ועדת המשנה לתקציבי הספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 8, 2022-05-23 08:35

סימון דוידסון: בוקר טוב לכולם, אנחנו מתחילים היום דיון שהוא יהיה אחד מתוך שלושה דיונים, בנושא של המאמנים.

סימון דוידסון: כשאני מדבר על מאמנים אני קודם כל אלך לחיים שלי האישיים.

סימון דוידסון: אני כל החיים שלי הייתי מאמן, עשרים ושלוש שנים הייתי מאמן.

סימון דוידסון: אמנם שחיה, לא כדורגל.

סימון דוידסון: אבל אני מכיר את כל הנושא הזה של מעמד המאמן, תנאי המאמן, הסטטוס של המאמן בחברה הישראלית.

סימון דוידסון: ההבדל בין מאמן למורה במדינת ישראל.

סימון דוידסון: מבחינת כל תנאי ההעסקה, על בשרי.

סימון דוידסון: אחת מהסיבות שהפסקתי לאמן, שזה דבר שהכי נהניתי ממנו בחיים, הגעתי להיות מאמן נבחרת ישראל, והגעתי לפסגה הכי גבוהה בשחיה הישראלית, הפסקתי לאמן כי הרגשתי שהמערכת פשוט לא תומכת.

סימון דוידסון: שאני מגיע לכל מקום ושואלים אותי מה אני עושה בחיים, אני אומר מאמן, מסתכלים עליי ולא מבינים בכלל מה זה.

סימון דוידסון: אומרים מדריך, עובד עם ילדים.

סימון דוידסון: לא מבינים את המשמעות של מה זה נקרא מאמן.

סימון דוידסון: בכל מקום בעולם, בייחוד בעולם המודרני, כשאתה אומר מאמן, בארצות הברית זה קוצ' כמובן, הכבוד הזה שמקבל מאמן הוא בעצם גורם לו להמשיך להיות מאמן הרבה מאוד שנים.

סימון דוידסון: ואנחנו לא קרובים לזה במדינת ישראל.

סימון דוידסון: אין את ההבנה שמאמן בעצם הוא אמן.

סימון דוידסון: מאמן בעצם בתוך תוכו, בתוך המקצוע שלו, הוא מכיל הרבה מאוד מקצועות.

סימון דוידסון: הוא צריך להיות פסיכולוג, הוא צריך להיות האבא והאמא של הילדים, או של הנערים, או של הנערות.

סימון דוידסון: הוא לפעמים מסיע את הספורטאים ומחזיר אותם, במיוחד אם זה אימוני בוקר.

סימון דוידסון: הוא צריך להבין בתורת האימון, הוא צריך להיות פיזיולוג, צריך להבין באנטומיה, וכן הלאה וכן הלאה.

סימון דוידסון: וכשאני אומר את המילה מאמן, הגיע הזמן שמדינת ישראל, במיוחד המשרדים שמקיפים את כל הנושא הזה של הספורט, יבינו שהנושא הזה שנקרא אימון הוא הרבה מעבר, אני לא מתבייש להגיד את זה, של מורה.

סימון דוידסון: וכשמורה נמצא בבית ספר אז יש לו תנאים סוציאליים, ויש לו קביעות, וכן הלאה וכן הלאה.

סימון דוידסון: ומאמן שנמצא בעבודה אין לו אפילו עשרה אחוז מזה.

סימון דוידסון: והדברים הרבה יותר חמורים בעולם הכדורגל והכדורסל.

סימון דוידסון: מאמן מתחיל לאמן, עשר דקות אחרי זה הוא לא יודע אם הוא ימשיך לאמן.

סימון דוידסון: הוא מפסיד שני משחקים וכבר זורקים אותו מהקבוצה.

סימון דוידסון: חותמים איתו על חוזה ומפרים את החוזה בלי שום פחד משלטונות החוק.

סימון דוידסון: וכן הלאה וכן הלאה.

סימון דוידסון: וכשאני מסתכל על מספר המאמנים שפוטרו השנה בליגת העל בכדורגל, אני רואה שזה קרוב לעשרה מאמנים בעונה אחת.

סימון דוידסון: שלא לדבר על הליגה השנייה, שלא לדבר על הליגה השלישית, שבכלל שם מאמן זה דבר הכי פחות חשוב בקבוצה.

סימון דוידסון: שחקנים יותר חשובים, הפיזיותרפיסט יותר חשוב, המעסה יותר חשוב.

סימון דוידסון: אז חברים, מאמן זה מקצוע, זה מקצוע מכובד.

סימון דוידסון: זה מקצוע שהוא מכניס בתוכו גם את החינוך, וגם את הגוף של האדם, וגם את הפסיכולוגיה, ואנחנו היום נתחיל את הדיון ונדבר על הרבה מאוד נקודות בתהליך של מאמן.

סימון דוידסון: ובסוף הדיון יהיו מסקנות שיועברו למשרדים הנוגעים בדבר, ואנחנו נתחיל תהליך, שבסופו של התהליך אני רוצה בעצם להשיג שלוש נקודות: אחת – להעלות את האגו, את הדבר הזה שנקרא מאמן.

סימון דוידסון: שיבינו כולם שמאמן זה דבר מאוד מאוד חשוב.

סימון דוידסון: הדבר השני – זה לטפל בנושא של ההעסקה של המאמנים.

סימון דוידסון: והדבר השלישי זה לטפל בנושא של הידע, ההשתלמויות.

סימון דוידסון: הדבר הזה שנקרא להפוך את המאמן להרבה הרבה יותר טוב.

סימון דוידסון: נמצא אתנו רועי ממשרד הספורט, שאמון על הנושא הזה של מאמנים.

סימון דוידסון: כל מי שרוצה לדבר יוכל לדבר.

סימון דוידסון: כמובן לומר לפני את השם, את התפקיד, יצטרפו אנשים בדרך, ואנחנו נצרף אותם לדיון הזה.

סימון דוידסון: הצטרף אלינו חבר הכנסת ולדימיר בליאק, שבעצמו היה ספורטאי הרבה מאוד שנים.

סימון דוידסון: והוא מבין מה זה נושא המאמן.

סימון דוידסון: אני רוצה להתחיל עם רועי.

סימון דוידסון: אני נותן לך זמן חופשי לדבר, אני אעצור אותך באיזה שהוא שלב, כי אני רוצה גם אנשים אחרים .

סימון דוידסון: תדבר גם על הארבעה וחצי מיליון של הנושא של השתלמויות למאמנים, ותכניס את כל הדברים החדשים שרוצים להכניס שם במשרד, והכי חשוב בואו לא נבכה על העבר, נלך על העתיד.

סימון דוידסון: נראה מה אנחנו יכולים לעשות הרבה יותר טוב למען המאמנים, שזה בסוף למען הספורטאים.

רועי ברקוביץ: שלום לכולם, שמי רועי ברקוביץ, אני מנהל האגף להכשרת מאמנים במשרד הספורט, במינהל הספורט.

רועי ברקוביץ: כמו שסיפרת על עצמך אז אני גם באתי מתחום האימון, ואימנתי בתחום הכדורסל הרבה שנים.

רועי ברקוביץ: ואני בתפקיד שמונה חודשים.

רועי ברקוביץ: החלפתי אישיות ידועה ורצינית ששמו שלמה סביאה שיצא לגמלאות.

רועי ברקוביץ: ולמעשה נכנסתי לאגף מאמנים שעסוק למעשה בשתי זרועות מאוד חזקות וקשוחות, של רגולציה מצד אחד על כל העולם של הכשרות המאמנים, ומצד שני עוסק בפיתוח של מאמנים.

רועי ברקוביץ: ומעשה האגף שלי יחד, ובכלל במינהל הספורט הנושא של האימון בשנים האחרונות, ולראשונה אפשר לומר, תפס מקום מאוד מרכזי באסטרטגיה של המשרד.

רועי ברקוביץ: זה לצורך העניין זה לא היה.

רועי ברקוביץ: זה היה כל מיני הבלחות קטנות.

רועי ברקוביץ: אבל בתכנית האסטרטגית מעמד המאמן ופיתוח המאמנים הפך להיות אחד הדברים המרכזיים, אם לא המרכזי שבהם.

רועי ברקוביץ: וזו אמירה חשובה שצריך לומר, שברגע שזה הפך להיות בתחום האסטרטגי, אז גם תקציבים נכנסים לתוך העניין הזה, וגם מהלכים.

רועי ברקוביץ: ואני רוצה לספר על שני מהלכים, אני לא רוצה לתת פה הרצאה, אבל בגדול שני המהלכים המרכזיים שאנחנו מובילים אותם היום, ואני אעדכן אתכם באיזה סטטוס הם נמצאים, אחד זה תכנית לשינוי חוק הספורט בעניין המאמנים.

רועי ברקוביץ: למעשה התכנית הזאת או החוק הזה עבר אישור של ועדת שרים לענייני חקיקה.

רועי ברקוביץ: הצעד הזה היה צעד מאוד משמעותי.

רועי ברקוביץ: כי עבדנו על זה הרבה זמן.

רועי ברקוביץ: קודמי בתפקיד עבד על החוק הזה קרוב לעשר שנים.

רועי ברקוביץ: והחוק שינה וריאציות.

רועי ברקוביץ: זו הצעה ממשלתית.

רועי ברקוביץ: בגדול אני יכול להגיד לכם שהחוק הזה יש לו כמה בשורות מאוד מרכזיות, שבעיניי, ולא רק בעיניי, ישפיע מאוד על כל העולם של האימון, מעצם העובדה שבחוק יהיו ארבע דרגות, והיום יש רק שתי דרגות בחוק הספורט הקיים.

רועי ברקוביץ: וזה אומר שבגדול מאמן לא יעשה תעודה פעם אחת, ומאותו רגע הוא יוכל להישאר מאמן בלי שום התקדמות, כמו שזה נעשה באקדמיה, או במקומות אחרים.

רועי ברקוביץ: אלא הוא יצטרך להתקדם בדרגות על ידי אימון.

רועי ברקוביץ: אתם יודעים שלכל דרגת אימון יש גם את ההרשאות שלה.

רועי ברקוביץ: אז אם היום המדריך הוא עד גיל שש עשרה, ומאמן זה מגיל שש עשרה, פה במקרה הזה אנחנו באמת נראה איזה מהלך אחר, שעוד לא נסגר סופית, אבל זה הכל יהיה בחודשים הקרובים, לאחר שהחוק יעבור.

רועי ברקוביץ: ייקבעו תקנות, וייקבעו כל ענף וענף יקבע לכמה דרגות הוא הולך.

רועי ברקוביץ: אבל כל המהלך הזה ייצור מצב שמאמנים יעברו הכשרות ובאמת יעסקו בזה, יותר מאשר היום.

רועי ברקוביץ: עוד דבר שקיים בחוק, זה הנושא הזה של חובת השתלמות.

סימון דוידסון: רק צריך לציין שבכדורגל כבר העברנו תקנה, וכל הנושא של המאמנים והמדריכים זה לפי חוקים של FIFA.

רועי ברקוביץ: ענף הכדורגל כמו שאתה אומר כבר עזב את חוק הספורט.

רועי ברקוביץ: היום ענף הכדורגל נמצא על פי הכשרות של WEFA.

רועי ברקוביץ: זה היה למעשה הוראה של הגוף העולמי להתאחדות הכדורגל.

רועי ברקוביץ: על כל פנים עוד דבר שיש בשורה בחוק זה הדבר הזה של השתלמויות חובה.

רועי ברקוביץ: גם המשרד יהיה רשאי אחת לשנה לעשות השתלמות חובה לכלל המאמנים, ואלה יהיו השתלמויות חובה.

רועי ברקוביץ: וגם האיגודים עצמם יוכלו לעשות השתלמות חובה, וליצור סיטואציה כזאת שמי שלא עובר את ההשתלמות לא יכול להמשיך ולהיות רשום באותו איגוד כמאמן.

רועי ברקוביץ: וזו בשורה מאוד חשובה ומרכזית.

רועי ברקוביץ: כי עדיין היום מאמן יכול לעבור קורס באיזה שהוא שלב בחייו, ומאותו רגע הוא למעשה יכול לאמן עד סוף ימיו בלי השתלמות אחת.

ניסים בכר: רועי, כל הדברים האלה כבר בפועל, כבר נעשים.

ניסים בכר: חמש עשרה שעות השתלמות לכל מאמן, אחרת הוא לא מקבל את התעודה שלו.

רועי ברקוביץ: זה קיים בהתאחדות הכדורגל.

רועי ברקוביץ: זה לא קיים בכל ענפי הספורט.

רועי ברקוביץ: זה קיים גם באיגוד הכדורסל, אבל אנחנו מנסים לייצר את זה בחוק עצמו.

רועי ברקוביץ: וזה נותן כוח לאיגודים, וגם למינהל הספורט.

רועי ברקוביץ: דבר נוסף שהוא עוד בשורה בתוך חוק המאמנים זה נושא של בחינות חיצוניות, שייעשו בכל המוסדות שמכשירים את המאמנים.

רועי ברקוביץ: כיום, כמו שאתם יודעים, למעשה מי שהולך לקורס מאמנים או מדריכים הוא המוסד פרסם, המוסד מקבל, המוסד לוקח כסף, המוסד מכשיר, המוסד בוחן ונותן את ההסמכה.

רועי ברקוביץ: כמעט אפשר להגיד באופן מלא, מי שנרשם עובר את הקורס, וזה יוצר זילות בכל העולם הזה של ההכשרות שלנו.

רועי ברקוביץ: ואחד השינויים שהחוק יוביל זה באמת שכל הבחינות יהיו בחינות חיצוניות, שהאגף שלי אחראי עליהן, באמצעות חברה חיצונית, או בדרך אחרת שנקבע.

רועי ברקוביץ: וזה גם כן בשורה מאוד משמעותית.

רועי ברקוביץ: זה יעלה את הרמה, יחייב את המוסדות להעלות את רמת ההכשרה, וגם זה יכול להשפיע על עולם האימון.

רועי ברקוביץ: זה לגבי החוק.

רועי ברקוביץ: דבר נוסף שאנחנו באמת בימים האחרונים סיימנו, עברנו הערות ציבור ופרסמנו, אנחנו באמת הולכים להעביר במבחן האיגודים והאגודות נושא של לגדל מאמנים.

רועי ברקוביץ: למעשה המדינה הולכת להשקיע מיליונים רבים בסיבסוד מאמנים האגודות.

רועי ברקוביץ: כאשר זה באמת מתיישב עם מה שסימון שואף אליו.

רועי ברקוביץ: וזה מהלך ראשון שהופך להיות, שיעבור להיות מהלך קבוע, שלמעשה כיום ברמה של משחקים בענפים הקבוצתיים, ברמה של פרפריה בלבד, ובענפים האישיים ברמה של כל הענפים האישיים, במבחן מסויים, אבל בדגש על פריפריה, ששים אחוז מהאגודות בפריפריה, אנחנו למעשה מסבסדים את שכרם של המאמנים.

רועי ברקוביץ: למעשה כל אגודה תצטרך אגודה גם בקבוצתי וגם באישי, כאלה שעמדו בתבחינים, יצטרכו להראות שיש להם מאמן אחד לפחות שמרוויח מעל שכר הממוצע במשק ומעלה.

רועי ברקוביץ: עוד מאמן נוסף חמישים אחוז מהשכר הממוצע במשק, ועוד איש מעטפת, ובזה אנחנו תומכים.

רועי ברקוביץ: ושכל המאמנים האלה, שלושת הפונקציות האלה הם מקבלים משכורת של שנים עשר חודשים.

רועי ברקוביץ: אתם יודעים שהיום זה לא קיים בכל הענפים ובכל האגודות, בקטע הזה זה באמת יוצר איזה שהוא מהפך.

סימון דוידסון: כמה כסף צבוע לזה?

רועי ברקוביץ: לשנה הזאת שישה עשר מיליון שקל.

רועי ברקוביץ: כאשר הבשורה הנוספת של המהלך הזה זה שהאיגודים ישלחו מנטורים מטעמם לכל האגודות הנתמכות, והמנטורים האלה גם מסובסדים על ידי המדינה.

רועי ברקוביץ: זאת אומרת שבשניים וחצי מיליון שקל לשנה הראשונה, זאת אומרת שיש לנו פה מהלך.

רועי ברקוביץ: דרך אגב העולם של המנטורים זה דבר שאנחנו רוצים להטמיע אותו בספורט הישראלי.

רועי ברקוביץ: מנטורים, מאחורי כל מאמן מצליח יש איזה שהוא מנטור שמלווה אותו.

רועי ברקוביץ: מנטור זה אדם מקצועי, שבעיקר בא ליצור איזה שהוא מהלך מקצועי איתך.

רועי ברקוביץ: להביא מהידע שלו אליך.

רועי ברקוביץ: אני בטוח שניסים בכר, שמכבד אותנו בנוכחותו, שהיה מאמן בכיר בכדורגל הישראלי, הוא עצמו שימש מנטור לא מעט של מאמנים צעירים.

רועי ברקוביץ: ולמעשה ככל שנכניס ידע, ולא נבזבז ידע של אנשים שעשו את זה בספורט, אלא נשלב אותם שילוו מאמנים צעירים, כי גם מאמנים צעירים צריכים בתחילת דרכם מנטורים.

רועי ברקוביץ: גם על זה אנחנו עובדים באגף.

סימון דוידסון: אז שניים וחצי מיליון שקל זה לאיגודים?

רועי ברקוביץ: זה מבחן תמיכה.

רועי ברקוביץ: קודם כל לשאלתך, כן, הכסף הזה יעבור לאיגודים.

רועי ברקוביץ: כדי לממן את שכרם של המנטורים.

רועי ברקוביץ: אנחנו בתקווה, לפחות גם השר וגם המנכ"ל רוצים שנתחיל את זה ממש ביולי-אוגוסט הקרוב.

רועי ברקוביץ: אם אני חוזר למה ששאל נסים, יש מבחן תמיכה, שאני לא אפרוש אותו בפניכם כרגע, שהוא גם נגזרת של התקציב שהתקבל, אנחנו מדברים על ספורט קבוצתי, כאמור בפריפריה, ששם ייכנסו אגודות בענפים שיש להם שש קבוצות ויותר, אגודות שיש להן שש קבוצות ויותר, שזה הבסיס של העניין הזה.

רועי ברקוביץ: יש לזה כל מיני מקדמים, או תוספות, שרצינו לקדם ספורט נשים אז בנשים אגודות נשים ייכנסו עם ארבע קבוצות ויותר.

רועי ברקוביץ: ורצינו להכניס גם ענפים מועדפים.

רועי ברקוביץ: עשינו מבחן תמיכה, שהוצג בהערות הציבור.

רועי ברקוביץ: בספורט הנשי נקבע שענפים שהשיגו שלושת אלפים חמש מאות נקודות ומעלה בשנת ההערכה, ולכן נכנסו שלושה עשר איגודים, כשישים אגודות, אנחנו עדיין עכשיו בסיכום סופי של העניין הזה, אחרי הערות הציבור.

רועי ברקוביץ: וגם בתחום הקבוצתי נכנסו שמונים וחמש אגודות, שזה המון, לשנה ראשונה.

רועי ברקוביץ: ואנחנו בשאיפה שכל שנה להגדיל את התקציב בעשרים וחמישה אחוזים, משהו כזה.

רועי ברקוביץ: סימון בטח יעזור לנו, בתקווה.

רועי ברקוביץ: אני רוצה לסכם, בהמשך למה שנאמר, אלה לא התכניות היחידות שיש לנו באגף.

רועי ברקוביץ: יושב פה ד"ר אורי שפר, אנחנו מנסים עכשיו לקדם ביחד תכנית לשלוח מאמנים ללימודים מרחוק אמנם, לתואר שני.

רועי ברקוביץ: יש לנו תכניות רבות לקחת ספורטאים מצטיינים ולהפוך אותם למאמנים בתהליך מקוצר, ולהשתמש ולשמר את הידע שלהם.

רועי ברקוביץ: יש לנו תכנית למאמנים מצטיינים, פודיום, שרצה, מחזור שלישי, שאנחנו גאים שתשעה עשר מאמנים שהיו בטוקיו, השתתפו בתכנית הפודיום, גם מאיגוד השחייה, אהוד השתתף בתכנית הפודיום.

רועי ברקוביץ: ולסיום אני אומר ככה, מעבר למה שאמרת סימון, מבינים כולנו שלמאמן, ככל שהידע באימון יהיה גבוה יותר, ככה ההישגים של מדינת ישראל, שחפצה בהישגים, שיוצרים גאווה לאומית, וכל הישג, בין אם זה הישג קטן, ברמה לאומית, אירופאית, ובין אם זה הישג גדול, המדינה צריכה את זה, למורל הלאומי.

רועי ברקוביץ: זה משפיע.

רועי ברקוביץ: אנחנו יודעים שזה דבר שאנחנו צריכים לתמוך בו.

רועי ברקוביץ: איפה שיש לנו ידע מקצועי, אם זה בהתעמלות של הבנים כיום, אם זה בהתעמלות אומנותית, אם זה בטקוואנדו, אם זה בשחיה, בעיקר בענפים האישיים לצערי, אבל אנחנו רואים שיש יותר ויותר הישגים, הרבה יותר ממה שהיה פעם, הכל אודות למעטפת שלמה, ובראש המעטפת יושב מאמן, שמוביל את העניין הזה.

רועי ברקוביץ: מאמן יש לו ערך מוסף לא רק בתחום הזה המקצועי, גם בתחום החינוכי.

רועי ברקוביץ: המאמן שפוגש את הילדים בגיל הצעיר הוא דמות חינוכית, משפיעה, ליצור חברה ואזרחים יותר טובים.

רועי ברקוביץ: לכן אני מכבד ומאוד שמח על הוועדה הזאת, ובאמת מקווה שהיא תביא לתוצאות.

סימון דוידסון: תן לי את התשובות אחר כך, אם אתה צריך להתייעץ תתייעץ.

סימון דוידסון: כי בסוף הדיון הזה אני רוצה נקודות זמן.

סימון דוידסון: אני רוצה לדעת מתי התכנית של השישה עשר מיליון שקל יוצאת לפועל, מתי השניים וחצי יוצאת לפועל.

סימון דוידסון: מתי הארבעה מיליון שקל, שאתה יודע שאני צבעתי אותם, אישית יוצאת לפועל.

רועי ברקוביץ: באמת בתמיכה משמעותית של חבר הכנסת דוידסון, שאת הכספים הקואליציוניים שלו העביר למעשה לאגף שלי, קצת התעכבנו, בגלל כל מיני דברים שקשורים להתארגנות.

רועי ברקוביץ: אבל אנחנו בונים, לפחות בישיבה שהיתה עם רז פרוייליך, המנכ"ל של המשרד, יחד עם מנכ"ל וינגייט שי אברהמי, לפני חמישה ימים.

רועי ברקוביץ: אנחנו מריצים את התכנית, אנחנו מדברים על ארבע רצועות, שלמעשה ארבעה וחצי מיליון שקל, בשנתיים, יוקצו לשלוח מאמנים לחו"ל, להשתלמויות.

רועי ברקוביץ: ארבע הרצועות הן כאלה: רוב התקציב הולך לכיוון של איגוד, שייקח נבחרת של מאמנים להשתלמות, ויוציא אותם לחו"ל.

רועי ברקוביץ: בעיקר לענפים הקטנים מאמנים באופן פרטי יוכלו להגיש בקשה בקול הקורא לצאת לחו"ל.

רועי ברקוביץ: וגם הקצבנו תקציב להביא מאמנים לארץ, גם להשתלמות, לאיגודים שיצאו, וגם להביא מאמנים בארץ, יועצים ברמה עולמית, להגיע ללוות מאמנים באיגודים מסויימים בהחלטה של שלושת גופי הרוחב, כדי באמת לקחת ענף ולקדם אותו.

רועי ברקוביץ: למשל, סתם כדוגמא, האיגוד הפרא-אולימפי מאוד רוצה לקדם את האתלטיקה בתחום הפרא-אולימפי.

רועי ברקוביץ: אז יש יתכנו שיביאו איזה מומחה בעל שם בתחום האתלטיקה כדי להכשיר את המאמנים שלו, ולהכשיר מאמנים.

רועי ברקוביץ: כי אתם יודעים שהיום אין קורסים ייעודיים לפרה-אולימפי.

רועי ברקוביץ: ואנחנו מדברים פה על תוך שלושה שבועות להוציא את הקול הקורא.

רועי ברקוביץ: אנחנו מאוד לוחצים על הסיפור הזה.

רועי ברקוביץ: לגבי תכנית המאמנים, כמו שאמרתי, סימון, הנושא הזה לא רק בידינו, זה גם בצד של משרד המשפטים.

רועי ברקוביץ: השאיפה של משרד הספורט להוציא את התכנית התמיכה למאמנים באגודות, יולי-אוגוסט, זו התכנית שלנו.

רועי ברקוביץ: זה צריך לעבור את ההסכמה של משרד המשפטים.

סימון דוידסון: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת משה טור-פז, בוקר טוב.

סימון דוידסון: אנחנו נחזור אליך רועי, כי יהיו לי עוד שאלות.

סימון דוידסון: אני רוצה לעבור לניסים בכר, אחד המאמנים הבולטים במדינת ישראל בענף הכדורגל.

ניסים בכר: בוקר טוב, אני קודם כל רוצה להודות לך על המלים שאמרת.

ניסים בכר: לקחתי את הנייר ושמתי בצד.

ניסים בכר: עברת על כל הנקודות הכי חשובות.

סימון דוידסון: אתה יודע, כל מאמן יש לו צלקות בגוף.

ניסים בכר: אמרת שנהנית, אני ככה אומר, אם נהנית אז כל הכבוד לך.

ניסים בכר: כי בדרך כלל זה ייסורים.

ניסים בכר: ייסורים גדולים.

ניסים בכר: היום בכלל קשה לי להאמין שמאמנים יכולים לעבוד.

ניסים בכר: זה משהו לא נורמלי.

ניסים בכר: עוד בזמנים שלנו נתנו קצת כבוד למאמן.

ניסים בכר: היום אי אפשר להחזיק מעמד.

ניסים בכר: ממש אי אפשר להחזיק מעמד.

ניסים בכר: דיברת על פיטורי מאמנים, זה בסדר.

ניסים בכר: כל מי שלא טוב לו, יכול ללכת.

ניסים בכר: או שהאגודה לא רוצה אותו.

ניסים בכר: על זה אין ויכוח.

ניסים בכר: אני לא מדבר איתך על שתי הליגות המקצועניות.

ניסים בכר: הן בסדר.

ניסים בכר: יש מי ששומר עליהן, יש בקרה לתקציבים, אין מה לדאוג להן.

ניסים בכר: אני באתי פה היום לדבר על המאמנים במחלקות הנוער.

ניסים בכר: אלה המאמנים שמתעללים בהם.

ניסים בכר: גם בליגות ג', וד', ששם בכלל אני לא יודע אם נוכל לעזור להם אי פעם, כי פשוט אי אפשר לעזור.

ניסים בכר: אבל אם אנחנו מדברים על מחלקות נוער, ודיברת מה זה מאמן, זה אישיות הכי חשובה של הילד.

ניסים בכר: אני אומר לכם, יותר מההורה.

ניסים בכר: יותר מהמורה.

ניסים בכר: הילד, בשבילו לבוא לאימון זה דבר קדוש.

ניסים בכר: המאמן אמר, לא יעזור שום דבר להורה, ולא למורה, זהו, המאמן אמר.

סימון דוידסון: ניסים, כמה מרוויח היום בממוצע בענף הכדורגל מאמן שמאמן ילדים?

ניסים בכר: אז אני אלך איתך לפריפריות, אני לא אלך איתך למכבי תל אביב או מכבי חיפה.

ניסים בכר: ההתעללות הזו, בסביבות בין אלף חמש מאות לארבעת אלפים במצב הכי טוב שיש.

ניסים בכר: וזה על חשבונית.

ניסים בכר: זה לא על שום תלוש משכורת.

ניסים בכר: זאת אומרת אתה תשבור את הראש עם מס הכנסה, תעשה תאומים, בסוף לא יישאר לך כלום.

ניסים בכר: ואתה עובד שלושה ארבעה ימים בשבוע, ושבת, מהבוקר עד הצהריים או אחרי הצהריים.

ניסים בכר: אתה נותן זמן יותר לילדים מאשר למשפחה שלך.

ניסים בכר: והמועדונים האלה, בפריפריה, קשה מאוד לעבוד.

ניסים בכר: כי הילדים הטובים הולכים לאגודות הגדולות, ואתה צריך לעבוד באמת עם ילדים מאוד בינוניים, ולהפוך אותם ליותר טובים.

ניסים בכר: והכי גרוע זה ההתנגשות עם ההורים.

ניסים בכר: הרי כל ילד זה עולם ומלואו.

ניסים בכר: ויש לך עשרים וחמישה ילדים בקבוצה.

ניסים בכר: עשרים וחמש משפחות רודפות אותך.

ניסים בכר: אם לא נתת מספיק לילד, ואם הילד הזה לא התאמן טוב.

ניסים בכר: ואם הילד בא בוכה הביתה, אוי ואבוי, שאבא רואה את הילד בוכה, המאמן אמר לי ככה וככה, ותיכף הוא רץ למאמן, ולמנהל המקצועי, וכבר יש לו אופוזיציה שהוא בסוף יצטרך ללכת הביתה.

ניסים בכר: חיים מאוד קשים ואכזריים.

ניסים בכר: אבל יחד עם זאת זה דבר גדול.

ניסים בכר: כי כל ילד, גם אם הוא לא ייצא שחקן, הוא בא בגיל שמונה למועדון, ועוזב בגיל שמונה עשרה, הוא יהיה חייל מצויין.

ניסים בכר: עם כושר גופני, הוא יהיה בנאדם עם משמעת, עם כל הדברים.

סימון דוידסון: הוא יהיה אזרח טוב למדינת ישראל.

ניסים בכר: בדיוק.

ניסים בכר: במיוחד היום, כשאנחנו רואים מה קורה עם הצעירים, ואני תמיד ממליץ להורים, גם אם הוא לא כל כך טוב תשאיר אותו במחלקה, תן לו להתאמן שלוש פעמים בשבוע, שיהיה לו כושר גופני טוב, והוא יהיה בנאדם.

ניסים בכר: יש לו זמנים, יש לו משמעת, יש לו את כל הדברים שבנאדם צריך.

ניסים בכר: ולכן המאמנים האלה כל כך חשובים לנו.

ניסים בכר: ואנחנו רואים מה מתעללים בהם.

ניסים בכר: אנחנו באיגוד כבר שש שנים, ואנחנו קודם כל עושים הכל כדי לעזור להם.

ניסים בכר: לכל מאמן כזה אנחנו מצמידים עורך דין.

סימון דוידסון: ניסים, יש לי שאלה, מהניסיון שלך, מאיפה החוצפה, באמת החוצפה הזאת של בעלי הקבוצות, ומנהלי האגודות, אני מדבר על עולם הכדורגל עכשיו, לזלזל כל כך בנושא המאמן?

סימון דוידסון: מאיפה יש להם את החוצפה הזאת לא להתייחס אליהם, לזרוק אותם מתי שבא להם, לא לתת להם את הכבוד שמגיע להם.

סימון דוידסון: הם לא מבינים את המשמעות של המנהל?

סימון דוידסון: הם לא מבינים שבלי המאמן אין ספורט?

סימון דוידסון: לא יהיה לעולם כדורגלן בלי מאמן?

ניסים בכר: סימון, הכל זה שאלה של כסף.

ניסים בכר: המועדונים בפריפריות אין להם כסף.

ניסים בכר: אתה יודע כמה ילד משלם בממוצע?

ניסים בכר: ארבעת אלפים שקל לשנה הורים משלמים על ילד.

ניסים בכר: וזה עולה לו יותר בסוף.

ניסים בכר: הוא צריך לחדש לו כדורים ונעליים והכל.

ניסים בכר: הכסף הזה מחזיק את המועדון.

ניסים בכר: אין להם כסף נוסף לפריפריות.

ניסים בכר: מזה הם מחלקים למאמנים.

ניסים בכר: בשביל זה הם מתנהגים לא יפה.

ניסים בכר: כי אין להם כסף.

סימון דוידסון: נמצא פה גם נציג האוצר במשרד הספורט.

סימון דוידסון: יואב הכט, שלום, בוקר טוב.

סימון דוידסון: הדיון הזה הוא, יהיו עוד דיונים בנושא הזה, אבל מבחינה תקציבית מה שעכשיו אומר ניסים בכר הוא דבר מאוד מאוד חשוב.

סימון דוידסון: למה, כי בסוף בגלל שלא מגיעים תקציבים לאותן אגודות בפריפריה, אותן אגודות קטנות, אז המאמן מרוויח מעט מאוד.

סימון דוידסון: ואז מה זה יוצר, זה יוצר גלגל שהוא צריך לעבוד בעוד עבודה, ועוד עבודה, ובסוף המקצוע שנקרא מאמן הופך להיות משהו נישתי בצד, ואין לו כוח לזה ואין לו זמן לזה.

סימון דוידסון: ובסוף זה משפיע גם על הילדים.

סימון דוידסון: איפה אנחנו רואים מבחינה תקציבית נגיעה בנושא הזה של מאמנים, דווקא בקבוצות של הפריפריה, במקומות היותר חלשים?

יואב הכט: בוקר טוב, יואב הכט, אגף תקציבים משרד האוצר.

יואב הכט: אני יכול להתייחס בעיקר לחלוקה של הדברים מבחינת תקציב מלמעלה.

יואב הכט: בנוגע לאיך הסכומים יתחלקו בין אגודות שונות, איזה פעילות זה יתמרץ, אני חושב שזה שאלות שיותר נכון להפנות למי שכותב את מבחן התמיכה.

יואב הכט: אבל אני חושב שכן חשוב מאוד להגיד, משרד התרבות והספורט גיבש תכנית אסטרטגית, במהלך כל שנת 2020 עבד עליה בשקדנות, בזמן שהיה קשה לקדם דברים בממשלה.

יואב הכט: מצא איך כן לקדם את המשרד.

יואב הכט: ב-2021 כשהלכנו לתקציב חדש, הוא הגיש את התכנית הזאת, ודרש, וגם קיבל, סכומים מאוד משמעותיים בשביל לתקצב את התכנית.

יואב הכט: לא קיבל את כל מה שהוא רצה, כמובן, כי כל משרדי הממשלה דורשים, וכולם היו צריכים לקבל אחרי שנה שהיתה רזה.

יואב הכט: שנת 2020.

יואב הכט: משרד התרבות והספורט בחר לתעדף בראש סדר העדיפויות את נושא המאמנים, כחלק מהתכנית האסטרטגית שלו.

יואב הכט: אני חושב שרועי יכול להעיד על זה.

יואב הכט: והוא יקבל תוספת, יקצה מתוך הסכום שהוא יקבל לתכנית אסטרטגית כמה עשרות מיליונים עבור הנושא של המאמנים.

יואב הכט: חלק מזה יהיה רצועות של מבחני תמיכה קיימים של תמיכה באגודות, ואני מניח שזה הפתרון של משרד הבריאות והספורט עבור הנושא שמר בכר מעלה.

יואב הכט: חלק מזה יהיה ברצועות אחרות, במבחני תמיכה נפרדים, שמיועדים ספציפית לנושא המאמנים, אני חושב שרועי הזכיר חלק.

יואב הכט: צריך לציין שלצד הניקוד הגובר של המשרד בנושא המאמנים, יש גם הכרה ציבורית בנושא.

יואב הכט: אני חושב שחבר הכנסת דוידסון גם מוביל את הדעת בהקשר הזה, וגם מייצג את הפעלתנות, ומוביל להכרה יותר גבוהה בקרב הציבור.

יואב הכט: ולראייה באמת הסכום שהוא ייעד בנושא של המאמנים בסך חמישה מיליון ₪, על פני השנים 2021 ו-2022, שזו תוספת משמעותית ביחס למה שהיה בעבר עבור הנושא.

יואב הכט: אז אני חושב שאם מסתכלים מלמעלה, תקציב משרד הבריאות והספורט, רואים שזה בהחלט מהנושאים שלא רק מגדילים את התקציב שלהם, אלא מגדילים את הנתח של התקציב מתוך סך התקציב של המשרד.

יואב הכט: וזה בהחלט מעד על זה שסדר העדיפויות של המשרד מוכוון מאוד לנושא המאמנים.

סימון דוידסון: יש לי שאלה, נושא של חלוקת הכספים, התמיכות, לאגודות, איגודים, לענפים מועדפים, לתקציבים אולימפיים, כל הנושא הזה הוא תקוע היום.

סימון דוידסון: אנחנו לא מצליחים לשחרר את הכספים.

סימון דוידסון: ויש אגודות שממש נמצאות על סף קריסה.

סימון דוידסון: וגם איגודים כבר הגיעו למצב קריסה.

סימון דוידסון: אתה יכול לתת לנו איזה שהוא מידע מתי ההמשך של העברת הכספים יהיה?

יואב הכט: אני לא יודע לתת את המידע כמפורט, בגלל שזה לא נושא אוצרי, כמו שזה נושא של מועדים ומוכנות ובשלות של מבחני התמיכה.

יואב הכט: להבנתי מבחני התמיכה, אלו שכתובים נתונים להערות ציבור, וחלק מהערות ציבור התקבלו, ונמצאים בתיקון.

יואב הכט: אלה שעוד לא כתובים נמצאים בכתיבה.

יואב הכט: אני יודע שהמשרד עובד על זה מאוד מאוד קשה.

יואב הכט: לגבי הנושא של האגודות, שיש להן גם קשיים ספציפיים, משרד התרבות והספורט עובד על הצעת חוק, שתשנה לטובה את האופן שבו יועברו כספים לאגודות, במיוחד נוכח העובדה שבסוף שנת 2022 יהיה שינוי שמתחייב לפי החוק, שלפיו הטוטו כבר לא יהיה חלק בהעברת הכספים, וזה מקשה על חלק מהעבודות.

יואב הכט: אנחנו בתאום עם המשרד בנושא הזה.

יואב הכט: ולהבנתי הנושא יקודם מאוד מאוד בקרוב.

סימון דוידסון: זאת אומרת הטוטו יתנו לו עוד המשך של מספר שנים להעביר את הכסף.

יואב הכט: משרד האוצר, ואני רוצה לומר שיש כאן לא רק את אגף תקציבים שמעורב, אלא גם את אגף החשב הכללי, ובהעדר נציג חשוב לי להגיד גם את עמדתם, יש נהלים רוחביים לגבי תמיכה בגופים, שמקבלים תקציב מהמדינה.

יואב הכט: אני חושב שמאוד מאוד חשוב להקפיד על הכללים האלה כמה שניתן, ואגף החשב הכללי עושה את זה בצורה טובה.

יואב הכט: יחד עם זאת, גם משרד האוצר, גם החשב הכללי, גם אגף התקציבים, מכירים בקושי המיוחד שהחוק הקיים מטיל על אגודות קטנות.

סימון דוידסון: אתה מדבר על נוהל האוצר.

יואב הכט: נכון.

יואב הכט: אנחנו בוחנים דרכים לתקן את זה, בצורה לפחות זמנית, עבור האגודות הקטנות ביותר, ואם יימצא פתרון שהוא טוב, ואפשר להחיל אותו באופן קבוע, אז הוא יוחל באופן קבוע.

סימון דוידסון: דרך המרכזים אני מבין, נכון?

יואב הכט: אני חושב שזה עדיין נמצא בשלבי תכתובת.

יואב הכט: אני מעדיף לא להתייחס לזה בוועדה.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת ולדימיר בליאק, בבקשה.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

סימון דוידסון: רק אני אגיד לפני שהוא מדבר שהוא בורג מרכזי מאוד בוועדת הכספים, הוא נציג הקואליציה בוועדת הכספים, והוא אוהד גדול מאוד של הספורט הישראלי, והוא עוזר לי ולספורט הישראלי המון בוועדת כספים.

סימון דוידסון: ולקראת התקציב החדש הוא יהיה בורג מאוד מאוד חשוב לעולם הספורט.

ולדימיר בליאק: תודה רבה, אנחנו כולנו כאן ברגים קטנים במערכת הגדולה הזאת.

ולדימיר בליאק: אז מה שרציתי לומר שיום שני שמונה וחצי זו לא שעה שגרתית בכנסת.

ולדימיר בליאק: בדרך כלל לא אוהבים להגיע כל כך מוקדם.

ולדימיר בליאק: אבל עצם העובדה שהדיון הזה מתקיים בשעה כזאת, ביום שני, מבחינתי זה גם הסימן לשינוי.

ולדימיר בליאק: לשינוי ביחס לספורט הישראלי בכנסת הזאת.

ולדימיר בליאק: וזה הרבה בזכותך, השינוי הזה שאתה מוביל.

ולדימיר בליאק: אני לא הייתי מאמן, אבל הייתי ספורטאי מקצועי במשך שתים עשרה, שלוש עשרה שנה, מגיל אחת עשרה, שש פעמים בשבוע, לפעמים שני אימונים ביום.

ולדימיר בליאק: ואני מסכים עם ניסים שהוא בעצמו אגדה, שתפקיד המאמן בהתפתחות הילד הוא מאוד משמעותי.

ולדימיר בליאק: אין ספק שבכל השנים האלה, של הקריירה, ביליתי עם המאמן שלי הרבה יותר זמן מאשר עם ההורים שלי.

ולדימיר בליאק: בכלל לא באותה סקאלה.

ולדימיר בליאק: טוב שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, בכלל אם אנחנו מדברים על שינוי יחס של המדינה ביחס לספורט, אז בעיניי המתקנים והמאמנים זה שני נדבכים שאנחנו צריכים לשנות כדי באמת לקוות שהמצב פה ישתנה לטובה בשנים הקרובות.

ולדימיר בליאק: וכמו שסימון אמר, אני מרכז הקואליציה בוועדת הכספים, ועוד מעט התקציב לשנה הבאה מגיע לאישור הממשלה, ולאחר מכן מגיע לכנסת, להכנה לקריאה שניה ושלישית ולאישור הסופי.

ולדימיר בליאק: אנחנו מדברים המון על שינוי גם בתקציב, בכל הנושא של הספורט.

ולדימיר בליאק: בכל ההיבטים.

ולדימיר בליאק: וזה הזמן שלנו באמת להוכיח שאנחנו לא רק מדברים אלא גם עושים, ואין ספק שאנחנו, גם אני וגם חבריי בוועדת הכספים, וגם סימון, אנחנו נתכנס יחד כדי להביא את השינוי כבר בתקציב הקרוב.

ולדימיר בליאק: תודה רבה.

סימון דוידסון: תודה רבה.

רועי ברקוביץ: לא אמרת באיזה ענף עסקת.

ולדימיר בליאק: הייתי רץ ארבע מאות-שמונה מאות.

ניסים בכר: << אורח >> נינ אנחנו יכולים להיות אופטימיים בקשר לתקציב?

ולדימיר בליאק: יש פה אנשים שכבר חודש וחצי חגגו שער שהם עדיין לא הבקיעו.

ולדימיר בליאק: אז שקודם עברו את החצי.

סימון דוידסון: לפני שנעבור לד"ר שפר, חבר הכנסת משה טור-פז בבקשה.

משה טור פז: שלום בוקר טוב, גם אני התייצבתי בשעה זו אחרי אימון בוקר, כדי באמת לדבר על המקום של הספורט בחיים שלנו.

משה טור פז: וקודם כל תודה לך חבר הכנסת דוידסון על כך שאתה מופע של אדם אחד פה בין מאה עשרים חברי כנסת, אבל מופע מאוד מאוד חשוב.

משה טור פז: אתה גם מוביל אותנו, שאר חברי הכנסת, לשידרוג ומתן מקום משמעותי ביותר לנושא הספורט בישראל, כולל ההיבטים התקציביים שאנחנו צריכים לבטא את זה.

משה טור פז: אני חושש שהעובדה שאתה עוסק כל כך הרבה בנושא המאמן נובעת לעתים בעיניי מחוסר הבנה של הציבור כמה המאמן הוא לא השחקן השנים עשר, במקרה של כדורגל, או בכל דוגמא אחרת, אלא הוא הרבה יותר מזה.

משה טור פז: וכמה לפעמים הכי קל לפטר את המאמן, כי זה הצעד הקל לביצוע, אבל הוא לא מבטא שום דבר מכמה מאמן טוב הוא בעצם המפתח של קבוצה, או של ילד שמתאמן.

משה טור פז: ואני רוצה לומר שמאמן לילד הוא בעצם כמו מחנך לילד.

משה טור פז: הוא באמת הדמות החינוכית.

משה טור פז: ונתקלתי באין סוף דוגמאות.

משה טור פז: אני בכל זאת אביא אחת.

משה טור פז: כמנהל בית ספר היה לי תלמיד, שבואו נגיד איבדנו את זה איתו.

משה טור פז: היו יותר מאחד, כמה מהם מסתובבים פה בכנסת, עובדים פה, הצליחו אחר כך.

משה טור פז: ואחד מהם, מה שהציל אותו זה מאמן לאומנויות לחימה, שפשוט לקח אותו כפרוייקט, והוא היה המקום היחיד בשבוע, לא ההורים שלו ולא המחנכים שלו ולא אף אחד, שידע לעבוד איתו.

משה טור פז: והילד הזה הגיע לגדולות בזכות מאמן אחד, שעשה איתו עבודה חינוכית.

משה טור פז: ויש אלפי כאלה.

משה טור פז: ולכן אני חושב שמעמד המאמן בישראל הוא אינטרס ראשון, ולכן טוב שוועדת החינוך עוסקת בו, כי הוא באמת מקביל בדיוק לנושא המחנך, שאנחנו עוסקים גם במעמד שלו בוועדה הזו.

משה טור פז: ואני מברך אותך חברי חבר הכנסת דוידסון, ומקווה שאנחנו נצליח, באמצעות המהלכים שאתה מוביל, לקדם ולשדרג גם בתקציב הקרוב, וגם בכלל.

סימון דוידסון: תודה רבה קינלי, אני ממש מעריך ומודה.

סימון דוידסון: הצטרף אלינו פרופ' יוסי שיין, חבר הכנסת, שגם הוא היה ספורטאי בעבר.

יוסף טייב: אנחנו בהחלט גם בביקור שלנו בוינגייט, וגם בדיונים שלנו, ברור לנו שיש אינסטנסיות מאוד חשובות בתוך המערכת הזאת שצריכים לקבל את ההכרה וצריכים לקבל את הגושפנקא המקצועית בתוך המערכות האלה.

יוסף טייב: ועל זה דיברנו גם במכון וינגייט.

יוסף טייב: ואנחנו חושבים באמת שצריך להעלות את קרנם, וכל המלים היפות, וצריך לגשת לעבודה .

יוסף טייב: לכן אני לא רוצה להרבות פה במלים, ופשוט להצטרף לידידי חבר הכנסת קינלי ובאמת לברך אותך, סימון, להמשיך את העבודה הזאת.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: בעקבות הסיור בוינגייט אני רוצה לבשר לכולם שפעם ראשונה, במדינת ישראל, יהיה תואר שני באימון.

סימון דוידסון: זה באמת דבר שלא חשבתי שזה יקרה במדינת ישראל, רק להגיד לכם שאנחנו אחת המדינות הבודדות, ויודע את זה אורי, שאין תואר באימון.

יוסף טייב: אני בא מהאקדמיה, אחרי ארבעה עשורים באקדמיה, הרדיפה האין סופית של הספורט אחרי הקרדיטציה האקדמית, אני חושב היא בעוכריהם של אנשי הספורט.

יוסף טייב: הקרדיטציה האקדמית היא לא נותנת להם לפעמים מאומה, אלא סתם תעודה, ומורידה אותם ברמה.

יוסף טייב: אמרתי את זה גם בוינגייט.

יוסף טייב: למשל העובדה שמכון וינגייט צריך לרדוף אחרי BA כל הזמן, ועכשיו הוא התחבר עם מכללת לוינסקי.

יוסף טייב: זה לא אומר שזה מעלה אותם בדרגה.

יוסף טייב: זה אומר שהם הולכים הצידה ולא למעלה.

יוסף טייב: למה, כי יש איזו תפיסת עולם, אני ישבתי בות"ת, בוועדה לתכנון ותיקצוב של ההשכלה הגבוהה, שלכאורה קיבלת תואר BA, אתה במצב טוב.

יוסף טייב: אבל אנחנו יודעים, שכל מכללות המורים, לרבות וינגייט, באותו מידרוג של ההשכלה הגבוהה, הן במקום הנמוך ביותר.

יוסף טייב: למה, כי מדעים באים ראשונים, וכל מי שעוסק בחינוך בא אחרון.

יוסף טייב: החינוך הכי למטה.

יוסף טייב: ולכן זה לא נותן לך כלום.

יוסף טייב: ולכן הדברים האלה הם חלק מתוך איזה רצון של לצאת עם תעודה.

יוסף טייב: ואני אומר צריך לתת הכרה שהיא תהיה ברמה של תעודה בחברה.

יוסף טייב: לא כל דבר חייב להיות אקדמאי.

יוסף טייב: המונח אקדמאי הפך בישראל להיות איזה מונח שרק הוא נותן לך את הגושפנקא.

יוסף טייב: הגושפנקא לא חייבת להיות אקדמאית.

יוסף טייב: הרבה אנשים עושים דברים יוצאים מן הכלל גם אם אין להם תואר אקדמי.

יוסף טייב: גם לביל גייטס לא היה תואר אקדמי.

יוסף טייב: והוא הגיע רחוק מאוד.

יוסף טייב: עכשיו לא כולם ביל גייטס, אבל הרבה אנשים יכולים להגיע רחוק מאוד, מקורסים, מדברים אחרים.

יוסף טייב: כולל בצבא.

יוסף טייב: אנשים שעברו מטה-מורפוזות עצומות בצבא.

יוסף טייב: ועברו קורסים מאוד חשובים בצבא.

יוסף טייב: וזה לא אומר שהם חייבים את התואר.

יוסף טייב: והם יכולים להנהיג תחומים שונים.

יוסף טייב: לכן אני אומר שכל הרדיפה הזאת, הן באימון, דווקא מפחיתה בערך האימון.

יוסף טייב: כי מה זה MA באימון?

יוסף טייב: BA אתם יודעים מה ראשי התיבות של BA בישראל – בלי אנגלית.

יוסף טייב: MA – מעט אנגלית.

יוסף טייב: זה הפך לחינטרוש, סליחה על הביטוי.

יוסף טייב: לכן אני לא מתלהב מזה שיש MA באימון, כמו שידידי סימון.

יוסף טייב: זה כאלה שמחוץ לאקדמיה שחושבים "קיבלתי גושפנקא אקדמית".

יוסף טייב: אז אני לא רוצה לשפוך מים צוננים על התזה הזאת, אלא לשפוך קרח.

יוסף טייב: ולומר תרגיעו את הדבר של האקדמיה, ותעברו באמת להישגיות הזאת, שאנשים מקצוענים.

יוסף טייב: מקצוענות זה דבר שבעצמו דרושה לו הכרה.

סימון דוידסון: אז לא חייבים להסכים על כל דבר, אבל אני חושב שזה שיהיה במדינת ישראל תואר שני באימון זה דבר נהדר.

סימון דוידסון: אני חושב שמאמן יכול גם להיות איש אקדמיה.

יוסף טייב: אני לא אומר שלא.

סימון דוידסון: זה לרכוש הרבה מאוד ידע, ולהשתפר.

סימון דוידסון: ד"ר אורי שפר, מאמני בנבחרת הנוער לפני ארבעים שנה, בבקשה.

אורי שפר: תודה רבה.

אורי שפר: אני מברך אותך על הדיון הזה.

אורי שפר: אני גם רוצה לברך אותך על כל מה שעשית מאז שאתה חבר כנסת.

אורי שפר: אני בקשר איתך, ואני רואה מה אתה עושה.

אורי שפר: יישר כוח ענק.

אורי שפר: אני גם רוצה לברך את משרד הספורט, ואת רועי שנכנס לתפקיד לא מכבר, ומרגישים שינוי.

אורי שפר: אני חושב שהתכנית שאתם הכנתם היא ראוייה.

אורי שפר: ואני מאוד מקווה שנוכל למדוד אתכם ביישום שלה.

אורי שפר: כי שם המבחן.

אורי שפר: לא בתכנית.

אורי שפר: אני רוצה להתחיל, וכאן אני אסתור את מה שאמר חבר הכנסת פרופ' יוסי שיין, אני אנסה לחלוק וגם לסתור.

אורי שפר: אני חושב שכל תחום דיסציפלינרי לא יכול להתקדם אם אין לו מחקר.

אורי שפר: ומחקר הוא באקדמיה.

אורי שפר: וזה ההתחלה, וזה כמעט הסוף של כל נושא.

אורי שפר: כולל האימון.

אורי שפר: בישראל לא נערך מחקר אחד בארבעים שנה האחרונות בתחום האימון.

אורי שפר: אם לא יודעים מה המצב, איך יודעים לאן להוביל.

אורי שפר: מישהו יכול להגיד לי כמה נשים עוסקות בספורט בישראל?

אורי שפר: כמה נשים הן מאמנות בישראל?

אורי שפר: לכמה מאמנים יש ותק כזה או אחר באימון?

אורי שפר: כמה מאמנים מאמנים ילדים, כמה מהם מאמנים מבוגרים, כמה בספורט תחרותי, כמה בספורט עממי?

אורי שפר: אני שמח שהצלחתי להוביל סקר שבו השתתפו ארבע מאות ושישה עשר מאמנים ומאמנות.

אורי שפר: ואני מודה בהזדמנות הזאת למשרד הספורט, ולכל חבריי שסייעו, באיגודים, בהתאחדויות, בוועד האולימפי, פרה-אולימפי, איילת, איגוד מחלקות הספורט ברשויות.

אורי שפר: לצערי ענף הכדורגל החליט שלא להשתתף בסקר הזה.

אורי שפר: אני מאחל לו שיעשה סקר בקרוב ויצרף לסקר הזה.

אורי שפר: ואנחנו נביא ממצאים שיאפשר לו להבין את מצב האימון בישראל נכון להיום.

אורי שפר: אגב, רק בעקבות הקורונה עשרים אחוז פחות ילדים משתתפים וחזרו לפעילות.

אורי שפר: לפי דיווחי המאמנים.

אורי שפר: כך שאם אני היום יש לי את הזכות לעמוד בראש המועצה הבינלאומית למדעי הספורט והחינוך הגופני, והמחקר האחרון שעשינו עוסק במדיניות עובדות, ידע בתחום האימון, ומי השתתף בסקר הזה, זה סקר שמומן על ידי האיחוד האירופאי, הוועד הספורטיבי הסיני, איגוד הספורטאים האירופאי, הקרן לספורט של אסטוניה, בית הספר הגבוה לספורט בקלן, המועצה הבינלאומית למצויינות באימון, המועצה הבינלאומית למדעי הספורט, ספורט אירלנד, והפדרציה של הספורט בשוויץ.

אורי שפר: אנחנו נפרסם את הממצאים של המחקר הזה בעוד כשלושה שבועות.

אורי שפר: משרד הספורט חבר במועצה הבינלאומית למדעי הספורט, יקבל את כל הנתונים.

אורי שפר: ושם למעשה אנחנו ממליצים לממשלות באיזו מדיניות ראוי ונכון לנהוג בתחום האימון.

אורי שפר: ממשלת ישראל, למיטב ידיעתי, גם בתקופה שכיהנתי כראש מינהל הספורט במשרד, לא קיימה דיון אחד בתחום של האימון והמאמנים.

אורי שפר: היא חייבת לשים את זה על האג'נדה שלה.

אורי שפר: אם רוצים מדינה עם פחות אלימות, זה ספורט.

אורי שפר: אם רוצים מדינה עם יותר תרבות – זה ספורט.

אורי שפר: אם רוצים אנשים יותר בריאים – זה ספורט.

אורי שפר: העלות של המחלות כגון סכרת, לחץ דם וכיוצא באלה, על משלם המסים במדינת ישראל מוערכת היום בין ארבעה לשישה מיליארד שקל בשנה.

אורי שפר: אחוז הילדים שהם במשקל יתר במדינת ישראל עבר את השלושים אחוז.

אורי שפר: שנים עשר אחוז מהילדים במדינת ישראל בלבד עוסקים בפעילות גופנית על פי ההמלצות של משרד הבריאות בישראל, המלצות משרד הבריאות הבינלאומי וארגון הבריאות הבינלאומי ומשרד הספורט.

אורי שפר: בקרב ילדים דתיים, בקרב ילדים מהמגזר הערבי, המספרים האלה עוד נמוכים יותר.

אורי שפר: מה זה לעשות פעילות לפי המלצה – שעה ביום, מגיל הגן עד סוף כיתה יב'.

אורי שפר: חברים, כשהכסף בספורט הוא מאוד נמוך, אלה התוצאות.

אורי שפר: שלא נתפלא.

אורי שפר: אתם יודעים, נכון לעכשיו המצב הוא שישראל היא עם מספר הספורטאים הרשומים הנמוך ביותר בעולם המערבי.

אורי שפר: לשם המחשה, בישראל, רועי תקן אותי אם אני טועה, יש בין מאה שלושים למאה ארבעים אלף ספורטאים רשומים.

אורי שפר: מתוך זה חמישים אחוז זה כדורגל וכדורסל.

אורי שפר: מה נשאר לנו בתוך שישים וחמישה ענפי ספורט?

אורי שפר: ספורטאים בודדים.

אורי שפר: ועל כן כל איגוד, גם אם יקבל כספים, לא יכול לעשות עם זה שום דבר, כי הוא לא יודע לארגן את המאמנים שלו, המעטים שישנם, כי אין לו אנשי כוח אדם לזה, ואין לו ידע בתחום הזה.

אורי שפר: ולכן מצאתי לנכון להקים את איגוד המאמנים הישראלי.

אורי שפר: שמייצג את כל ענפי הספורט.

אורי שפר: אני שמח מאוד שארגון מאמני ומאמנות הכדורסל, שסובל נורא מאיגוד הכדורסל על כל מה שמעוללים לו, כי הוא מנסה לקדם את המאמנים, וצריך פעם לקיים דיון, סימון, אני מקווה מאוד אולי פה, עם איגוד הכדורסל, מה יש להם נגד איגוד מאמני ומאמנות הכדורסל.

אורי שפר: אנשים שעובדים עשרים וארבע-שבע, עבור המאמנות והמאמנים.

אורי שפר: ומדוע ההתאחדות לכדורגל בישראל לא מבינה שכשאיגוד מאמני הכדורגל יושב בתוכה זה ניגוד עניינים מוחלט.

אורי שפר: זה כאילו שבתי המשפט יעסיקו את עורכי הדין.

אורי שפר: או שלא תהיה הסתדרות רפואית והרופאים יהיו כפופים להנהלות בתי החולים או לקופות החולים.

אורי שפר: בלי הסתדרות רפואית.

אורי שפר: אז כשאין מעמד למאמנים, מה אנחנו מצפים?

אורי שפר: אתם יודעים שבמחקרים בחו"ל, לא בישראל, מדווח על שבעים אחוז מהילדים שעוזבים את הספורט לפני גיל שתים עשרה.

אורי שפר: בישראל המצב עוד הרבה יותר גרוע, כי אין לנו ספורטאים.

אורי שפר: פחות מאחוז מהאוכלוסיה.

אורי שפר: בפורטוגל, מדינה קטנה, שישה עשר מיליון תושבים בקירוב.

אורי שפר: יש חמישה פסיק ארבעה אחוז מהתושבים רשומים.

אורי שפר: בדנמרק, מדינה עם שבעה מיליון תושבים, קרוב לשישה וחצי.

סימון דוידסון: שם זה מעל עשרים אחוז.

אורי שפר: מיליון תושבים רשומים כרצי רחוב, באיגוד האתלטיקה הדני.

אורי שפר: כדי לעשות שינוי, זה לא ביום אחד.

אורי שפר: צריך לבנות תכנית.

אורי שפר: צריך מעקב ובקרה אחרי יישום התכנית.

אורי שפר: וצריך ארגוני מאמנים שמקבלים תקציבים, ויש להם מבחן תמיכה, והם יכולים לצאת לדרך ולשמש זרוע ביצוע משותפת.

אורי שפר: אף אחד מאתנו לא יכול לעשות לבד את הדרך.

אורי שפר: אבל ביחד השמים זה הגבול.

אורי שפר: לי יש שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם מינהל הספורט, רועי תודה רבה בהזדמנות הזאת.

אורי שפר: יש לי שיתוף פעולה עם הוועד האולימפי.

אורי שפר: ואני מקווה שלכולנו יתחיל להיות שיתוף פעולה, שנוכל לקדם את זה.

אורי שפר: היה ונקבל תקציבים.

אורי שפר: כי נכון לרגע זה אני לא מתבייש לומר, אבל אני לא חושב שכך צריך להיות, אני מממן את איגוד המאמנים הישראלי בהתנדבות.

אורי שפר: אם זה אתר אינטרנט, אם זה השתלמויות, אם זה קשר עם מאמנים בחוץ לארץ, אם זה מחקרים.

אורי שפר: אבל כמה שנים אני יכול לעשות את זה בהתנדבות?

אורי שפר: במלים אחרות, זאת שעת השין.

אורי שפר: צריך לכתוב מספר, מה אנחנו רוצים בעוד חמש שנים שיהיה מספר הספורטאים בישראל.

אורי שפר: מאה שישים אלף, מאה שלושים אלף, מאתיים אלף, מה אנחנו רוצים.

אורי שפר: ולראות איך מגיעים לשם.

אורי שפר: מאמן, רועי אמר שהתפקיד של המאמן הוא לא רק מקצועי, הוא גם חינוכי.

אורי שפר: אני רוצה לומר שתפקיד המאמן הוא חינוכי, בטח בגילאים הצעירים, וגם מקצועי.

יוסף טייב: אפשר לשאול אותך שאלה אדוני, אנחנו נמצאים בוועדת החינוך של הכנסת.

יוסף טייב: אנחנו שומעים מספרים, בכל מיני מקומות.

יוסף טייב: לא סתם אמרתי לך דנמרק, אני מכיר את דנמרק, יש בה חמישה פסיק חמישה מיליון נפש, לא נתווכח על דברים, לא סתם אני זורק לך מספר.

יוסף טייב: ישראל היא מדינה שבה שלושים אחוז מתלמידי כיתות א', שאנחנו עוסקים בהם, ויושב פה חבר הכנסת קינלי, ביהודים הם במגזר החרדי.

יוסף טייב: השאלות כרגע הן לא שאלות תיאורטיות, איך להציע מספר וכן הלאה.

יוסף טייב: האם אתם פועלים בתוך המגזר החרדי?

יוסף טייב: איך אתם פועלים בתוך המגזר החרדי?

יוסף טייב: איך מביאים שינוי תרבותי בחברה הישראלית, שהמגזר החרדי יעריך ספורט.

יוסף טייב: יצאו מהישיבות, יצאו מבתי הספר.

יוסף טייב: זה השאלות שאנחנו שואלים.

יוסף טייב: אחרת אנחנו נישאר עוד פעם בדיונים.

אורי שפר: צודק מאה אחוז, אין לי אלא להסכים איתך.

יוסף טייב: אנחנו באים לישיבות לא בשביל להוציא מלים, וגם לא בגלל שחברינו חבר הכנסת סימון דוידסון הוא כזה נמרץ.

יוסף טייב: גם בגלל זה.

יוסף טייב: אבל לא רק בגלל זה.

יוסף טייב: אנחנו אומרים אבל מה עושים.

יוסף טייב: ולכן אני אומר צריך לתת גם פתרונות.

יוסף טייב: אי אפשר לחשוב מאה שישים, מאה שבעים, שנים עשר אחוז, אנחנו מכירים את הדברים האלה, אנחנו עוסקים בסכרת, אנחנו עוסקים בדברים האלה.

יוסף טייב: מה אתה חושב שאפשר לעשות שאנחנו, בתור מחוקקים או אנשי פוליטיקה, יכולים לקדם.

יוסף טייב: כי הרבה נושאים לא עולים על שולחן הממשלה.

יוסף טייב: אתה אומר זה לא עלה על שולחן הממשלה.

יוסף טייב: אתה יודע כמה דברים לא עולים על שולחן הממשלה?

יוסף טייב: אז לכן מה אתה מציע לנו לאמץ.

אורי שחורי: חוג לכל ילד.

יוסף טייב: בבקשה, תמליצו לנו לקבל חוק.

יוסף טייב: האם אנחנו יכולים לחייב ילדים?

יוסף טייב: אתה יודע, האוכלוסיה הזאת, אנחנו נתקלים, צורכת סוכרים.

יוסף טייב: היה לנו תכנית לירידה במיצים ששותים, בכלים חד פעמיים.

יוסף טייב: אנחנו רוצים באמת להכניס, אנחנו מבינים את הבעיות.

יוסף טייב: הבעיה של סכרת בקרב הערבים היא פי שלושה מאשר בקרב היהודים.

יוסף טייב: אנחנו עוסקים בזה.

יוסף טייב: לכן אנחנו אומרים מה אנחנו רוצים לעשות.

אורי שפר: אני חושב שצריך משאבים, ביחד עם הרשויות, ביחד עם ארגוני הספורט להוביל מהלך שלכל ילד תהיה אופציה להיכנס לחוק, בין אם זה בפריפריה, ביישוב חרדי או בכל מקום בישראל.

אורי שפר: הכשרת המאמנים חייבת לקבל תשומות, והיא חייבת להיות ברמה הכי גבוהה שאפשר.

אורי שפר: כדי שמאמנים יישארו בתפקיד כמאמן הם צריכים שכר הולם.

אורי שפר: דיברו על זה, אני לא רוצה לחזור על זה.

סימון דוידסון: אני רק רוצה להגיד ליוסי, תשמע, אנחנו פה דנים על הנושא של המאמנים.

סימון דוידסון: אתה מעלה נקודה מאוד מאוד חשובה.

סימון דוידסון: אני מרגיש אותו דבר, אני מרגיש שאני עושה עוד דיון, ועוד דיון, אני נכנס לכל דבר.

סימון דוידסון: בסוף אנחנו צריכים להגיע לתכנית שתחבר את משרד החינוך, כי בלי משרד החינוך לא נוכל להתקדם.

סימון דוידסון: הספורט זה חלק מהנושא של משרד החינוך.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים לטפל בנושא המאמנים, צריכים לטפל בנושא של מתקנים.

סימון דוידסון: יש הרבה מאוד דברים שצריך לעשות.

סימון דוידסון: ואני אגיד לך איפה הבעיה, הבעיה שבסוף מגיעים למשרד, והמשרד הוא נהדר, ואני אוהב את האנשים שם, ועושים תכנית, ואחרי זה יעשו תכנית אחרת, ויזיזו את הגבינה כל הזמן שמאלה וימינה.

יוסף טייב: אנחנו רוצים לזוז.

יוסף טייב: אני מבין את הבעיות, אני אומר לך ככה היום אנחנו הולכים להצביע בכנסת על ויכוח מי מתאים ללימודים.

יוסף טייב: אמרנו שישים ושישה אחוזים כסף לכל סטודנט שסיים כך וכך.

יוסף טייב: אני אומר לך תנסה לקדם אתה שאנחנו שמים כסף לכל תלמיד בישראל, שחייב לשים חמש שעות בשבוע, לעשות כך וכך, שהוא חייב לבוא, יהיה מעקב על הדבר הזה.

יוסף טייב: וזה ייתן להורים כסף שיוריד מהכסף של המדינה.

יוסף טייב: אם אתה תשלם על כל החוגים, אני ניהלתי מתנ"ס בעברי.

יוסף טייב: אני יודע מה זה.

יוסף טייב: אתה תשלם על הדבר הזה, זה נטו רווח למדינה, אם כל ילד מגיע לעשות ג'ודו, מגיע לעשות ריצות, לפתח את זה ככה.

יוסף טייב: כי אחרת זה עוד ועוד דיבורים.

סימון דוידסון: אז בוא אני אספר לך.

סימון דוידסון: בהחלט אני עובד על תכנית כזאת, לא רק עם משרד החינוך, עם הרבה עמותות מאוד טובות, בועטות, הגל שלי, זיו נעורים, יש הרבה עמותות שיודעות להפעיל את הילדים יותר טוב ממה שאנחנו מנסים לעשות.

סימון דוידסון: ואנחנו דרכם גם מתקצבים הרבה מאוד מהפעילות שלהם.

סימון דוידסון: זה תהליך ארוך, אבל בסוף אנחנו צריכים ליישר אותו למצב כזה.

סימון דוידסון: מה שאתה אומר זה מאוד נכון, כי בחברה הערבית במיוחד, ובחברה החרדית, הנושא הזה יחסוך למדינת ישראל הרבה מאוד מיליארדים בעתיד.

סימון דוידסון: וישנה אותה.

יצחק נהרדע: צחי נהרדע, איגוד מאמני הכדורגל.

יצחק נהרדע: אני חושב שצריך לחבר לטובת העניין גם את משרד העבודה.

יצחק נהרדע: מסיבה פשוטה.

יצחק נהרדע: תיארו פה החברים המלומדים, בצורה באמת יוצאת מן הכלל טובה, את השפעת המאמן על הצלחת הספורטאי.

יצחק נהרדע: היינו לפני כשבועיים בכנס באחת המכללות, רועי ואנוכי, ושמענו את הספורטאים המובילים כל אחד מהם תיאר בצורה יוצאת מן הכלל את השפעת המאמנים על העתיד שלהם.

יצחק נהרדע: המאמן הוא לא מקצוע.

יצחק נהרדע: מאמן במדינת ישראל נחשב כתחביב.

יצחק נהרדע: ועל כן הוא גם לא מוערך.

יצחק נהרדע: אם התחביב שלי הוא לבוא לאמן, בוא תאמן, אף אחד לא מפריע לך.

יצחק נהרדע: זכותי גם כבעל אגודה לדרוש ממך לעבוד עם חשבונית.

יצחק נהרדע: תגיש לי חשבונית ואני אשלם לך.

יצחק נהרדע: לא תגיש לי חשבונית, אין בינינו שום יחסים.

יצחק נהרדע: אני מחליט בעוד חודש שאתה לא ממשיך לעבוד, ואתה לא ממשיך.

יצחק נהרדע: יחד עם זאת מאמן שמפוטר או מסיים את עבודתו, אנחנו מדברים כרגע על המחלקות הצעירות, ולא על מאמנים שעברו בקרה ויקבלו את השכר עד לסיום העונה.

סימון דוידסון: לא כולם מקבלים.

יצחק נהרדע: אלה שחתמו על הסכמים סביר להניח שיילחמו ויצליחו בצורה כזו או אחרת.

יצחק נהרדע: באיגוד מאמני הכדורגל אנחנו מחזיקים יועץ משפטי, שתומך במאמנים.

יצחק נהרדע: אנחנו מגישים בתחילת כל עונה למאמנים חוזים סטנדרטיים, חוזים אחידים שעברו בקרה.

יצחק נהרדע: ומאמן שחותם על חוזה כזה מול האגודה מקבל תמיכה נרחבת מול המועדון.

סימון דוידסון: ישבתי לא מעט פעמים, לא רוצה להגיד את שמם, מפאת כבודם, מאמנים מאוד בכירים במדינת ישראל מליגת העל.

סימון דוידסון: ואתה לא רוצה לדעת מה הם אומרים על כל הנושא של ההעסקה שלהם.

סימון דוידסון: ואיך מקפלים אותם, ואיך מאיימים עליהם.

סימון דוידסון: ואיך הם מגיעים למצב שאם הם יילחמו אז במקום אחר לא יקחו אותם לעבודה.

סימון דוידסון: מאמנים מאוד בכירים.

אורי שפר: רובם לא קובעים.

אורי שפר: המנהלים שלהם קובעים.

יצחק נהרדע: אנחנו כל הזמן משכנעים מאמנים, אומרים להם אתה נמצא במצב לא נעים, כי מצד אחד אתה אומר למאמן בוא תתלונן, מצד שני אתה יודע שבמקום הבא לא יקבלו אותו.

יצחק נהרדע: נשאלת השאלה האם יש אפשרות לקבוע שכר מינימום למאמנים.

יצחק נהרדע: מאמן שעובד שלוש פעמים בשבוע, מאמן שעובד ארבע פעמים בשבוע.

יצחק נהרדע: שיהיה שכר מינימום.

יצחק נהרדע: ההתאחדות לכדורגל לא יכולה להכריח מועדונים לשלם שכר אם זה לא בחקיקה.

יצחק נהרדע: כי מאמן זה לא מקצוע.

סימון דוידסון: אני רוצה להבין את הדבר הזה מאמן זה לא מקצוע.

סימון דוידסון: אתה פונה לביטוח לאומי, למשרד העבודה.

יצחק נהרדע: בביטוח לאומי מאמן מוכר כתחביב.

יצחק נהרדע: מאמן שפוטר לא רשאי לקבל דמי אבטלה.

יצחק נהרדע: מועדונים שמחייבים מאמן לעבוד תחת קבלה, כדי לא ליצור יחסי עובד-מעביד, זה דבר שהוא פוגע בסופו של דבר במעמד המאמן.

אורי שפר: בגלל זה לאור הסקר שעשינו מתברר שרק לארבעים וחמישה אחוז או חמישים, אל תתפוס אותי בדיוק במספר, יש בכלל הסכם העסקה.

אורי שפר: לרוב המאמנים אין בכלל הסכם.

אורי שפר: זו חלטורה.

אורי שפר: רובם לא עובדים שנים עשרה חודשים, אלא עשרה חודשים, כדי שאפשר יהיה לפטר אותם, ואחר כך להעסיק אותם.

אורי שפר: זה מצב שאיתו אי אפשר להמשיך ואי אפשר להסכים לו, במדינה שהיא חברה ב-OECD.

אורי שפר: זה פשוט לא יכול להיות.

ניסים בכר: אני רוצה להגיד מילה, דיברת על ההתאחדות לכדורגל.

ניסים בכר: הנהלת ההתאחדות לכדורגל שאני יושב בה, הבעלים של הקבוצות יש להם נציגים שם.

ניסים בכר: הם לא רוצים שאתה תכניס את היד לכיס שלהם.

ניסים בכר: ברגע שאתה תעלה איזו שהיא בעיה של כסף הם מבטלים את זה.

ניסים בכר: לכן המדינה צריכה פה להתערב.

ניסים בכר: אין ברירה אחרת.

ניסים בכר: הכסף לא יגיע משום מקום אחר.

סימון דוידסון: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לשחורי, שהוא בעצם מנכ"ל ארגון מאמני ומאמנות הכדורסל.

אורי שחורי: אז קודם כל אני מסכים עם כל מה שנאמר פה לגבי ספורט וחינוך.

אורי שחורי: אני לא מסכים עם המקום האקדמי.

אורי שחורי: לא שאני מזלזל באקדמיה, אני מסכים לזה ממקום אישי.

אורי שחורי: אימנתי עשר שנים, ההשפעה של המאמן על הילדים היא עצומה.

אורי שחורי: אתה אומר לו לא לאחר לבית הספר, הוא לא מאחר לבית ספר.

אורי שחורי: זה פשוט מדהים.

אורי שחורי: אבל יש דברים, אמרתם מאמן לא מקצוע, מאמן לא מקצוע לא מתבטא בביטוח לאומי.

אורי שחורי: מאמן לא מקצוע מתבטא בזה שאחוזי המשרה שלנו אפסיים.

אורי שחורי: אנחנו מגיעים, אנחנו נותנים איזה שמונה שעות, בשביל להחזיק מזה משרה אתה צריך לרוץ בין קבוצות, ולא לנהל שיחה עם הילדים, כי אתה רץ לאימון הבא.

אורי שחורי: לא מבינים בכלל שהיכולת שלנו, כדי לנהל את זה כמקצוע אני צריך לקחת בתי ספר לכדורסל, שלוש קבוצות, ואז הילדים האלה הם בכלל אנשים שאני לא מכיר.

אורי שחורי: אין לי מושג מי הם, אני לא יודע מי ההורים שלהם, כמות היכולת שלי להשפיע על החיים שלהם היא אפסית.

אורי שחורי: תוך כדי שהם מפספסם בצורה עצומה לקחת אותנו לפרוייקטים חינוכיים.

אורי שחורי: שמעתי אותך באילת מדבר על מגרשים מוארים.

אורי שחורי: לקחת אותנו ולהפוך אותנו לדמויות בקהילה.

אורי שחורי: לייצר פרוייקט העצמה לילדים האלה.

אורי שחורי: להפוך אותנו לסוגים של מאמנים מנטליים, ללמד אותנו דברים נוספים.

אורי שחורי: יש אופק חדש, מדברים על ספורט וחינוך, יש אופק חדש בעולם החינוך.

אורי שחורי: למה אין אופק חדש למאמנים?

אורי שחורי: ברגע שנעשה סוויץ, וזה יהפוך מאיזו סיסמה שספורט זה חינוך וניקח את הדברים שקיימים בעולם החינוך ונשים אצלנו, לדוגמא אופק חדש, הדברים כבר יתקדמו.

אורי שחורי: בית ספר של החופש הגדול, עשרה חודשים זה בושה, זו בושה למאמן.

אורי שחורי: אני לא חושב שיש פה מישהו אחד שהיה נשאר בעבודה שלו לעשרה חודשים.

אורי שחורי: מאמני כדורסל חודשיים בקיץ או הולכים לחתום אבטלה, או חוטפים בור בתקציב הביתי שלהם שזה לא יאמן.

אורי שחורי: אף אחד לא היה נשאר בתפקיד שלו.

אורי שחורי: מאמנים עושים את זה.

סימון דוידסון: למה אתם עושים את זה?

אורי שחורי: למה, כי אנחנו פראיירים.

אורי שחורי: הדרך הכי טוב להגיד למישהו כשאתה לא משלם לו כמו שצריך, להגיד לו אתם עושים עבודת קודש.

אורי שחורי: זה שאנחנו עושים עבודת קודש לא אומר שלא צריך לשלם לנו.

אורי שחורי: ומי שלא מבין את זה צריך להתבייש.

אורי שחורי: כי הוא לא מבין מה עוברים הילדים האלה.

אורי שחורי: הוא לא מבין שבסוף אני במחלקת נוער פגשתי ילד בכיתה י' שהמאמן שלו החזיק אותו במערכת החינוך כמו שצריך.

אורי שחורי: אני רואה אותו בסוף שותה וודקה בגן.

אורי שחורי: מי שלא מבין שזה מתחיל משם ונגמר שם לא מבין את השטח חברים.

אורי שחורי: וזו בושה.

אורי שחורי: והילדים האלה שולחים אותם חודשיים הביתה, לא מבינים את גודל הבעיה.

אורי שחורי: זה ילדים שמשמינים מול הפורטנייט, זה ילדים שהולכים לגנים לשתות.

אורי שחורי: ואנחנו מדברים על זה, ואנחנו יוצרים תכניות ואנחנו מנסים ליצור קשרים, ולא מצליחים.

אורי שחורי: דיברנו כבר עם משרד הספורט, היינו בשנת 2020 שם, אמרו לנו את המשפט זה עניין של זמן, זה יקרה.

אורי שחורי: וזה לא קורה.

אורי שחורי: ובינתיים הילדים האלה, כולנו צריכים להסתכל דרך ילד אחד בשטח, בינתיים הילד האחד הזה שיושב ושותה בגן, וכולנו אשמים באיזה שהוא מקום.

אורי שחורי: יש עוד נקודות שחשוב לי להגיד, כדי שאנחנו נהפוך בעיני את הדבר הזה לפרקטי.

אורי שחורי: דיברתי על הגדלת אחוזי המשרה.

אורי שחורי: דיברתי על שנים עשר חודשי העסקה.

אורי שחורי: שכר על שעות השתלמות.

אורי שחורי: מדברים על להעלות שעות השתלמות למאמנים.

אורי שחורי: המקצוע הזה גם ככה בלתי נסבל, בואו נהפוך אותו לעוד יותר בלתי נסבל.

אורי שחורי: אם לא תשלמו לנו על שעות השתלמות אתם פוגעים בשכר המאמנים.

אורי שחורי: החוק שעומד לעבור עכשיו מדבר על שעות השתלמות למאמנים בלי שכר.

אורי שחורי: מי שמעביר את החוק הזה פוגע במאמנים.

אורי שחורי: מי שמעביר את החוק הזה יהפוך את המקצוע הזה לעוד יותר בלתי נסבל.

סימון דוידסון: פה אני לא מסכים איתך.

סימון דוידסון: אתה יודע, אני הייתי מאמן צעיר, עבדתי תחת מאמן אגדי שגידל אותי שהיה יותר מאבא שלי.

סימון דוידסון: יותר מאבא שלי.

סימון דוידסון: שנפטר לפני שלוש שנים בגיל תשעים ותשע.

סימון דוידסון: שמריהו נבל.

סימון דוידסון: לא מחנך, האם-אמא של המחנכים.

סימון דוידסון: הרבה יותר ממאמן.

סימון דוידסון: שנתיים שקל לא שילם לי.

סימון דוידסון: כי רציתי להיות מאמן.

סימון דוידסון: כי רציתי ללמוד.

סימון דוידסון: מאמן שלא יילך להשתלמויות ולא ילמד, לא יוכל להיות מאמן יותר טוב.

אורי שחורי: חד משמעי, אבל דו"ח דלוייט מדבר על סיבסוד מאמנים איכותיים.

אורי שחורי: מה עושים האיגודים, מכריחים אותנו.

אורי שחורי: אני בעד, אני את ירח הדבש שלי עשיתי בסרביה, התחתנתי וטסתי שבוע אחרי זה לסרביה לשבועיים.

אורי שחורי: אתה לא צריך להגיד לי, אישתי יודעת כמה שעות ביליתי באולמות סתם.

אורי שחורי: אבל כשאתה מכריח בנאדם אתה צריך לשלם לו כסף.

אורי שחורי: שוב, עולם הספורט, עולם החינוך.

אורי שחורי: בואו נשלם לאנשים האלה.

ניסים בכר: איך אתה רוצה לשלם, הוא בא להשתלמות, למה לשלם לו, אני לא מבין.

אורי שחורי: מה זאת אומרת?

ניסים בכר: שאני אשלם למאמן שלי שיבוא להשתלמות?

ניסים בכר: אתה יודע כמה עולה לי השתלמות?

ניסים בכר: עשרים אלף שקל כל השתלמות.

אורי שחורי: אם איגוד הכדורסל רוצה להכריח את המאמנים לשעות השתלמות.

אורי שחורי: אם איגוד הכדורסל שהוא גוף של מעסיקים, מוסיף לי שעות עבודה, הוא לא צריך להוסיף לי כסף?

אורי שחורי: זה נשמע לך הגיוני?

אורי שחורי: מה זה מעסיק שמכריח אדם ללכת לעבודה בלי לשלם לו?

אורי שחורי: אם המנהל שלי בעבודה שולח אותי עכשיו להשתלמות, הוא יגיד לי תעשה את זה על זמנך הפנוי?

יוסף טייב: סימון, קודם כל זה שיושב פה ניסים בכר, יש פה צעירים, לא יודעים מי זה ניסים בכר.

יוסף טייב: אז קודם כל אני מסתכל עליך, לא יאומן.

יוסף טייב: וזה גם הפועל רג.

יוסף טייב: אתה הכי מבוגר, אבל נראה הכי צעיר.

יוסף טייב: עשרות שנים מפוארות בכדורגל הישראלי הסתכלתי עליך.

אורי שחורי: פיקוח על תנאי ההעסקה, אין היום בקרה תקציבית, אין פיקוח על תנאי ההעסקה של המאמנים.

אורי שחורי: השלטון המקומי הואיל בטובו להכריח אגודות לחתום על תצהיר כדי לקבל כסף.

אורי שחורי: המדינה לא עושה את זה.

אורי שחורי: אגודות מקבלות כסף ולא משלמות למאמנים פנסיה.

אורי שחורי: כל אגודה שעושה את זה זו שערוריה, בעיניי חייב לטפל בזה מחר.

אורי שחורי: כבר יש תצהיר מוכן, אתם יכולים לחתום עליו מחר רועי.

אסי ולט: אסי ולט, יושב ראש איגוד מאמני ומאמנות הכדורסל, ביחד אני ושחורי.

אסי ולט: בקשר למכתב, הוצאנו מכתב ביחד עם השלטון המקומי לפני כמה זמן, בקשר לעניין שבשנת 2022 הרבה אגודות בישראל, בכדורגל, כדורסל, בכלל הענפים, לא משלמים תנאים סוציאליים לא פנסיה, לא הבראה, אין הסכמים, אין שום דבר.

אסי ולט: אני שואל את השאלה למה בכלל מכתב כזה, שנה לקח לנו להוציא אותו, למה בכלל צריך לצאת.

אסי ולט: עכשיו יצא מכתב כזה, אני מצפה שאם אני והוא עובדים שנה על מכתב כל כך חשוב, שמשרד הספורט, מינהל הספורט, יתנו לזה מקום.

אסי ולט: אני לא ראיתי פרסום של הדבר הזה.

אסי ולט: ועכשיו אני שואל שאלה, ואני אגיד לכם, זה הדבר הכי חשוב.

אסי ולט: משרד הספורט נותן תקציבים לקבוצות.

אסי ולט: גם לגבי זה, לגבי מבחני התמיכה שדיברו קודם.

אסי ולט: לפי מה שאני הבנתי לפחות התחילו להוריד, התיקצוב עכשיו הוא לפי הצלחה, פחות כמות.

אסי ולט: הורידו לקבוצות תיקצוב לאפס.

אסי ולט: אפס שקלים, שגם ככה לאגודות משלמים, לא נעים להגיד מה משלמים למאמנים.

אסי ולט: הורידו להם את התקציבים לקבוצות שהן הכי רווחיות.

אסי ולט: לגמרי לאפס שקלים.

אסי ולט: אני אשמח אם רועי יוכל להסביר לי את הסיבות לזה.

אסי ולט: אבל אני שואל שאלה.

אסי ולט: מועדון, ואני מבקש, רועי אם תוכל לעזור בזה, מועדון שנתפס בכל הענף, לא משנה, שלא משלם פנסיה, שלא משלם הבראה למאמן, שנתפס, אני מבקש שייעשה מהלך שיבטלו לו את כל התיקצובים.

אסי ולט: לכל המועדון.

אסי ולט: לכל המחלקת נוער.

אסי ולט: שאותו מועדון יירד ליגה.

אסי ולט: רק ככה ענף האימון בישראל אולי יתקדם למשהו.

אסי ולט: עכשיו אני זועק את נשמתי, יש פה מאמן שהוא שבע עשרה שנים מאמן כדורסל.

אסי ולט: עכשיו תראו, אימון כדורסל או אימון בישראל, כן, זה כרגע תחביב כמו שציינו.

אסי ולט: מאמן עם ילדים, עם משפחה, לא יכול לעסוק בזה.

אסי ולט: זה ענף שהוא לחבר'ה צעירים בני עשרים ואחת, עשרים ושתיים, שמרוויחים איזה אלפיים חמש מאות שקל על קבוצה, ואולי עוד איזה שלוש קבוצות, שמונת אלפים שקל זה נחמד.

אסי ולט: בסוף בסוף מי שנפגע פה, וכמו שאנשים פה אמרו, זה המאמנים, ובסוף הילדים, והחברה הישראלית.

אסי ולט: ואם לא תתחילו לעשות מהלכים במינהל הספורט ובמשרד הספורט, שהם נחמדים מאוד, ובאמת כל דבר שאני פונה עונים לי, בסוף לא קורה שום דבר.

אסי ולט: אני מצטער שאני אומר את זה.

אסי ולט: שום דבר.

אסי ולט: היה משרד ספורט לפנינו, הגיע משרד ספורט חבר'ה חדשים, חיכינו לדברים.

אסי ולט: אני ושחורי מדברים איתם, מדברים איתם, זה נראה כאילו אנחנו מדברים והכל על הקרח ונמחק.

אסי ולט: אז חבר'ה, ארגוני מאמנים, אם לא יתחילו לתקצב פה, לא יהיה פה שום דבר.

אסי ולט: אני והוא במלחמת חורמה מול איגוד הכדורסל כבר במשך שלוש שנים, מהרגע שנכנסנו.

אסי ולט: למה, כי נכנסנו עם אג'נדה שאנחנו באים לקדם את מעמד המאמן.

אסי ולט: אז כנראה שזה לא טוב לכמה אנשים שם.

אסי ולט: אנחנו במלחמת חורמה להשאיר את הארגון הזה שיהיה קיים בכלל.

אסי ולט: ארגון שעושה הכי הרבה בשביל המאמנים בישראל.

אסי ולט: אם זה ביטוח לאומי, אם זה חוקים, אם זה שלטון מקומי.

אסי ולט: חבר'ה, הארגון לא יחזיק מעמד, ואני משער שעוד ארגונים.

אסי ולט: אני לא יודע, בכדורגל הם תחת ההתאחדות.

יצחק נהרדע: נושא ביטוח לאומי מטופל וטופל.

אורי שחורי: תחת ההתאחדות, זה מבחינתי כמו פלגה בצבא, אני לא יודע כמה זה באמת ארגון מאמנים.

אורי שחורי: זה סוג של ניגוד עניינים.

אורי שחורי: גם ניסינו לשתף פעולה על דברים בעבר, זה לא הצליח מסיבה מסויימת, זה לא משנה.

אורי שחורי: אני חושב שזה דברים שצריך לטפל בהם.

אורי שחורי: אני אשמח שרועי יסביר.

יוסף טייב: יש לי בשורה בשבילך.

יוסף טייב: אני הייתי בטלפון.

יוסף טייב: הוקם בהרצליה כרגע, פשוט רציתי לבדוק אם יש אישור לדבר הזה, הוקם בהרצליה מתקן ספורט ענק חדש, נקרא בית צחי.

יוסף טייב: על שמו של צחי פישביין עליו השלום, שהיה יושב ראש הטוטו.

יוסף טייב: רעייתו לשעבר של צחי, אלמנתו היא בת זוגי בשנים האחרונות.

יוסף טייב: והוקם מפעל ענק, ודיברתי עכשיו עם ורד, ואמרתי האם אנחנו מוכנים לתת את בית צחי, להפוך לבית ספר למאמנים.

יוסף טייב: להפוך מקום שהוא חדש לגמרי, עם מתקנים הכי טובים.

יוסף טייב: קחו יוזמה.

יוסף טייב: היא ישר נתנה לי תשובה כן.

יוסף טייב: קחו יוזמה אמיתית, ראשת הרצליה לפנות, תקציבים, ללכת גם לשוק הפרטי, ללכת לתורמים שמרימים את הדבר הזה.

יוסף טייב: זה פשוט מפעל אדיר, צריך לראות איך נראה הדבר הזה, ושיהפוך למקום.

יוסף טייב: קודם כל אכסניה.

יוסף טייב: שכולם ידעו שלשם מגיעים.

יוסף טייב: אז הנה נתתי לך רעיון כרגע, עלה לי בראש, הרמתי טלפון לקבל אישור.

אורי שחורי: רעיון נהדר.

אורי שחורי: אני מתנצל, בלי סבסוד לארגון.

סימון דוידסון: תודה רבה.

איתמר דוד: שמי איתמר דוד, אני מנהל מועדון הכדורסל העירוני בנתניה.

איתמר דוד: קודם כל אני רוצה להגיד תודה שבכלל מתנהל דיון שבסופו של יום קשור לעבודה שלי ושל כל הקולגות שלי בשטח.

איתמר דוד: בסופו של דבר מה שאני מרגיש, יש למעסיקים בשטח השפעה מאוד מאוד גדולה על מעמד המאמן.

איתמר דוד: ואני חושב שאם תהיה דרך, ויש מעסיקים, יש הרבה דברים באמת מאוד מאוד קשים במקצוע הזה.

איתמר דוד: אני עשרים ואחת שנה מאמן, ועבדתי בשמונה מועדונים שונים, ויש דברים באמת שנאמרו פה שהם באמת יוצאי דופן בכמה שזה מעוות.

איתמר דוד: אבל יש גם מקומות אחרים, שכן מסתכלים על המאמן בצורה אחרת.

סימון דוידסון: אתה יכול לתת דוגמא טובה?

איתמר דוד: אני יכול להעיד על עצמי, ועל מה שקורה אצלנו במערכת.

איתמר דוד: אחד הדברים שאני הבנתי כמנהל המועדון, שאני באמת צריך לייצר כמה שיותר תפקידי רוחב, שיוכלו לאפשר למאמנים להתפרנס מאימון.

איתמר דוד: כי לאמן בלבד זה לא מספיק, וצריך לייצר אופציות נוספות בתוך המערכת כדי לאפשר למאמן להתפרנס.

איתמר דוד: לדוגמא אחראי על שכבות צעירות, לדוגמא איש שיווק ומדיה של המועדון.

איתמר דוד: לדוגמא מנהל איזור של בית ספר לכדורסל כדי להגדיל את הכמויות ולשפר את איכות השירות.

איתמר דוד: אני מאוד הייתי שמח אם המדינה היתה מכירה במעסיקים שכן פועלים למען מעמד המאמן.

איתמר דוד: ולצורך העניין, אני ישבתי על התקציב, ובניתי אותו לשנה הבאה, וראיתי שהטוטו חתך מאה אלף שקל בתקציב.

איתמר דוד: אחרי שכבר קיבלנו דיווחים שונים במהלך השנה לגבי התיקצוב העתידי.

איתמר דוד: ואני עכשיו עומד מול המאמנים האלה, שבמשך באמת, אני עשר שנים במועדון, מתוכן שלוש שנים בתפקיד, אני באמת עושה לילות כימים כדי לראות איך אני מחזק את המאמן בשטח.

איתמר דוד: כי בסופו של דבר אני נותן מוצר לתושב.

איתמר דוד: ככה אני מסתכל על זה.

איתמר דוד: אני במועדון עירוני.

איתמר דוד: אני החלפתי את תומר בעצם.

איתמר דוד: בן היה האחראי על הבית ספר לכדורסל, ותומר המנהל של המועדון, ואני החלפתי אותו.

איתמר דוד: אם תהיה דרך לתגמל מועדונים, לתגמל מעסיקים, שעושים למען המאמן, זה ייתן תמריץ, וקודם כל יחזק את הקיים, וייתן תמריצים למעסיקים לתגמל את המאמנים שלהם.

סימון דוידסון: אז מה שרועי אמר, שיש לנו שישה עשר מיליון ₪, הבנתי מיואב שיש כסף נוסף לנושא הזה?

איתמר דוד: לא, זה מה שיואב התכוון.

סימון דוידסון: הוא אמר עשרות מיליונים.

איתמר דוד: אני רק רוצה משפט אחד, לתגמל זה לא מקומות שעושים יותר, לתגמל באמת זה מקומות שמאפשרים למאמנים להתפרנס.

איתמר דוד: ואם עכשיו יש מועדון שמאפשר למאמן להתפרנס המדינה חייבת לעודד את זה, כי זה ייצור מצב שיעודד גם אחרים לעשות את אותו הדבר.

איתמר דוד: וזה מאוד מאוד פשוט.

איתמר דוד: ברגע שהמועדון שם את הסף, ברגע שהמעסיק שם את הכסף, זה צריך להיות מתוגמל.

איתמר דוד: וככה כולם מרוויחים.

איתמר דוד: זה לא עכשיו לקבץ נדבות.

איתמר דוד: זה לתת כסף למי שנותן.

איתמר דוד: אני מאמין שככה הדברים עובדים בצורה הטובה ביותר, וכשיש מספיק אנשים שירימו את הכפפה, ויעשו מהלכים לטובת השטח.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: אני רוצה קודם כל, לפני שאנחנו מסיימים ואני מסכם את הדיון, עם נקודות למשרדים, כי בסוף המשרדים צריכים לתת תשובות על מספר דברים.

סימון דוידסון: יהיה דיון המשך לנושא הזה של מאמנים, זה דיון ראשון.

סימון דוידסון: הדיון הנוסף יהיה בשעה נורמלית, כי נרשמו פה ארבעים איש, וזה לא יכול להגיע, זה תקוע בפקקים.

סימון דוידסון: זה נושא כל כך חשוב.

אורי שפר: לישיבה הבאה אם אפשר להכין איזה שהוא דרפט של הצעה שנסכים עליו, שאפשר יהיה לקדם אותו.

סימון דוידסון: אנחנו נשב עם משרד הספורט.

סימון דוידסון: לפני שאני מסכם אני רוצה לכבד, או יותר נכון את מכבדת אותנו, אני השבוע נחשפתי פעם ראשונה לענף ספורט מדהים, ספורט מוטורי בוינגייט.

סימון דוידסון: ראיתי ילדים בני שמונה ושתים עשרה רוכבים במסלול מטורף, ואני רואה את ההורים, וההורים באו אליי, וכמה הם משלמים על זה.

סימון דוידסון: אני הייתי בשוק.

סימון דוידסון: עולה לילד בן שמונה עשרים וחמישה אלף שקלים.

סימון דוידסון: כל שעה אימון שלוש מאות שקלים.

סימון דוידסון: הכל על ההורים.

סימון דוידסון: בא אליי גיא אטיאס, עם דמעות בעיניים.

סימון דוידסון: אומר סימון אני שנים מנסה לדחוף את זה.

סימון דוידסון: אז אני רוצה להגיד לך קודם כל, ולאבא שלך המקסים, שבעוד שבועיים פה בכנסת יהיה דיון על הספורט המוטורי, פה בחדר הזה.

סימון דוידסון: יגיעו לפה הרבה מאוד אנשים.

סימון דוידסון: אנחנו נעשה כל מה שאפשר כדי לכבד את הענף הזה, כי זה ממש ענף ספורט, מבחינה פיזיולוגית הוא קשה, והיכולת תימרון והקורדינציה וכל מה שמסביב זה באמת אני מוריד בפניכם את הכובע.

סימון דוידסון: אז אני אספר לכם שנמצאת אתנו רן יוחאי, שהיא זכתה בשלושה גביעים השבוע במיזאנו, באיטליה.

סימון דוידסון: ועשתה כבוד גדול לספורט המוטורי.

סימון דוידסון: אנחנו רוצים להעניק לך מכנסת ישראל תעודת הוקרה.

סימון דוידסון: אני נוהג כל פעם, בכל דיון שיש בוועדת הספורט, תמיד דווקא הספורטאים שאנחנו לא שומעים, ולא כותבים עליהם בעיתון.

סימון דוידסון: אבל להגיע להישגים האלה אני יודע שזו עבודה מאוד מאוד קשה.

סימון דוידסון: כל הכבוד.

סימון דוידסון: סיכום של הוועדה, בנקודות הבאות:

סימון דוידסון: אני מבקש ממשרד הספורט לקבל תשובה לשאלה מדוע אין סיבסוד לארגוני המאמנים.

סימון דוידסון: על פי התבחינים שלושה ארגונים שיש במדינת ישראל, אני דורש שארגוני המאמנים יקבלו תיקצוב ממשרד הספורט.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים לחזק את ארגוני המאמנים.

סימון דוידסון: הם אלה שמייצגים את המאמנים.

סימון דוידסון: ואנחנו נדאג שזה יקרה.

סימון דוידסון: אני מבקש לבדוק בנושא של פרסום במשרד הספורט, בנושא של השיווק שלכם שאתם מפרסמים, כשמפרסמים ספורטאים, באותו מצב שמפרסמים ספורטאי צריכים לפרסם את המאמן שלו.

סימון דוידסון: המאמנים הם לא צל, הם חלק מאוד מאוד חשוב בקריירה.

סימון דוידסון: מה זה מאוד חשוב, בלי המאמן אין ספורטאי.

סימון דוידסון: הדבר השלישי, אני רוצה לקבל זמנים, מתי הכסף הזה מתחיל לעבוד, מתי הוא מתחיל לפעול.

סימון דוידסון: השישה עשר מיליון, והשניים וחצי מיליון לאיגודים.

סימון דוידסון: נושא של מחקרים בתחום האימון, לקבל תשובה איך אנחנו מקדמים את הנושא של מחקרים בתחום האימון.

סימון דוידסון: צריכים לקבל נתונים, לא יתכן שזה ייעשה בהתנדבות על ידי אדם כזה או אחר, במקרה הזה ד"ר אורי שפר.

סימון דוידסון: אבל הנושא הזה של מחקרים מאוד מאוד חשוב בספורט.

סימון דוידסון: אין מדינה מתקדמת בעולם שאין נושא של מחקרים.

סימון דוידסון: שאילתא לאיגוד הכדורסל, אני רוצה להבין מדוע ארגון מאמני הכדורסל מרגיש כה מקופח, ומדוע לא מתייחסים אליו, ומדוע זה משפיע בצורה כל כך שלילית על פעילות הארגון.

סימון דוידסון: אני רוצה לשלוח למשרד העבודה, שאלה לגבי הנושא של מקצוע מאמן.

סימון דוידסון: מדוע זה מוגדר כעיסוק ולא כמקצוע.

סימון דוידסון: ובמקביל גם שביטוח לאומי ייתן תשובה מדוע המקצוע לא כתוב כמאמן אלא כתוב כמדריך חדר כושר או משהו כזה.

סימון דוידסון: שהנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

סימון דוידסון: והדבר האחרון זה הנושא של חובת העסקה לשנים עשר חודשים.

סימון דוידסון: אני רוצה את השאלה הזאת לשלוח למשרד המשפטים ומשרד העבודה, לבדוק האם אפשר לחייב את אותן אגודות, איגודים, וכל מי שמעסיק מאמנים, לחייב אותם העסקה של שנים עשר חודשים.

סימון דוידסון: הנושא של תשעה או עשרה חודשים פוגע מאוד בהעסקה של המאמנים.

סימון דוידסון: אני מודה לכל מי שהגיע לפה, אני מאחל לכולם בהצלחה.

סימון דוידסון: אנחנו נעשה דיון המשך.

סימון דוידסון: אני אוהב אתכם.

סימון דוידסון: תודה.