מדויקת אחד לאחד.

דניאל יוסף: יש לך רישיון ציד, יש לך רובה ציד.

דניאל יוסף: 1,800 מול 1,800.

וליד טאהא: בסדר, אבל יש כאלה שיש לו רישיון ציד ויותר מרובה ציד אחד.

וליד טאהא: כמה ההפרש?

וליד טאהא: 500?

וליד טאהא: ה-500 האלה כנראה מחזיקים ביותר מכלי נשק אחד.

דניאל יוסף: סליחה אדוני, מה הבעיה לבקש מרט"ג, תוציאו את המספר - - -

וליד טאהא: לאה, אני רוצה שתכניסי בסיכום בקשה מרט"ג להביא לנו פילוח מדויק של מספר המחזיקים, של מי מחזיק ביותר מכלי נשק אחד.

וליד טאהא: אנחנו רוצים את הנתונים.

דניאל יוסף: לא, מי מחזיק ביותר מכלי נשק אחד, זה הבט"פ.

דניאל יוסף: צריך לשאול שאילתה - - -

וליד טאהא: אוקיי, אז מי שצריך לתת, ייתן.

וליד טאהא: לא נריב על זה עכשיו.

דניאל יוסף: דבר מאוד עקרוני שלי באופן אישי חורה.

דניאל יוסף: תראה, אני לא אגזים אם אני אגיד שאני 67 שנה מסתובב בטבע ומכיר את הטבע כאילו זה הילדים שלי.

דניאל יוסף: אני גר במועצה אזורית לב השרון שחופפת לגבול של עמק חפר, ואני רואה בעלי מפעל ראוי, איך הם פועלים בעמק חפר, כואב לי הלב.

דניאל יוסף: אני מסתובב בשטח עם הכלבים שלי ואנחנו רואים חזירי בר זרוקים בשטח, שלא אספו אותם, או תנים ירויים שלא אספו אותם בשטח.

דניאל יוסף: אני אגיד לך בשיא הכנות, מעולם לא נתקלתי במצב שצייד ירה בחזיר - - -

וליד טאהא: אתה אומר, ערכית הוא לא יעשה את זה?

דניאל יוסף: ערכית הוא לא יעשה את זה, אני אגיד לך למה.

דניאל יוסף: אני לא מדבר באספמיה, בסיפורים.

דניאל יוסף: אני כבר בשנת 74' הוצאתי את רישיון הציד שלי, לפני כמעט 50 שנה כשהייתי חייל בצבא.

דניאל יוסף: אני רואה תנים ירויים שלא אספו אותם.

דניאל יוסף: אני רואה חזירי בר שלא אספו אותם.

דניאל יוסף: אני מכיר אלפי ציידים בארץ הזאת.

דניאל יוסף: מעולם אני לא הייתי עם צייד או לא שמעתי סיפור של צייד שהשאיר חזיר בר בכוונת מכוון בשטח או תנים או דברים כאלה.

אלון טל: חזיר בר, אני מניח שיש כאלה שאוכלים, אבל מה עושים עם התנים אחרי שיורים בהם?

דניאל יוסף: צריך לפנות אותם כי יש בעלי חיים אחרים שיטרפו אותם או שיפגעו בגללם.

וליד טאהא: הנזק שנעשה מלהשאיר את הגוויות בשטח זה נזק אדיר.

דניאל יוסף: עכשיו אני רוצה לאתגר את רט"ג.

דניאל יוסף: אני אומר לרט"ג, בואו תנו לי את ההוכחה, שאני אוכיח את עצמי שאם אתם תבואו ותפנו אליי ותגידו לי, דני, אתה ארגון, חברים, קבוצות, יש בעיה של חקלאי, הוא משלם ככה וככה, X כסף למפעל ראוי, החקלאי הזה בקושי מתפרנס, אני מוכן לעשות לו את העבודה בחינם.

דניאל יוסף: תנסו אותי לאורך הזמן.

דניאל יוסף: אם אני לא עומד במשימה שלי, תגידו, ואלה, אנשים לא עושים את העבודה שלהם, אבל בואו תנסו אותי.

דניאל יוסף: אני מוכן לעשות את זה בתור אחד שגר במושב.

דניאל יוסף: אני רואה את הנזקים.

דניאל יוסף: אני מדבר עם הפקח האזורי בעמק חפר.

דניאל יוסף: הוא נתן לי רשימה של אנשים שיש להם נזקים בתותים שלהם, או עכשיו עונת האבטיחים, אם זה דררות ותוכי אפור - - -

וליד טאהא: אתה יכול לספק למי שצריך את השירות שלך, את המענה?

דניאל יוסף: אני הולך על חשבון הזמן שלי, חשבון הדלק.

וליד טאהא: על כן אני שואל, אתה יודע לספק לכל הדורשים את השירות?

דניאל יוסף: אני אומר לרט"ג בשיא הכנות, בואו ננסה לעבוד ביחד ולשתף פעולה, ובואו תנסו אותי.

וליד טאהא: רט"ג שמעו אותך.

וליד טאהא: נראה אם הם מעוניינים לעשות זאת.

דניאל יוסף: דיברו פה על היתרים כלליים.

דניאל יוסף: ציידים הם ציידים בעונת הצייד, שזה חמישה חודשים בשנה, ובשאר השנה הם מקבלים היתר כללי לחזירי בר.

דניאל יוסף: הם כמעט ולא מקבלים היתרים פרטניים.

וליד טאהא: אתה חושב שהמפעל הראוי הזה בכל הקשור לטבע ולחקלאות, מיותר, לא צריך אותו ושאתם תתנהלו מול רט"ג ומול הגופים הרלוונטיים.

דניאל יוסף: אני עובד פה על שני מודלים.

דניאל יוסף: מודל אחד זה המודל הערכי וחוסר החוקיות שבעניין הזה.

דניאל יוסף: המודל השני זה המודל המעשי שבו אני באמת אעזור לחקלאי.

דניאל יוסף: אני בעצמי גר במושב.

וליד טאהא: ואז אתה מבקש את מה שאני אמרתי, המפעלים האלה מיותרים, אף אחד לא צריך אותם?

דניאל יוסף: בדיוק.

דניאל יוסף: אני אעשה את העבודה.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: רבותיי, לא נשאר לנו הרבה זמן.

וליד טאהא: בדרך כלל דיון יזום כזה לא לוקח יותר משעה וחצי.

וליד טאהא: אני כבר על שעה וחצי ויש כמה אנשים שלא נתתי להם לדבר.

וליד טאהא: ממש דקתיים כל אחד שאני נותן לו כדי שאפשר יהיה לשמוע את כולם.

וליד טאהא: החברה להגנת הטבע, ד"ר יואב פרלמן, מנהל מרכז הצפרות.

יואב פרלמן: אני מנהל מרכז הצפרות בחברה להגנת הטבע.

יואב פרלמן: יש עוד היבט אחד שפחות דיברנו עליו אבל הוא מאוד מתקשר למה שאתה דיברת.

וליד טאהא: חבר הכנסת אלון נגע על הצפרות.

יואב פרלמן: קצת, אבל באמת אנחנו מדברים על הנושא של הטבע.

יואב פרלמן: אנחנו נמצאים עכשיו בתקופה של משבר בטבע גם בישראל וגם בעולם.

יואב פרלמן: יש מינים בסכנת הכחדה, הטבע נעלם, מערכות טבעיות הולכות ונעלמות וקורסות, והאיזון מופר.

יואב פרלמן: בתקופה הזאת איפה שאנחנו נמצאים עכשיו, אנחנו בחברה להגנת הטבע חושבים שכל הנושא הזה של ציד בעונת הציד, כבר אין לו מקום בישראל.

יואב פרלמן: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לברך ולהיות אור לגויים בעולם בזה, שיש לנו מעט ציד בעונת הציד, וזה שיש עכשיו - - -

וליד טאהא: מפעלים ראויים זה בסדר?

יואב פרלמן: אני חושב שצריך לדון בגורמים הרלוונטיים ולמצוא את הפתרון.

וליד טאהא: זאת אומרת, כמו שאני דן עכשיו, מישהו דן?

יואב פרלמן: אני חושב שזה נמצא לפתחה של רשות הטבע והגנים.

וליד טאהא: אתה אומר, מפעל ראוי, בסדר, רישיון לציד זה סימן שאלה.

יואב פרלמן: אני לא אומר שזה בסדר או לא בסדר, מפעל ראוי.

יואב פרלמן: אני אומר שצריך לתת פתרון לחקלאים וצריך שרשות הטבע והגנים תוכל לטפל בבעיות אקולוגיות.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: אתה מגדל דגים?

משה בכר: שלום לכולם, אני מקיבוץ נווה אור, אני מנהל מפעל ראוי פיתוח שאן בעמק המעיינות.

משה בכר: אני לא לוקח כסף.

משה בכר: אנחנו נותנים שירות לכל הדייגים בעמק, ולחקלאים.

וליד טאהא: מה זה אתה לא לוקח כסף?

וליד טאהא: אתה עושה את זה בוולונטריות, מתנדב?

משה בכר: לא, אנחנו לוקחים רק מחירי עלות, מה שעולה לרישיונות.

וליד טאהא: ממי אתה לוקח, מהדייגים?

משה בכר: מהקיבוצים.

וליד טאהא: מהחקלאים?

משה בכר: כן.

וליד טאהא: אחרי שקיבלו את האישור של רט"ג?

משה בכר: התהליך הוא מאוד מורכב ומאוד קפדני.

משה בכר: לא כל אחד שרוצה, מקבל אישור להיות מורשה.

וליד טאהא: אתה רוצה לשכנע אותם שאין פה עסק?

וליד טאהא: זה לא עסק, זה לא ביזנס?

וליד טאהא: זה משהו ידיד לטבע, ידיד לחקלאי, ידיד לסביבה?

משה בכר: כן, ידיד מאוד במפעל הראוי שלי.

משה בכר: זה שירות לחקלאים למיגור נזקי חקלאות.

משה בכר: כמו ששמענו, יש לחקלאים נזק במאות אלפי שקלים.

וליד טאהא: נזקי חקלאות, כלומר אתה מטפל בחיות וציפורים שצריך לטפל בהם.

משה בכר: כן.

משה בכר: המורשה מטפל בהם, המורשה שמקבל רישיון לאחוז נזק.

משה בכר: הרישיון ניתן אחרי תהליך שהוא עובר במשרד לביטחון הפנים וברט"ג.

וליד טאהא: מה ההבדל בינך לבין הצייד שעושה את זה?

וליד טאהא: צייד עושה את זה ללא כסף, יש לו קשר ערכי לטבע.

משה בכר: איזה ללא כסף?

וליד טאהא: עכשיו דיבר דניאל.

משה בכר: אין דבר כזה.

משה בכר: צייד לא יבוא ללא כסף.

וליד טאהא: אז זה ויכוח שצריך לעשות בוועדת הכספים.

משה בכר: אם הוא מתנדב אז אני מצדיע לו, זה בסדר, אבל הציידים לא מתנדבים, הם רוצים כסף.

משה בכר: אנחנו נותנים שירות לחקלאים שלנו בעמק להרחקת, לגירוש בעלי חיים.

וליד טאהא: הרחקה וגירוש?

משה בכר: הרחקה וגירוש וגם דילול.

וליד טאהא: אתם לא הורגים אותם?

משה בכר: גם, לפי ההיתרים שאנחנו מקבלים מרט"ג.

וליד טאהא: דיבר דניאל על בעלי חיים שנשארים נטושים בטבע אחרי שהרגו אותם.

דניאל יוסף: אתם יורים גם בשקנאים שהם מוגנים באמנה בין-לאומית.

משה בכר: בשום אופן לא וזה לא נכון.

משה בכר: מי שעושה את זה, הוא עובר עבירה פלילית והוא נשפט בבית דין.

משה בכר: אנחנו נותנים שירות לחקלאים לנזקי חקלאות.

משה בכר: אנחנו לא גובים כסף אלא עלות בלבד שזה עולה לנו כלפי השלטונות.

משה בכר: התהליך לאישור מורשה הוא לפי החוק, גם באישור ביטחון פנים וגם באישור הרט"ג.

משה בכר: כל צייד שלנו מורשה, תפקידו לגרש - - -

וליד טאהא: זאת אומרת, אתה גם מגייס עובדים.

משה בכר: אני מאפשר פניות אליי מהקיבוצים.

וליד טאהא: זה הבנתי.

וליד טאהא: האנשים, אתה מגייס אותם?

וליד טאהא: אתה בעל המפעל, אז אתה מגייס אותם.

משה בכר: כן, כשקיבוץ מבקש ממני, אני מגייס אותם.

וליד טאהא: כמה אנשים צריכים לצאת לחקלאי X?

וליד טאהא: אתה מוציא לו שלושה, ארבעה, לפי הכסף ששילם.

משה בכר: לא, שום כסף.

משה בכר: עזוב כסף.

משה בכר: אני לא גובה כסף.

משה בכר: הקיבוץ שרוצה לגרש מבריכות הדגים שלו ציפורים שמזיקים לו כמו שקנאים למשל, אסור לירות בהם אבל מותר להרחיק אותם עם כדורי נפץ, לא ירי ישיר.

דניאל יוסף: יורים בהם.

משה בכר: מי שעובר עבירה, אז הוא עובר עבירה.

משה בכר: אני מדבר על הכלל.

משה בכר: הוא שולח אליי אחד מחברי הקיבוץ שלו, מהעובדים שלו במדגה.

משה בכר: אני עושה לו תהליך שהוא מורשה, מצייד אותו בנשק.

דניאל יוסף: זה מופיע בתיעוד?

משה בכר: בוודאי, זה עם רישיון.

משה בכר: הוא מקבל נשק והוא עובד בבריכות הדגים שלו, מגרש ציפורים לפי היתר מסוים שהוא מקבל מרט"ג, לא לכל המינים, לא בכל שעות היממה, מה מותר לו לירות, איפה מותר לו לירות, דבר מאוד קפדני.

וליד טאהא: תודה רבה, משה.

וליד טאהא: תזדהי בבקשה לפרוטוקול.

תמר מאיו: אני עו"ד מתנו לחיות לחיות.

תמר מאיו: אני רוצה להציג קצת נתונים על ירי מפעלים ראויים ובעלי היתר.

תמר מאיו: נורים עשרות אלפי בעלי חיים מידי שנה על ידי בעלי היתר.

וליד טאהא: אפשר להגיד 10,000, אפשר להגיד 40,000, אז יש הבדל.

תמר מאיו: ב-2021 נורו כ-44,000 בעלי חיים על ידי בעלי היתר.

וליד טאהא: איזה סוג בעלי חיים?

תמר מאיו: ביניהם כ-15,000 חזרי בר, כ-2,600 שפני סלעים, כ-2,200 עורבים אפורים, באמת נתונים מפלצתיים.

משה בכר: אבל לא על ידי המפעלים הראויים.

תמר מאיו: כן, גם על ידי מפעלים ראויים.

משה בכר: בודדים.

וליד טאהא: חבר'ה, אנחנו נאפשר לה לומר את כל מה שהיא רוצה לומר מבלי שאף אחד נכנס לה לדברים.

וליד טאהא: תודה.

תמר מאיו: אנחנו רואים שזה נמצא במגמת עלייה.

תמר מאיו: הנתונים רק עולים מידי שנה, אז נשאלת השאלה עד כמה זה אפקטיבי, כי אנחנו רואים שממשיכים לירות יותר ויותר.

וליד טאהא: ואת מדברת רק על מפעלים ראויים או כולל הציידים המורשים?

תמר מאיו: גם וגם.

תמר מאיו: יש מפעלים ראויים שניתן להם היתר מיוחד, ויש היתרים כלליים שניתנים לציידים.

תמר מאיו: היתרים כלליים זה למשל לחזירי בר.

וליד טאהא: את יודעת לעשות את החלוקה?

תמר מאיו: אין לי את הפילוח המדויק.

וליד טאהא: כאילו מי גרם יותר לאבידות, הציידים המורשים או המפעלים הראויים?

תמר מאיו: לצערי אין לי את הפילוח המדויק.

תמר מאיו: הנתונים קיימים.

וליד טאהא: אוקיי, אז אני אשמח שתביאי לנו את הנתונים.

תמר מאיו: בהחלט.

תמר מאיו: גם נתוני הציד הספורטיבי הם מאוד נרחבים.

תמר מאיו: ב-2021 נורו כ-86,000 בעלי חיים במסגרת ציד ספורטיבי חוקי.

תמר מאיו: פה אני מדברת על ציד חוקי.

דניאל יוסף: 80% מהם זה יוני בית.

תמר מאיו: בעיקר יוני בית.

תמר מאיו: מכיוון שבעלי החיים שמוגדרים כציד זה רשימה קצת יותר מצומצמת מאלה שבהיתר צידה, ולכן זה בעיקר סוגים מסוימים של יונים.

יואב פרלמן: כולל תור מצוי בסכנת הכחדה.

תמר מאיו: לגבי מפעלים ראויים, עמדתנו היא שזה לא מעוגן בחוק מכיוון שכמו שדובר כאן, סעיף 10 מדבר על אבטחת יישוב ומפעל ולא על מיגור נזקי חקלאות, ואנחנו גם יודעים שברוב המקרים לא נבחנות חלופות שפגיעתן בבעלי חיים פחותה, והיד קלה מידי על ההדק.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: גברת אסנת בנימין, בבקשה.

אסנת בנימין: אני מצבא ההגנה לעצים, עצים למען אקלים, כמה קבוצות של עצים.

אסנת בנימין: קודם כל אני רוצה להגיד שהתדרדרות בפגיעה בבעלי חיים קשורה ישירות לכריתת עצים ומאותן סיבות, מינים מזיקים, פולשים.

אסנת בנימין: מה שקורה זה שדוחקים את בעלי החיים מאזורי הקבע לאזורי המגורים.

וליד טאהא: מצמצמים את האפשרויות שלהם.

אסנת בנימין: בדיוק, ולאזורי המגורים ולאזורי החקלאות.

אסנת בנימין: רט"ג אוסרת על חקלאים שרוצים לגדר שטחי חקלאות מסוימים.

אסנת בנימין: רוצים לגדר אותם כדי שלא יכנסו מינים, אז הם אומרים שאסור בגלל המגוון הביולוגי, שזה כל מיני מינים של בעלי חיים קטנים כמובן וזה לא משהו שמצדיק את הפגיעה.

אסנת בנימין: לטאה יכולה ללכת מסביב לשדה כמובן.

אסנת בנימין: צריך להבין שאיפה שאין עצים, האדמה יבשה, יש הרבה פחות בעלי חיים בתת הקרקע, יש הרבה פחות אוכל לציפורים.

אסנת בנימין: ברגע שיש לנו יותר אזורים רטובים, יותר עצים, בעלי החיים נמצאים בהם, אין להם את הצורך.

אסנת בנימין: יש בעולם פתרונות אדירים לדברים האלה.

אסנת בנימין: יש צלילים שמשמיעים והם מרחיקים ציפורים בעונות מסוימות.

אסנת בנימין: יש גידור.

אסנת בנימין: כשאתה מקים רפת, היא תעמוד שם עשרות שנים, נכון?

אסנת בנימין: למה אי אפשר לגדר?

אסנת בנימין: הרי יש לה גג, יש לה כניסות, יש לה מבנה.

אסנת בנימין: תורידו גדרות מסוימות לציפורים.

אסנת בנימין: יש כל מיני מיגונים שאפשר לעשות.

אסנת בנימין: ככל שבעל החיים משיג כל כך בקלות את המזון שלו, אז הוא יישאר שם.

אסנת בנימין: ברגע שזה יהיה לו פחות נגיש, הוא יחזור לאזורי הטבע.

אסנת בנימין: כשהוא צריך לצוד את התולעת שלו, הוא גם יתרבה יותר לאט, הטבע נשמר יותר מאוזן.

אסנת בנימין: יש לנו בעיה עם החברה להגנת הטבע ועם רשות הטבע והגנים שהם בחרו ללכת עם המגוון הביולוגי למקומי והטבעי, ולכרות המון עצים, את העצים הגדולים ביותר ששומרים על מרב בעלי החיים.

אסנת בנימין: זאת הבעיה שלנו.

אסנת בנימין: הם הורסים את בתי הגידול בטבע.

וליד טאהא: תודה, את משתתפת מתמדת בכל מיני דיונים כאלה ואני רוצה להודות לך באמת.

וליד טאהא: בבקשה, תזדהי לפרוטוקול עם שם מלא ותגידי את דברייך.

ליאורה עופרי: שלום, אני מהלשכה המשפטית במשרד להגנת הסביבה.

ליאורה עופרי: לדורותיהם, שרי הגנת הסביבה תמיד בהידברות יחד עם גורמי רט"ג והציידים לאורך השנים, גם כמו שציין סעיד חדאד, 2017 עם השר אלקין לקדם תקנות, כל הדיונים מול הבג"צים למיניהם.

ליאורה עופרי: גם השרה זנדברג מקבלת פניות ובעצם מה שהיא מבקשת לומר זה שאנחנו נקיים על זה דיון.

ליאורה עופרי: היא תקיים על זה דיון ביחד עם גורמי רט"ג והציידים ותינתן אוזן קשבת יחד עם המנכ"לית החדשה.

וליד טאהא: אני גם ארצה לקבל התייחסות של המשרדים הרלוונטיים על הקשר הזה בין המפעלים הראויים למה שנעשה היום בפועל, כי סעיף 10 שאתם מדברים עליו לא מתייחס לזה בכלל.

וליד טאהא: המקור החוקתי של הדבר הזה לא קשור למה שנעשה היום.

וליד טאהא: אני רוצה להבין - - -

לירון אדלר-מינקה: איך מקשרים את זה לנזקי חקלאות.

וליד טאהא: בדיוק, כי אולי עושים דבר שהוא מנוגד לחוק, אז המשרדים הרלוונטיים מתבקשים להביא לנו גם התייחסות לסוגיה הזו.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: עו"ד אמנון קרן בזום, דקתיים יש לך.

אמנון קרן: קודם כל אני חושב שזה דיון חשוב.

אמנון קרן: יש פה כמה נקודות מבט שעלו לקראת הסוף, שחשוב להדהד אותן.

אמנון קרן: אנחנו צריכים לזכור שבעלי חיים הם לא רק משאב טבע שצריך לנהל אותו, אלא הם חלק ממערכת אקולוגית שמושפעת מפעולות שאנחנו בני האדם לא כל כך טובים בלשמור עליה, ואנחנו חלק מהסיבה שהגענו עד הלום בתקופה של משבר אקלימי ואקולוגי.

אמנון קרן: גם הפרשנות של האמנה בדבר מגוון ביולוגי שאנחנו חלק ממנה, מתייחסת לבעלי חיים כבעלי ערך בפני עצמם, לכן צעדים שנוגעים לסוגיה הזאת צריכים לכלול גם התייחסות להגנת בעלי חיים ולמזעור הפגיעה בהם כחלק מכל צעדי מדיניות.

אמנון קרן: הפתרון בסוגיות הללו הוא בראש ובראשונה במניעה שלהם, שזה גם כן דברים שעלו כאן.

אמנון קרן: אנחנו רואים היום אצבע קלה על ההדק גם מבחינת היקף הפגיעה במפעלים הראויים בפרט כשיש מניע כלכלי בסיפור הזה, וגם סביב שימוש בהיתרים הכלליים.

אמנון קרן: גם גורמי מקצוע ברשות הטבע והגנים מסכימים שירי ודילול הוא לא פתרון ארוך טווח לסוגיות הללו.

אמנון קרן: הם לכל היותר יכולים להיות איזשהו אצבע בסכר.

אמנון קרן: יש בפועל מעט מידי פקחים למניעת נזקי חקלאות על פני שטחים גדולים, שלא יכולים באמת לפקח על כל מה שנעשה.

אמנון קרן: נתקלנו לא פעם ולא פעמיים בחריגה מהיתרים, בפגיעה במינים שלא מורשים בהיתרים, בירי בשקנאים וקושי במעקב אחרי דיווחים, ולא צריך לספר שיש פה גם תופעה רחבה בארץ של ציד לא חוקי.

אמנון קרן: כשאנחנו מדברים למשל על שקנאים וציפורים נודדות, יש את אכלוס הדגים, יש השבה של בתי גידול לחים כמו בכפר רופין, שזה חלק מפתרונות מבוססי טבע להתמודדות עם משבר האקלים, שזה פרויקט חשוב שהחברה להגנת הטבע גם מעורבת בו.

אמנון קרן: באופן כללי ציפורים נודדות סובלות מהיעדר מקורות מים לאורך מסלול הנדידה שלהן.

אמנון קרן: מצד שני, בריכות הדגים הוקמו באותו מסלול נדידה.

אמנון קרן: בנושא של זאבים אנחנו רואים גם בעיות של סניטציה, גידור וכו'.

אמנון קרן: גם בדוחות של רט"ג אנחנו רואים ביקורת על היקף הירי והפגיעה.

אמנון קרן: הפתרון הוא דרך מניעה וצמצום, פיקוח הדוק על חלוקת הנשק והפעלה שלו, לא לאשר ירי למניעים כלכליים ולא מתוך תפיסה שבעלי חיים הם בסך הכול משאב שדמו מותר.

אמנון קרן: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה, עו"ד אמנון קרן.

וליד טאהא: אנחנו עדיין בזום עם יעל תותחני, בבקשה.

יעל תותחני: שלום, אני היועצת המשפטית של עמותת אוהב עורב.

יעל תותחני: אני יועצת משפטית גם של עוד עמותות שעוסקות בזכויות בעלי חיים.

יעל תותחני: אני גם חברת הוועדה לזכויות בעלי חיים של לשכת עורכי הדין ואני בעצם כאן כדי לשמש פה לאלו שאין להם פה.

יעל תותחני: אחד הדברים שחורים לנו מהדיון הזה בוועדה, זה שהוועדה יוצאת כבר מנקודת הנחה שהטיפול הנכון והראוי בבעיה הקיימת היא בירי ובציד מבלי לבדוק חלופות.

וליד טאהא: אני לא מסכים עם המסקנה שלך.

וליד טאהא: הוועדה לא אמרה את זה.

וליד טאהא: את יכולה להגיד דעתך אבל לא להלביש לוועדה.

יעל תותחני: אני אשמח, אם אני אוכל, להשלים את הדברים שלי.

וליד טאהא: כן, אני אאפשר לך להשלים אבל אמרת משהו על הוועדה ואני מתקן אותך.

יעל תותחני: שהדברים שלי לא נכונים?

וליד טאהא: כן, הוועדה לא מאשרת את מה שאת אומרת.

יעל תותחני: אז אני אומרת שאנחנו כרגע שומעים דיון שמדבר על מפעלי נשק ומפעלים שהמטרה שלהם בעצם לבוא ולהרחיב ולאפשר ציד של בעלי חיים ושל עופות, ועל זה אנחנו דנים.

יעל תותחני: הדבר הראשון שהייתי רוצה לומר זה שאני חושבת שהוועדה צריכה לבחון בראש ובראשונה האם אכן ציד, הרג, רצח בעלי חיים, עופות, אני מייצגת עמותה שדואגת לרווחתם של העורבים.

יעל תותחני: האם זו אכן הדרך הנכונה והיעילה ביותר לטפל?

יעל תותחני: אני רוצה להפנות את הוועדה קודם כל למקרה שיש לנו אפשרות ללמוד ממנו, מקרה דומה מאוד שהיה לפני כמה שנים, לא לפני זמן רב.

יעל תותחני: זה נקרא קמפיין חיסול הדרורים וזה היה בסין, שם הייתה להם בעיה של דרורים, מין פולש, ובעקבות כך הם עשו בדיוק מה שהוועדה הזאת רוצה לעשות.

יעל תותחני: התחילו לצוד את הדרורים.

יעל תותחני: אוכלוסיית הדרורים - - - לחלוטין, דבר שהוביל לכך שבסופו של דבר, אני לא אעבור על כל השתלשלות העניינים, אבל אפשר לקרוא לזה והוועדה צריכה להכיר את הנושא הזה, גרם לכך שמצבורי האורז במדינה למעשה נגמרו, הגיע רעב איום ונורא בסין ועשרות מיליוני אזרחים פשוט מתו מחרפת רעב, כאשר אין מחלוקת על הדבר הזה שרק בעקבות חיסול אוכלוסיית הדרורים.

יעל תותחני: ברגע שאנחנו עושים דבר כזה, אנחנו למעשה מתערבים בטבע.

וליד טאהא: עו"ד יעל תותחני, אני רוצה להודות לך כי זמננו תם וצריך לנעול את הישיבה.

יעל תותחני: ארגוני הציידים דיברו המון.

יעל תותחני: העמותות שדואגות לבעלי החיים מדברות דקה, שתי דקות.

וליד טאהא: הלוואי והיית מגיעה אלינו לוועדה ולדבר חופשי מה שאת רוצה.

וליד טאהא: שנית, לא דיברת דקה.

וליד טאהא: את מוזמנת ללכת לבדוק כמה דיברת.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אני חוזר אלינו לוועדה.

וליד טאהא: חבר הכנסת אלון טל, בבקשה.

אלון טל: תודה רבה אדוני היושב-ראש, כמה דברים כלליים ואז אולי הצעה לסיכום.

אלון טל: בשבוע שעבר אני השתתפתי בהליכה רגלית בנגב ליד ערד כדי לעמוד מקרוב על הנזקים שנגרמו ממרוץ אופנועים שהיה לא מזמן.

אלון טל: למרות מאמץ אמיתי של רט"ג וגופים אחרים וגם חילי טרופר למזער נזקים, היו נזקים רבים, ונשאלת השאלה האם יש באמת מקום במדינת ישראל הקטנה לאפשר לספורט כזה של אופנועים שהולכים לחיק הטבע, בכלל להתקיים.

אלון טל: יש ספורט שאולי לא מתאים לישראל.

אלון טל: אני נוטה לדעה שבנושא של ציד למטרות ספורטיביות לא בטוח שמדינת ישראל צריכה לעודד ספורט כזה.

אלון טל: אני חושב שאנחנו שומעים היום באמת נתונים שמאוד מפתיעים אותי.

אלון טל: 15,000 חזירי בר בשנה אחת ואנחנו עדיין רואים התפרצויות.

אלון טל: אני אאתגר אותך בהמשך עם ההצעה שלנו באמת לדוח מצב, מכיוון שכנראה שהטבע עובר טלטלות ושינויים ואנחנו צריכים להבין.

אלון טל: חלק מהניהול הוא כזה.

אלון טל: אני מאוד מעוניין שיביאו לך את הנתונים כדי לאמת את הדברים שנאמרו פה, מה המינים שבאמת היום אנחנו צדים.

אלון טל: יש הרבה מינים שהם הולכים ונעלמים.

אלון טל: צבאים, פעם היו מקבלים היתר לציד.

וליד טאהא: אנחנו נשמח לקבל את כל האינפורמציה אלינו לוועדה.

אלון טל: אני חושב שהגישה של רט"ג במה שאני שומע היא גישה נכונה ופרגמטית ואנחנו צריכים להתערב, כי אם נשאיר את הטבע כמו שהוא, אז לא יישאר הרבה.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת אלון טל.

וליד טאהא: אני רוצה לסכם.

וליד טאהא: מתברר שאנחנו מול נושא מעניין מאוד.

וליד טאהא: מה שהתחיל עם ידע דל מאוד שלי לפחות על הדבר הזה, מתברר שהוא סוגיה.

וליד טאהא: אני מקווה שעוררתי פה דיון מעניין עבור אלה שנתקלים בזה, חיים את זה, סובלים מזה, נהנים מזה, לא משנה, כל אחד והמקום שלו.

וליד טאהא: צריך לתת עוד תשובות לסוגיות שעלו ולא קיבלנו עליהן תשובות, כלומר הקשר לחקלאות בכל הקשור לאישורים שניתנים למפעלים האלה.

וליד טאהא: אני אומר הקשר לחקלאות ולטבע, כי אני מבין שהיו שימושים מתוך תפיסות אחרות בעבר.

וליד טאהא: אני לא יודע לאן זה יתגלגל, אבל אם זה יתגלגל כדי לעשות מזה שימוש שאיננו ראוי בשם מפעלים ראויים, אז אנחנו צריכים להיות גם על המשמר בעניין הזה.

וליד טאהא: אני אמשיך לתרום את חלקי, לעשות את הדבר הנכון גם לטבע, גם לחקלאים.

וליד טאהא: אני מבין גם את הצרכים של החקלאים, דרך אגב.

וליד טאהא: ברור שיש להם צרכים, אבל צריך לעשות את זה ממקום חוקתי.

וליד טאהא: לי נראה שיש בעיה חוקתית בעניין הזה, ואני מפנה את זה למשרד לביטחון פנים ואני מפנה את זה למשרד להגנת הסביבה וגם לרט"ג שעושה איתם קשר מתמיד.

וליד טאהא: לי נראה שיש בעיה בבסיס החוקי שדרכו נעשה שימוש בדבר הזה, ועל כן אנחנו מבקשים באמת את ההתייחסות של הגורמים הרלוונטיים בעניין הזה.

וליד טאהא: אולי לפי ההתייחסות יהיה צורך להמשך חקיקתי, אני לא יודע, אבל מישהו צריך להסדיר את הסוגיה.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו, לכל אלה שהשתתפו בזום, לכל אלה שהתעניינו, לכל אלה שאהבו, לכל אלה שלא אהבו את הדיון הזה.

וליד טאהא: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.