ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 92, 2022-05-17 09:35

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה לביטחון פנים.

מירב בן ארי: היום ה-17 במאי 2022, ט"ז באייר התשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 23), התשפ"ב-2022 - הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו פתחנו את הדיון היום לאחר שהצעת החוק המכונה הצעת החוק של האיירסופט עברה קריאה ראשונה בתמיכה של הכנסת.

מירב בן ארי: כעת אנחנו מתכוננים לקראת הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: החוק הזה הוא חוק חשוב מאוד.

מירב בן ארי: הוא חלק מהמלחמה של המשטרה ושל ממשלת ישראל בפשיעה בחברה הערבית.

מירב בן ארי: אני מתעסקת בנושא כבר קרוב לשמונה חודשים.

מירב בן ארי: הייתי גם בביקור במז"פ וראיתי איך האיירסופט נראה.

מירב בן ארי: ביקשתי גם שיביאו אותו לפה.

מירב בן ארי: אני מקווה שהבאתם ושנראה, על מנת שנוכל להבין על איזה כלי מדובר.

מירב בן ארי: הבנתי גם שמעבר למבנה עצמו, גם את חלקי החילוף שלו אפשר כבר להזמין היום באלי אקספרס, ובעצם להמיר אותו מנשק נחמד לכלי ירייה.

מירב בן ארי: אני מניחה שאתם גם תראו קצת איך זה עובד.

מירב בן ארי: באירוע של החטיפה של אותה צעירה ממעון לנשים נפגעות אלימות, כשהיא יצאה לקניון, הגיעו בני המשפחה שלה, חטפו אותה, העלו אותה לרכב באמצעות רובה איירסופט.

מירב בן ארי: באמת, אילולא התגובה המהירה של מחוז צפון, וזה ייאמר לזכותם, כנראה שהיא לא הייתה היום בין החיים.

מירב בן ארי: באמת, כל האירוע עצמו נעשה עם רובה איירסופט - מה שעוד יותר חידד לי את ההבנה שהנשק הזה הוא נשק מסוכן.

מירב בן ארי: אני חושבת שהממשלה תיארה יפה מאוד בדברי ההסבר את נחיצות החוק ואת החשיבות שלו.

מירב בן ארי: כעת אנחנו מקיימים את הדיון.

מירב בן ארי: המטרה שלי: לקדם את החוק בהקדם לקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: אנחנו במלחמה אמיתית, שבמשך שנים חשבנו שאם הם יריבו שם זה בסדר, ועכשיו זה מתפוצץ לנו כל יום מולנו, וגם כמובן ממשיך שם בתוך החברה הערבית ללא הרף.

מירב בן ארי: לכן, יש לנו משימה לאומית, ואנחנו נעשה ככל הניתן על מנת לקדם את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: עם זאת, קראתי גם את התגובות של איגוד לשכות המסחר ושל חטיבת האיירסופט, והם הוזמנו לכאן ויטענו את הדברים שלהם, ואני מוכנה לשמוע, ולהבין גם אתכם: עם מה אתם מתמודדים כאשר החוק הזה ייצא לפועל.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל עם המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל.

מירב בן ארי: מי מציג?

רועי הראל: בוקר טוב.

רועי הראל: אני מהלשכה המשפטית במשרד לביטחון פנים.

רועי הראל: אני אציג בתמצית את הרעיונות ואחר כך ראש אגף כלי ירייה, ישראל, יסביר קצת על ההסדרים בחוק.

רועי הראל: למעשה, הצעת החוק מטפלת בכמה נושאים, כמו שציינה יושבת הראש: גם הנושא של הסדרת אותם דמויי כלי ירייה, שעל פי ניסיוננו בשנים האחרונות משמשים גם לשימושים לא חוקיים.

רועי הראל: יש בהצעת החוק גם הסדרים מאוד חשובים בנושא הרישוי והמלצת המשטרה, קביעת המשטרה לגבי מסוכנות על כלל הרישיונות ולא על דמוי כלי ירייה דווקא.

רועי הראל: אנחנו מדברים גם על עיגון בחוק של כל נושא סמכויות הפיקוח של מפקחי אגף, שכיום קצת חסרי כלים.

רועי הראל: חלק מהמאבק בעצם בכל הנושא של עבירות נשק הוא בעיות עם רישוי הנשק.

רועי הראל: יש גם היבטים שמתייחסים למערכת הביטחון - הסדרת הרישוי והפיקוח עליהם גם.

רועי הראל: כל הדברים האלה מובאים בחוק.

רועי הראל: זהו, ישראל, אתה רוצה לרדת יותר לעומק?

ישראל אייכלר: בוקר טוב, אני מנהל האגף לרישוי ופיקוח כלי ירייה.

ישראל אייכלר: היית אצלנו בביקור באגף.

ישראל אייכלר: הצגנו לך את האגף ואת תחומי האחריות.

ישראל אייכלר: אני רוצה להתחיל ברמת המאקרו - מה האתגרים המרכזיים בכל התהליך הזה.

ישראל אייכלר: הנושא הראשון זה כמובן מניעת זליגה לגורמים עברייניים ופח"עים, כי בעצם צריך לציין, את ציינת את ההיבט של הטרור אבל יש פה גם היבט של פשיעה.

מירב בן ארי: פשיעה פלילית.

ישראל אייכלר: פלילית, מה שנקרא איומי טרור ופשיעה.

ישראל אייכלר: הדבר השני: התפיסה שלנו ברמה של התהליך היא מאוד ברורה.

ישראל אייכלר: אנחנו מנסים ליצור תהליך רגולטורי ותהליך רישוי שמצמצם את תופעת הזליגה לידיים לא מורשות, מצד אחד - בזה למקד את ליבת העשייה.

ישראל אייכלר: ומנגד, בכל מה שנוגע לתהליכי הרישוי, אין לנו שום כוונה להגיע לרישוי שהוא זהה לכלי ירייה.

ישראל אייכלר: האגף עוסק כמובן בכל הנושא של רישוי כלי ירייה חוקיים במדינת ישראל, ושם יש תהליכי רישוי נוקשים - אני אומר זאת בצורה פשוטה.

ישראל אייכלר: תהליכי הרישוי ותפיסת הרישוי שאנחנו מתכננים בעולם הזה הם הרבה יותר - אני לא רוצה להשתמש במושג רכים, אבל הם רמה אחת מתחת, מתוך רציונל שהאתגר המרכזי שלנו הוא מניעת זליגה לידיים לא מורשות.

ישראל אייכלר: כי הנשק עצמו, כשמבוצע בו שימוש לגיטימי לחלוטין, במועדוני ספורט ומועדוני קליעה לצורכי ספורט ופנאי - אין לנו שום בעיה איתו.

ישראל אייכלר: הבעיה והאתגר הם מניעת הזליגה.

ישראל אייכלר: זה מבחינת מה שנקרא התפיסה.

ישראל אייכלר: עכשיו אני רוצה להציג כמה דברים לגבי מה שנקרא סוגיית המפתח: סוגי הרישיונות, אופן הניהול של הרישיונות וכולי.

ישראל אייכלר: זה בעצם גם הנושא שמעורר את ההדים ואת המחלוקות בצד השני.

ישראל אייכלר: וזה בסדר, אנחנו קיימנו שיח ומפגשים עם הגורמים גם באיגוד לשכות המסחר וגם עם נציגי המועדונים.

ישראל אייכלר: אנחנו בשיח איתם בלי שום קשר למפגש הזה.

ישראל אייכלר: אנחנו מבינים את החששות שלהם.

ישראל אייכלר: לכן אני אנסה לשרטט איזושהי גישה או תפיסה ברמה של כותרות.

ישראל אייכלר: ראשית, הנושא המרכזי שאנחנו מדברים עליו הוא שתמונת המצב היום במדינת ישראל היא שבעצם הסוסים ברחו מהאורווה.

ישראל אייכלר: כלומר: אנחנו נמצאים היום במציאות שהנושא הזה מנוהל על ידי משרד הכלכלה, תחת מה שנקרא צו צעצעים מסוכנים.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לתת ציונים למשרדים אחרים, אבל שם תפיסת הניהול הרגולטורי, ההנחיות וכולי, היא לא דומה ואינה מבוססת על הרציונל של האגף לרישוי ופיקוח כלי ירייה.

ישראל אייכלר: לכן המציאות היום מאוד ברורה: יש היום בין אלפים לעשרות אלפי כלים מפושטים, מה שנקרא, בבתים פרטיים, בהחזקה שאגב, גם מבחינה חוקית - יש לזה תימוכין משפטי - זה לא תקין.

ישראל אייכלר: אבל היום יש עשרות אלפי כלים בהחזקה פרטית, ובעצם האנשים האלה מבצעים את הפעילות במועדונים ובכל מיני וריאציות, והנושא הזה חייב להשתנות.

ישראל אייכלר: מה הרציונל?

ישראל אייכלר: אנחנו באים ואומרים שבעצם בשלב ראשון, אחרי כניסת החוק לתוקף על כלל המרכיבים שלו, תהיה תקופה של ארבעה חודשים שהיא תקופת אכשרה ואסדרה כדי להיערך לשינוי.

ישראל אייכלר: הרציונל לשינוי: אנחנו מדברים על כך שבעצם עם כניסת החוק לתוקף, כל אזרח שמחזיק היום את הכלים שיוגדרו בצו, ויש כאלה עשרות אלפים להערכתנו - ותכף אני אפתח סוגריים מה בצו ומה לא בצו - בעצם יהיה פה תהליך סדור של הפקדת הכלים במועדוני קליעה.

ישראל אייכלר: חלק מהרישיונות שאנחנו ניתן הם למועדון דמוי כלי ירייה.

ישראל אייכלר: אלה מועדונים שיפעלו תחת הרישיון שלנו, תחת הרגולציה שלנו.

ישראל אייכלר: יש לנו ניסיון וידע מצטבר בניהול רישיונות ארגוניים.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מתחילים מאפס, ויש לנו תפיסה מאוד ברורה.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על כך שבעצם האזרח הנורמטיבי, שמחזיק היום כלים בבית וכיום בעצם אין אכיפה - יפקיד את הכלים האלה במועדונים בתהליך סדור, שיטתי ומערכתי.

ישראל אייכלר: בתהליך ההפקדה במועדונים אנחנו מתכננים מספר מרכיבים: א', תהליך של מיפוי ארצי.

ישראל אייכלר: היום אין בעצם שליטה.

ישראל אייכלר: אין שום שליטה - כמה כלים יש, סימון, זיהוי, כמויות.

ישראל אייכלר: זה מה שנקרא שוק פרוץ לחלוטין.

ישראל אייכלר: אז תהליך ההפקדה במועדונים יהיה כרוך, א', בסימון וזיהוי שלהם.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על כך שבעצם בסימון והזיהוי יהיו שני מרכיבים: א' - מסט"ב, מספר טבוע, כמו שיש בכל כלי חוקי; ב' - סימון ויזואלי באמצעות צביעה.

ישראל אייכלר: יש לנו צוותים מקצועיים שכרגע מגבשים את התפיסה, איך נמסט"ב, איך נצבע וכולי, על מנת שבסופו של דבר, כשהכלי הזה מסתובב בתצורה כלשהי, לכל בר דעת יהיה ברור שמדובר באיירסופט שהוא בעצם צעצוע; הוא לא כלי ירייה.

ישראל אייכלר: היום האיירסופט, ותכף תראו את זה, למי שלא מכיר את העולם הזה, מזוהה לחלוטין ככלי ירייה.

ישראל אייכלר: לצורך העניין, M16, שהוא הכלי הנפוץ, הוא זהה לחלוטין - ויזואלית, במשקל, בכל יתר המרכיבים.

ישראל אייכלר: לאדם שנמצא בצד השני אין שום יכולת לדעת אם זה כלי אמיתי או לצורכי ספורט.

ישראל אייכלר: לכן הרציונל הוא מאוד ברור.

ישראל אייכלר: זה תהליך שיימשך להערכתי חודשים ארוכים, מלווה בקמפיין תקשורתי, שבעצם כל אדם יהיה מחויב להפקיד את הנשק במועדון קליעה.

ישראל אייכלר: בתהליך הזה - א' -זיהוי, ב' - מסטו"ב, ג' - הכנסה למאגר המידע הלאומי שמנוהל אצלנו וכולי.

ישראל אייכלר: רציונל מספר שתיים: כל הפעילות תבוצע במסגרת רישוי ארגוני.

ישראל אייכלר: פה בעצם זו ליבת הטענות של הצד השני ואני רוצה להסביר את הרציונל, שנשען בעיניי על קרקע מאוד יציבה.

ישראל אייכלר: היום, אדם שמחזיק כלי ירייה לצורכי הגנה עצמית נושא אותו בביתו ובמרחב הציבורי כי הוא נועד לצורך הגנה עצמית.

ישראל אייכלר: יש היגיון רב שזה יהיה איתך, מכיוון שזה הייעוד שלו - בניגוד לאיירסופט, שהוא בתכלית כלי לצורכי ספורט ופנאי.

ישראל אייכלר: אין שום סיבה שאנשים יהיו בבתים או בנסיעה עם הכלים האלה.

ישראל אייכלר: הכלים האלה יופקדו במקום שבו על פי מה שנקרא הגדרת החוק שאנחנו בעצם יוזמים, ושם תתבצע הפעילות במסגרת מועדון דמוי כלי ירייה, וכל הכללים הנלווים שאנחנו מסדירים בנושא הבטיחות.

ישראל אייכלר: כלומר: כל המוטיבציה של הצד השני לשמר את הכלים האלה במרחב הפרטי - אני שולל אותה על הסף.

ישראל אייכלר: דבר ראשון: בהיבט של רציונל, זה לא להגנה עצמית.

ישראל אייכלר: אין לזה שום ייעוד ותכלית.

ישראל אייכלר: גם אדם שחובב מרכיבי ספורט אחרים, אז יש לו את הסירה במעגנה ולא בבית, או כל דבר אחר.

ישראל אייכלר: אותו דבר פה.

ישראל אייכלר: דבר שני: להשית או לבנות מערך רישוי פרטני לעשרות אלפי אנשים שמחזיקים היום איירסופט בבתים - זה תהליך רגולטורי כבד.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים מה זה.

ישראל אייכלר: האגף שאני מנהל אחראי היום על רישוי כ-150 אלף אזרחים שמחזיקים כלי נשק, בעיקר להגנה עצמית, ועוד שבעה ארגונים שעל פי חוק אנחנו הגורם הרגולטורי שלהם, שגם שם יש עשרות אלפי כלים.

ישראל אייכלר: תהליך רישוי של אדם פרטי הוא כבד.

ישראל אייכלר: יש בדיקת מסוכנות פלילית של משטרת ישראל, כשירות נפשית של משרד הבריאות ועוד הרבה מרכיבים.

ישראל אייכלר: אנחנו סבורים שזה לא מידתי ולא סביר בראייה מערכתי לייצר נטל נוסף על כל המערכות, כשבסופו של דבר הייעוד של הכלי הזה הוא ספורט ופנאי.

ישראל אייכלר: לכן, יתכבדו להפקיד את זה במועדונים בתהליך סדור.

ישראל אייכלר: התהליך הזה ילווה במיפוי ובהכנסת כל הנתונים למאגר המידע שלנו, בזיהוי חזותי על מנת למנוע את הסיכונים שדיברנו עליהם - איומים, שוד וכולי שמבוצעים היום בכלים האלה, וכמובן בעיקר - לא נפגע בתכלית שלשמה הם נועדו, שזה ספורט ופנאי.

ישראל אייכלר: בכל מה שקשור לניהול הבטיחות והתפעול במועדונים - אני לא אכנס לזה, אבל אני רק אומר מסר מאוד ברור לקבוצה פה: אנחנו כרגע בשלבי בנייה של תפיסת הפעלה ונהלים ביחד עם אנשים שבעצם מכירים את העולם הזה בצורה טובה.

ישראל אייכלר: אנחנו בונים מערכת בטיחות תפעול מאוד רכה, שתאפשר להם להמשיך להתנהל באופן סדיר.

ישראל אייכלר: האתגר המרכזי שלנו, שבו אנחנו ממקדים את כל תפיסת ההפעלה והמאמצים, הוא למנוע זליגה לידיים לא מורשות.

ישראל אייכלר: עכשיו, הטענה המרכזית של הצד השני היא שבעצם אנחנו באים ומתמקדים בפעילות שמתחת לפנס.

ישראל אייכלר: קרי: האדם הנורמטיבי שמחזיק היום כלי ירייה לצורכי ספורט, או במועדונים או בבתים פרטיים.

ישראל אייכלר: זו טענה שהיא לא משוללת יסוד - היא נכונה לחלוטין.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לומר דבר פשוט: במסגרת תפיסת ההפעלה שאנחנו כרגע בונים, אנחנו מתחברים לכל המערך.

ישראל אייכלר: כלומר, מבצעים מיפוי של כלל דרכי הכניסה למדינת ישראל והזליגה לידיים לא מורשות.

ישראל אייכלר: זה כולל מה שנקרא הברחות, גם מהגבולות שזה באחריות המשטרה וצה"ל כידוע, וגם בהברחה בדרכי ההברחה המקובלות - במשלוחים מהאוויר, מהיבשה וכולי.

ישראל אייכלר: לכל הגורמים האלה אנחנו מתחברים ומבצעים איזשהו מיפוי, על מנת לנסות לצמצם את כל הפרצות, ולא חלילה להיטפל אך ורק לאדם הנורמטיבי שמחזיק את הכלי במסגרת מועדון וכולי.

ישראל אייכלר: אז זה ממש ברמת מאקרו לגבי רמת התפיסה.

ישראל אייכלר: אנחנו בתהליך מתקדם.

ישראל אייכלר: אני עובר רגע ללוחות הזמנים.

ישראל אייכלר: אנחנו נמצאים כרגע תחת צו, שבעצם חתום על ידי שרת הכלכלה וכרגע הוא אוסר את היבוא מסוף אוקטובר 2021, וכרגע הצו הוארך עד ה-31 בדצמבר 2021.

ישראל אייכלר: הצו הזה נבנה על ידי משטרת ישראל, שביצעה מיפוי של הכלים שהלכה למעשה מבוצעת בהם הסבה לצורכי טרור או פשיעה.

ישראל אייכלר: בעצם הצו הזה מגדיר היום איסור מוחלט של מסחר, כניסה ותנועה בתוך מדינת ישראל מעבר למצב הקיים, על מנת להקפיא מצב עד שהחקיקה החדשה תיכנס לתוקף, וליצור איזשהו חיבור בין לוחות הזמנים.

ישראל אייכלר: נקודה נוספת שאני רוצה להבהיר בקצרה ויש בה היגיון רב - היא לא מעבירה את כל תחום האיירסופט לאגף לרישוי ופיקוח כלי ירייה, אלא יוצרת חלוקת גזרות בין הבט"פ לבין משרד הכלכלה.

ישראל אייכלר: בעצם במסגרת הסדר החוק הגדרנו שיהיה צו.

ישראל אייכלר: הצו יוגדר באופן עיתי על ידי השר לביטחון פנים בהמלצת גורמי המקצוע - בעיקר משטרת ישראל.

ישראל אייכלר: הצו יתעדכן מעת לעת על פי תמונת המודיעין והערכת המצב.

ישראל אייכלר: בתוך הצו אנחנו בעצם נגדיר את הכלים שהם בני הסבה.

ישראל אייכלר: זה דבר דינמי.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים היטב עם פשיעה וטרור שברגע שחוסמים להם ערוץ - הם מוצאים נתיב אלטרנטיבי.

ישראל אייכלר: זה ידוע לכולם.

ישראל אייכלר: לכן, הצו הזה יבוקר וינוטר באופן קבוע, ויתאים את עצמו למפת הפשיעה והטרור.

ישראל אייכלר: בסופו של דבר אנחנו נקבל אחריות כל הזמן על הכלים שהם בני הסבה.

ישראל אייכלר: כל הכלים שהם עדיין במהות צעצוע כהגדרתו - יישארו בניהול, תפעול ורישוי של משרד הכלכלה.

ישראל אייכלר: יש לנו צוות עבודה משותף, בין-ארגוני, שדן בכל הדברים.

ישראל אייכלר: אנחנו מנסים ליצור רציונל של הנחיות, סימון, צביעה, מאגרי מידע ודיווח אחידים לשני הגופים.

ישראל אייכלר: אנחנו מתקדמים גם בתהליך הזה על מנת ששיתוף הפעולה יהיה ברור, ומרבית ההנחיות יהיו שלמות וקוהרנטיות בין הגופים, כדי לא ליצור איזו בלבלה בצד השני שבעצם הונחה על ידי שני גורמים.

ישראל אייכלר: אז זה ברמת התפיסה בשלב זה של הדיון.

ישראל אייכלר: אני רוצה להעביר מסר פשוט וברור: האתגר שלנו הוא מניעת הזליגה לידיים לא מורשות, ובזה אנחנו ממקדים את המאמצים.

ישראל אייכלר: לכן בנינו תפיסת הפעלה שבעיניי היא מידתית וראויה.

ישראל אייכלר: בכל מה שקשור לפעילות הספורט והפנאי, פעילות לגיטימית, אנחנו נתמוך שהיא תמשיך להתקיים.

ישראל אייכלר: צריך לציין שגם היום האגף מרשה פעילות ספורט.

ישראל אייכלר: לאגף יש ניסיון וידע מצטבר ברישוי של פעילות ספורט, ועם הידע והניסיון המצטברים אנחנו ננסה לבצע את ההתאמות הנדרשות לעולם דמוי כלי הירייה.

ישראל אייכלר: כבוד יושבת הראש, לדעתי כמאקרו וכפתיחה זה מספיק בשלב הזה.

ישראל אייכלר: אני מניח שיעלו נושאים נוספים בהמשך.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: משטרת ישראל, בבקשה.

עידן כץ: שלום, אני מהייעוץ המשפטי של המשטרה.

עידן כץ: קודם כל, בהמשך למה שאמרו חבריי מהמשרד לביטחון הפנים, כמובן שאנחנו כרגע מבינים שהצורך בהצעת החוק הזו ולממש אותה לחוק נובעת בעיקרון מעניין מניעתי.

עידן כץ: אנחנו רואים היום את התופעה של זליגה ממועדונים של איירסופט, בתנועה מעגלית מגורם ארצי, תושב או אזרח ישראל שמעביר את זה לשטחים, שם למחרטות ובתנועה חזרה לארגוני פשיעה וארגונים פליליים.

עידן כץ: משנה לשנה אנחנו רואים שהשוק הזה של האמל"ח הבלתי חוקי מתרכז יותר ויותר בתחום הכלים המוסבים, בעיקר מהאיירסופט.

עידן כץ: לכן אנחנו גם ביקשנו לייצר פה בעצם מנגנון שקובע חלוקה לכלים שהם בני הסבה, שאנחנו נקבע שהם בני הסבה וניתן בפעולות יחסית פשוטות להפוך אותם לנשק שמסוגל להמית; לבין כלים אחרים, כמובן גם בין היתר כדי לא לפגוע יתר על המידה ובאופן לא סביר בתחום עצמו ובתחום הספורטיבי.

עידן כץ: אנחנו יודעים גם מנתונים וגם מבדיקות לאורך השנים שיש מאות כלים של איירסופט שהוסבו לנשק, וגם עברו במעבדה עצמה של משטרת ישראל.

עידן כץ: מעבר לזה, אנחנו גם יודעים שהכלים האלה שימשו לאירועי פח"ע שהרגו גם את אזרחי ישראל, ומשמשים בעצם כחלק מתופעה מאוד רחבה של פשיעה בחברה הערבית, וגם בחברה היהודית.

עידן כץ: מעבר לזה אנחנו חושבים שגם המעמד החוקי של הכלים האלה היום, שכיום הם מוגדרים כצעצוע מסוכן, מקשים עד מאוד על משטרת ישראל לאכוף ולפקח על התחום הזה.

עידן כץ: כידוע, החוק שמסדיר את הפעילות של איירסופט היום הוא צו הפיקוח על מצרכים ושירותים של משרד הכלכלה, ואנחנו לאורך השנים מזהים זליגה עולה ועולה של הכלים מהמועדונים.

עידן כץ: אנחנו גם הצלחנו לזהות באופן חד-חד ערכי כלי שהוסב לנשק, שהגיע ממועדון, ואנחנו גם יודעים שזה ממש דבר שמשתמשים בו, וגם מוכרים את הכלים האלה, לא בהכרח דרך המועדונים, גם לוקחים אותם מחוץ למועדונים עצמם ומוכרים אותם.

עידן כץ: כך שיש גם פערים רגולטוריים, ויש גם פערים כרגע מבחינת הפיקוח והסמכויות של המשטרה לפעול בתחום הזה.

עידן כץ: אנחנו צריכים למצוא כל מיני דרכים יצירתיות היום כדי לפקח על אנשים פרטיים שנושאים אותם.

עידן כץ: אני גם צריך להזכיר לוועדה שכבר משנת 2012 הוועדה הבין-משרדית של משרד הכלכלה קבעה שהיבואנים, כשהם מוכרים את הכלים האלה גם למועדונים, צריכים שיהיה אסור להוציא את הכלים האלה מתוך המועדונים.

עידן כץ: בסופו של דבר האכיפה הזאת לא התבצעה כמו שצריך, והכלים האלה מוצאים את עצמם במרחב הציבורי, על כל התופעות הפסולות שלהם.

עידן כץ: אני כמובן לא מטיל דופי ולו קטן בחבריי לתחום האיירסופט, אבל אני גם צריך להבהיר שכרגע האיזון הזה בהצעת החוק בא באמת לפגוע כמה שפחות בתרבות הפנאי הזאת.

עידן כץ: מצד שני, יש לנו פה משהו שכבר עלה על גדותיו לגמרי.

עידן כץ: אנחנו מבינים כרגע, משנה לשנה יש לנו עלייה.

עידן כץ: יש נתונים, וגם חברתי מחטיבת המודיעין תציג את הנתונים של עלייה בכלים האלה.

עידן כץ: לכן, אנחנו חושבים שכרגע יש חשיבות עליונה להעביר את הרגולציה, את ההסדרה, לאגף רישוי כלי ירייה במשרד לביטחון הפנים.

עידן כץ: כידוע, זה לא הלך קל.

עידן כץ: זאת אומרת, לאורך שנים השיחות האלה מתקיימות בין משרדי הממשלה ובסופו של דבר בשלה העת, והגענו בעצם לנוסח מוסכם ממשלתי, עם האיזון הנכון, אחרי שהגענו להבנות בחלק מהמחלוקות.

עידן כץ: אני חושב שכרגע זה הפיתרון הנכון.

עידן כץ: אני אבקש שישמעו את חברתי מחטיבת המודיעין שתציג את הנתונים.

מירב בן ארי: בבקשה.

מאיה גולדשלג: תודה רבה.

מאיה גולדשלג: אני ראש מדור מחקר בחטיבת המודיעין.

מאיה גולדשלג: אני אציג קצת את הנתונים.

מאיה גולדשלג: קודם כל, נתונים לגבי כמויות של נשק שנמצא בידיים בלתי מורשות.

מאיה גולדשלג: אני מדברת כרגע גם על נשק תקני וגם על נשק בלתי תקני - כלומר, מאולתר או מוסב, שאנחנו מדברים עליו.

מאיה גולדשלג: בשנה שעברה משטרת ישראל תפסה 20 אחוז יותר תפיסות, אירועי תפיסה שבהם נתפסו 26 אחוז יותר כלי נשק.

מאיה גולדשלג: השנה, אם אנחנו משווים לתקופה המקבילה אשתקד, על אותו מספר תפיסות יש לנו 47 אחוז יותר כלי נשק.

מאיה גולדשלג: זה אומר שהציבור מתחמש.

מאיה גולדשלג: זה נכון שגם המשטרה עושה עבודה טובה יותר בלתפוס את הנשק, אבל זאת תופעה.

מירב בן ארי: לא, אבל הציבור מתחמש בנשק בלתי חוקי.

מירב בן ארי: זה לא הציבור מתחמש.

מאיה גולדשלג: בלתי חוקי.

מאיה גולדשלג: לא, הציבור לא מתחמש בנשק חוקי.

מירב בן ארי: כן, צריך לדייק את זה.

מאיה גולדשלג: הציבור מתחמש בנשק בלתי חוקי.

מאיה גולדשלג: לכן, זה משהו שאנחנו צריכים לתת עליו את הדעת ולנצל כל הזדמנות על מנת לצמצם את התופעה.

מאיה גולדשלג: עכשיו, מהיכרות עם תופעות פשיעה, כשאנחנו מצליחים להגיע לירידה בתופעת פשיעה של בסביבות עשרה אחוזים, זה הישג שבדרך כלל בנתונים עולמיים הוא בלתי רגיל.

מאיה גולדשלג: כי מאוד-מאוד קשה להוריד פשיעה, לא משנה באיזה נושא.

מירב בן ארי: רגע, אבל הורדת בעשרה אחוז?

מאיה גולדשלג: רגע, זה פתיח.

מאיה גולדשלג: שנייה.

מירב בן ארי: רגע, הורדת?

מירב בן ארי: אה, זה הפתיח.

מאיה גולדשלג: זה פתיח.

מאיה גולדשלג: אני בונה טיעון.

מאיה גולדשלג: מתוך סך הכל כלי ירייה בלתי חוקיים שנתפסים, 25 אחוז הם רובים מורכבים או מאולתרים.

מאיה גולדשלג: אם אנחנו נצליח לצמצם את הכמות הזאת, של 25 אחוזים, זה יהיה הישג בלתי רגיל.

מאיה גולדשלג: תחשבו על זה.

עמנואל לאיליאב: מאולתרים של איירסופט?

מאיה גולדשלג: מאולתרים ומוסבים.

עמנואל לאיליאב: מה זה מוסבים מבחינתכם?

מירב בן ארי: מי זה?

מירב בן ארי: סליחה, אתם לא שואלים שאלות.

מירב בן ארי: ברוכים הבאים לוועדת הכנסת.

מירב בן ארי: היחידים שמתערבים הם חברי הכנסת.

מירב בן ארי: אף אחד לא שואל.

מירב בן ארי: יש פה שני חברי כנסת.

עמנואל לאיליאב: כן, אבל להעביר אחרי זה שיחה אחורה - - -

מירב בן ארי: סליחה, אדוני, מי אתה?

עמנואל לאיליאב: עמנואל, נעים מאוד.

מירב בן ארי: עמנואל, נעים מאוד, אתה לא מתפרץ, אלא אם כן נתתי לך זכות דיבור.

מירב בן ארי: בבקשה גברתי, תמשיכי.

מאיה גולדשלג: בשנה שעברה נתפסו 1,820 כלי ירייה.

מאיה גולדשלג: השנה, עד ל-9 במאי נתפסו כבר - - -

מירב בן ארי: איזה כלי ירייה, ה-1800?

מירב בן ארי: מאולתרים?

מאיה גולדשלג: לא, בסך הכל.

מאיה גולדשלג: אז אני אומרת - 25 אחוז מסך כל אלה הם מאולתרים.

מירב בן ארי: לא, כי נתת פה עכשיו מאולתרים, ועכשיו - - -

מאיה גולדשלג: אני כבר אתן לכם נתונים.

מירב בן ארי: אני בכלל מציעה לך, בפעם הבאה תבואי לוועדה הזאת עם מצגת ואז נוכל לראות.

מירב בן ארי: זה שיש אצלך זה טוב, אבל ככה גם מי שצופה בשידור יוכל לראות, ואלה נתונים חשובים.

מירב בן ארי: אני רושמת לי, אבל לפעם הבאה תבואו מסודרים יותר.

מאיה גולדשלג: בסדר גמור.

מאיה גולדשלג: בשמחה רבה.

מאיה גולדשלג: נוכל להעביר גם בסוף הוועדה בשמחה.

מאיה גולדשלג: גברתי ציינה את האירוע של - - -

מירב בן ארי: לא, לא, תמשיכי מה-1,820 כלי ירייה.

מאיה גולדשלג: רגע, אני אגיע לפירוט נוסף.

מאיה גולדשלג: שנייה.

מירב בן ארי: לא, שאלתי על ה-1,820 כלי ירייה שמצאתם.

מאיה גולדשלג: סך הכל כלי ירייה.

מירב בן ארי: סך הכל.

מירב בן ארי: לא קשור לאיירסופט.

מאיה גולדשלג: סך הכל כלי ירייה כולל כלי ירייה מאולתרים ומוסבים.

מאיה גולדשלג: הכל.

מאיה גולדשלג: כמו שגברתי ציינה בצדק, את האירוע של חטיפת אישה ממעון שמגן על נשים באמצעות איירסופט, ישנם אירועים נוספים.

מאיה גולדשלג: ישנם שודדים שניסו לשדוד סופר ונורו על ידי המאבטח מכיוון שהם החזיקו בידיהם אקדח איירסופט.

מאיה גולדשלג: הוא היה בטוח שמדובר בנשק אמיתי.

מאיה גולדשלג: בחודשיים האחרונים, בפעילות ימ"מ, נתפסה חוליה שבידיה היה נשק איירסופט מוסב ששימש לירי על כוחות ביטחון.

מאיה גולדשלג: אנחנו יודעים בוודאות שהמקור של נשק האיירסופט הזה היה במועדון מסודר, שמנהל רישום וסימון של הנשקים שלו.

מאיה גולדשלג: אז אנחנו מדברים על כלי שהוא מסוכן לציבור.

מאיה גולדשלג: מבחינת תפיסות של איירסופט - כלי איירסופט, לא מוסבים: יש עלייה של 173 אחוז מאז 2018 ועד שנת 2021.

מאיה גולדשלג: מכיוון שאנחנו רק בשליש השנה, אם אנחנו מעריכים שתימשך המגמה של קצב הגידול וקצב התפיסה, אז אנחנו צופים עלייה נוספת.

מאיה גולדשלג: זה אומר שיש יותר ויותר איירסופט שנמצא בידיים של אנשים פרטיים.

מאיה גולדשלג: מבחינת איירסופט מוסבים וכלי נשק, רובים.

מירב בן ארי: כמה איירסופט היו ב-2018 וכמה יש היום?

מירב בן ארי: אמרת שיש עלייה של 173 אחוז.

מירב בן ארי: ממה?

מירב בן ארי: מכמה?

מאיה גולדשלג: 173 אחוז מאז שנת 2018.

מאיה גולדשלג: ב-2018 משטרת ישראל תפסה 160 אקדחים ו-64 רובים.

מאיה גולדשלג: בשנת 2021 משטרת ישראל תפסה 544 אקדחים ו-175 רובים.

מירב בן ארי: רובים, איזה?

מאיה גולדשלג: רובי איירסופט.

מירב בן ארי: אז מה קשורים האקדחים כאן?

מירב בן ארי: לא הבנתי.

מאיה גולדשלג: כי יש גם אקדחי איירסופט וגם רובי איירסופט.

מירב בן ארי: הבנתי.

מאיה גולדשלג: לא מוסבים.

מירב בן ארי: כל מה שציינת עכשיו זה איירסופט.

מירב בן ארי: אקדחים ורובים.

מאיה גולדשלג: מבחינת מוסבים ומורכבים: מאז שנת 2018 עד 2021 יש עלייה של 195 אחוזים.

מאיה גולדשלג: זו תפיסה של כלים מוסבים ומורכבים.

מאיה גולדשלג: בשנת 2018 נתפסו 57 כלים, ובשנת 2021 נתפסו 168 כלים.

מאיה גולדשלג: אנחנו רואים במקביל ירידה בשימוש ברובי קרלו, כיוון שקל יותר, נוח יותר וזמין יותר להשתמש בכלי איירסופט מוסבים, שהם מדויקים יותר, טובים יותר.

מירב בן ארי: קרלו לא ממש מוצלח לעומת האיירסופט.

מאיה גולדשלג: ונראים טוב יותר, ויורים מדויק יותר.

מאיה גולדשלג: אז יש עלייה בייצור ובהתחמשות בכלים האלה.

מאיה גולדשלג: אנחנו רואים את זה גם במחירים.

מאיה גולדשלג: אם M16 תקני בשוק הפלילי עולה משהו כמו 100 אלף שקל, אז כלי איירסופט מוסב עולה 45 אלף שקל.

מאיה גולדשלג: אם אני יכולה לקבל רובה שעושה את אותה העבודה בחצי מחיר אז בוודאי שהוא יהיה רובה אטרקטיבי.

מאיה גולדשלג: אנחנו יודעים שיש לחץ בשוק הפלילי כתוצאה מהצעדים שהכנסת נקטה עד היום לצמצום הייבוא.

מאיה גולדשלג: אנחנו חושבים שהלחץ הזה הוא לחץ מבורך.

מאיה גולדשלג: זה אומר שהצעדים האלה הם צעדים חיוביים עבור אכיפת החוק.

מאיה גולדשלג: אנחנו מאוד מקווים שהתוצאה הסופית של זה תהיה פחות ופחות כלים כאלה בידיים עברייניות.

מאיה גולדשלג: ככל שיהיה קשה יותר לעבריינים להשיג נשק, בסוף יהיו פחות נפגעים מאירועי ירי.

מאיה גולדשלג: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: מז"פ, אתם רוצים להתייחס?

מירב בן ארי: איפה הנשק?

מירב בן ארי: ביקשתי שתביאו.

רפי סיסו: אנחנו הבאנו פה שישה כלי נשק.

מירב בן ארי: אז קדימה.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: אתה רואה?

מירב בן ארי: מזל שהייתי אצלכם לפני כן.

מירב בן ארי: בואו נראה על מה מדובר, כי לפעמים חושבים שזה איזה רובה של פיינטבול, חמוד כזה.

מירב בן ארי: אני גם רוצה שתתייחס.

רפי סיסו: אני ממלא מקום של ראש מעבדת נשק, ואתם בטח מכירים את גיל שהיה לפניי.

רפי סיסו: הוא בחופשת פנסיה ואני מחליף אותו.

רפי סיסו: בעיקרון, אני לא הולך לדבר על הזליגות של כלי הנשק האלה או סטטיסטיקות למיניהן.

מירב בן ארי: כן, היא דיברה יפה.

רפי סיסו: מה שאנחנו באנו פשוט להוכיח פה, שהנשקים האלה מתקבלים למעבדה גם במצב לא מוסב כאיירסופט רגיל, וגם במצב שהם עוברים איזושהי הסבה - אם זה על ידי שינוי ממדים בכלי הנשק עצמו או על ידי תוספות למיניהן, שאלה נוקרים, בריחים שניתן להזמין דרך איביי בצורה מאוד פשוטה, וגם מאוד פשוטה להרכבה על איירסופט שהוא בעל מנגנון גז.

רפי סיסו: פבל נמצא פה איתי.

רפי סיסו: פבל הוא אוטוריטה בתחום - לא רק באיירסופטים, גם בכלי נשק רגילים.

רפי סיסו: הוא בעל שם בין-לאומי בתחום הזה, והוא מוביל את המערך הזה אצלנו במעבדה.

רפי סיסו: הוא התלווה אלי והוא יציג את הדברים כמו שהם התקבלו אצלנו, כולל ניואנסים קטנים לגבי כלים מסוימים של חברות שמייצרות את האיירסופט, עם אותה הטבעה של נשק שנתפס והוא בעצם היה חלק מהרצח בפיגוע של הזוג הנקין.

פבל גיברץ: בוקר טוב.

פבל גיברץ: אני קצין מעבדת נשק.

פבל גיברץ: אני רוצה להציג רובה איירסופט לא מוסב.

רפי סיסו: זה חשמלי או גז?

רפי סיסו: גז.

פבל גיברץ: זה רובה איירסופט.

פבל גיברץ: רואים שכתוב עליו גם קליבר שישה מילימטר.

פבל גיברץ: חיצונית הוא נראה מאוד דומה לכלי אמיתי, M16.

קריאה: גברתי יושבת הראש, זה יכול להישבר במכה.

קריאה: במכה הדבר הזה נשבר.

קריאה: לא עמיד ולא כלום.

זאב בנימין בגין: השאלה מה הוא עושה לפני שהוא נשבר.

זאב בנימין בגין: זו השאלה.

קריאה: אפשר לציין ממה זה עשוי?

קריאה: מאיזה חומרים?

רפי סיסו: רק אל תפריעו לו בבקשה.

רפי סיסו: תודה.

מירב בן ארי: אל תדאג, אני מסתדרת.

מירב בן ארי: אף אחד לא יפריע לפבל.

מירב בן ארי: הוא זה שמדבר עכשיו.

פבל גיברץ: אני רוצה להציג כלי נוסף, שניתן לראות שיש עליו אותם סימונים.

פבל גיברץ: הורדנו מדפיסים כדי שיהיה ניתן לראות.

פבל גיברץ: הכלי הזה זה רובה איירסופט שעבר הסבה.

קריאה: אפשר להתקרב לראות?

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: זו לא תצוגת אמל"ח פה.

מירב בן ארי: בסך הכל הוא מסביר.

פבל גיברץ: אני מבקש לשים לב למבנה של מנגנון הדקים, פטיש והדק.

פבל גיברץ: רואים סימני הסבה, השחזה.

פבל גיברץ: זה מוסב.

מירב בן ארי: את המבנה עצמו, מאיפה קונים?

פבל גיברץ: מאיפה קונים, לצערי אני לא יכול להגיד, אבל יש לא מעט חנויות בעולם שמוכרים.

פבל גיברץ: אחת מהסיבות לכך שלפי חוק בארצות הברית מה שבאכיפה זה רק החלק התחתון של כלי הנשק, אז קנה אפשר לקנות חופשי.

מירב בן ארי: קנה אפשר לקנות באיביי?

פבל גיברץ: באינטרנט.

פבל גיברץ: יש אתרים מיוחדים.

פבל גיברץ: הנה, רואים מנגנון טיפה אחר, אבל כל החלקים שלו די דומים.

פבל גיברץ: כמו שרואים כאן, אותם חלקים עברו שינוי.

קריאה: אפשר לראות את המכלול?

קריאה: של המוסווה.

פבל גיברץ: מציג מכלול של איירסופט שלא עבר שום הסבה.

מירב בן ארי: כל האיירסופטים נראים כמו M16?

פבל גיברץ: לא, אני עכשיו אציג.

פבל גיברץ: במקרה הזה יש מכלול תקני של M16.

מירב בן ארי: זה של נשק?

פבל גיברץ: כן, זה של נשק תקני.

פבל גיברץ: למרות שיש לי תמונות מעיצובים אחרים.

פבל גיברץ: אני מציג תמונות של השוואה בין מכלול תקני למכלול מאולתר.

פבל גיברץ: מה שעוד ברצוני לציין: באיירסופט המוסב הזה, הקנה הוא לא קנה תקני של כלי נשק.

פבל גיברץ: זה קנה מאולתר עם סלילים מאולתרים.

מירב בן ארי: שגם אותו אפשר לקנות?

פבל גיברץ: זה לא קנוי, זה מישהו עשה, לפי איכות הסימנים בפנים.

פבל גיברץ: רואים סימני עיבוד גס מאוד.

פבל גיברץ: אבל הכלי הזה יורה, יורה גם באוטומט וגם בבודדת, ובכוחו להמית אדם.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: ויש עוד?

פבל גיברץ: כן.

פבל גיברץ: אני אציג.

קריאה: פבל, שאלה: כל החלק העליון הוא בעצם חלק של נשק חם?

קריאה: רק התחתון משתמשים.

קריאה: הוא אמר רק קנה.

קריאה: זה לא יכול להיות.

קריאה: עזוב.

מירב בן ארי: לא, אבל אני הסברתי את זה.

מירב בן ארי: אתם לא שואלים שאלות.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין למה זה לא ברור.

פבל גיברץ: אני מציג תמונות של כלי נשק שנעשה בו שימוש ברצח הזוג הנקין.

פבל גיברץ: ניתן לראות בצילום מקרוב כיתובים שהיו על אותו פריט.

פבל גיברץ: אני מציג גם תדפיס מאתר אינטרנט שמוכר רובה איירסופט ומבקש שתשוו את הכיתובים שיש על הכלי הזה והכלי מהפיגוע האמיתי.

מירב בן ארי: המחבל בפיגוע בבני ברק?

מירב בן ארי: איפה זה היה?

רפי סיסו: בעיקרון בבני ברק זה היה מאולתר.

רפי סיסו: זה משהו אחר לגמרי.

מירב בן ארי: מאולתר.

מירב בן ארי: אבל גם ב-M16?

רפי סיסו: כן, M16 מאולתר.

רפי סיסו: בגלל זה היו שם כל כך הרבה תקלות בנשק.

מירב בן ארי: מעצורים.

מירב בן ארי: אז את זה אפשר לקנות באינטרנט?

רפי סיסו: את זה אפשר לקנות באינטרנט, כן.

רפי סיסו: יש לך גם את המחיר שם אם את מעוניינת.

מאיה גולדשלג: אבל החוליה שנעצרה על ידי ימ"מ בג'נין, נתפסו ברשותה שני כלי נשק מסוג איירסופט מוסב.

מאיה גולדשלג: אחד מהם בוודאות שימש בירי על כוחות הביטחון.

מאיה גולדשלג: השני היה בידיהם ועוד לא הספיק לשמש.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: ובפיגוע של בני הזוג הנקין, זה היה איירסופט.

מאיה גולדשלג: איירסופט מוסב.

פבל גיברץ: איירסופט וזו התמונה שלו.

פבל גיברץ: אני מראה סוג אחר של איירסופט מוסב.

פבל גיברץ: ניתן לראות לפי הכיתובים - אם בקודם היה כתוב שישה מילימטר, כאן כתוב קליבר 5.56, כמו נשק אמיתי.

מירב בן ארי: שזה כמו נשק רגיל.

פבל גיברץ: חיצונית, מאוד קשה לזהות אותו.

מירב בן ארי: נראה כמו M16.

פבל גיברץ: הוא גם עבר תהליכי הסבה.

פבל גיברץ: בנוסף, אם כבר דיברו על אקדחי איירסופט.

מירב בן ארי: יש לך תמונה של אקדח איירסופט?

פבל גיברץ: יש לנו תמונה.

מירב בן ארי: זהו, אני חשבתי שזה הכל M16 באיירסופט.

פבל גיברץ: לא, יש גם אקדחי איירסופט, מוסבים.

פבל גיברץ: זו תמונה של האקדח עצמו.

פבל גיברץ: כאן ניתן לראות שינוי שבוצע עם פני הסדן שלו והוספת נוקר, וגם שינוי בקנה.

פבל גיברץ: לגבי אקדחי איירסופט אני יכול להוסיף שלמשל בקנדה הבעיה ידועה.

פבל גיברץ: זו הסבה של אקדחי איירסופט - גם יותר קל שם, קונים חלק גוף עליון ללא השגחה.

פבל גיברץ: משתמשים בחלק הגוף התחתון, פעולות מכניות פשוטות.

פבל גיברץ: הנושא הזה הוצג באחד מהכנסים הבין-לאומיים.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: תודה רבה פבל.

מירב בן ארי: יש עוד משהו?

פבל גיברץ: יש עוד דברים, אבל יש פחות איירסופטים.

פבל גיברץ: הבאנו למקרה הצורך.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הבנתי שגם הבאתם איזה סרטון או משהו.

מירב בן ארי: הוועדה, קיבלתם משהו כזה?

מירב בן ארי: טוב, לא משנה.

מירב בן ארי: עוד הערות של המשטרה או המשרד לבט"פ?

מירב בן ארי: משרד המשפטים?

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: נציגת משרד הכלכלה היא בזום, תהיי מוכנה כי אני רוצה גם את ההתייחסות.

מירב בן ארי: משרד המשפטים לא רוצה להתייחס, אז נציגת משרד הכלכלה ביקשה להתייחס.

מירב בן ארי: בבקשה, תהילה אוזנה, מנהלת תחום תורה ומדיניות.

תהילה אוזנה: בוקר טוב.

תהילה אוזנה: אני רוצה לומר שאני מסכימה עם כל חבריי שדיברו כרגע.

תהילה אוזנה: באמת הגיע הזמן שנבין שזה לא צעצוע וזה לא משהו שאנחנו באמת יכולים לאכוף אותו.

תהילה אוזנה: שיהיה בידיים הנכונות ויהיה עליו פיקוח יותר משמעותי.

תהילה אוזנה: מאחר שבוצעה הבחנה בין הכלים שניתנים להסבה לכלים שלא ניתנים להסבה, אפשר כך להקל גם על היבואנים, כך שניתנו המקום וההתייחסות לכל מה שאמרו לשכת המסחר.

תהילה אוזנה: אני מאוד מקווה שהנושא הזה ייכנס לתוקף כמה שיותר מהר.

תהילה אוזנה: אם יש לנאווה מה להוסיף, היא איתנו.

מירב בן ארי: נאווה זקן, סמנכ"לית אכיפה ומדיניות, את רוצה להוסיף משהו?

נאוה זקן: קודם כל, בוקר טוב.

נאוה זקן: אני רוצה לציין בתחילת דבריי שאני, לפני ארבע שנים התמניתי ליושבת ראש ועדת הצעצועים המסוכנים הבין-משרדית.

נאוה זקן: כשהבחנתי באיירסופט, הבנתי שזה לא צעצוע.

נאוה זקן: אפשר להגיד על הרבה דברים צעצועים, וזה - לא צעצוע.

מירב בן ארי: זה ממש לא נראה כמו צעצוע.

נאוה זקן: אגב, במדינת ישראל זה המקום היחיד שיש הגדרה של צעצוע מסוכן.

נאוה זקן: אין כזה דבר בעולם: בדקנו בכל העולם ואין דבר כזה צעצוע מסוכן.

נאוה זקן: רק אצלנו יש הגדרה של צעצוע מסוכן.

נאוה זקן: אני מאוד שמחה שאנחנו ביום החשוב הזה מעבירים את הצעת החוק החשובה הזאת, בשיתוף פעולה שבאמת אני רוצה להגיד שלא היה כזה דבר בין המשרדים.

נאוה זקן: בין משרד הבט"פ לבין משרד הכלכלה, שעוזרים לנו לעצור במעברים בין משטרת ישראל.

נאוה זקן: כל הפעילות שלנו עם יחידת אתגר, במשרד הכלכלה, שנכנסנו לתוך מועדונים ולכל מיני מקומות כדי לבדוק ולראות איך אנחנו מצליחים לשים יד על האיירסופט המוסבים.

נאוה זקן: המספרים שהמשטרה הציגה פה הם מטורפים.

נאוה זקן: רואים בשנתיים האחרונות את השימוש של כלי האיירסופט לצורכי טרור או פשיעה, שהולך וגובר.

נאוה זקן: אני חושבת שזה מאוד חשוב.

נאוה זקן: צריך רק לשים דגש שהכלים האלה הם זהים לחלוטין לכלים אמיתיים, ואנחנו במשרד הכלכלה, כיחידת אכיפה, לא יכולנו לעשות איתם כלום.

נאוה זקן: לכלים אמיתיים יש מספרים: יש לזה זיהוי מוחלט.

נאוה זקן: לנו לא היה את הידע איך אנחנו משתמשים בזה להסב את המספרים.

נאוה זקן: כל מי שמחזיק את הכלים הוא לא בהכרח חבר מועדון.

נאוה זקן: יש כאלה שמחזיקים את הכלים והם חברים במועדון, אבל יש הרבה כאלה שמחזיקים כלים והם לא חברי מועדון.

נאוה זקן: המנדט של משרד הכלכלה הוא לטפל במועדונים, אז לא תמיד יכולנו לשים את היד על כולם.

נאוה זקן: לצערי הזליגה - אין הוכחה שזה בא רק מהמועדונים.

נאוה זקן: זה יכול לבוא גם ממקומות אחרים.

נאוה זקן: את זה חייבים להגיד.

נאוה זקן: משרד הכלכלה עזר בעניין הזה שפשוט עצרנו את הייבוא עד ה-31 בדצמבר, ואנחנו רואים באמת שבעצירת הייבוא מסתמן שפחות כלים נכנסים לכאן - ואני מקווה שהמשטרה תתמוך בנו ותגיד לנו שהמספרים הם נכונים.

נאוה זקן: יש יותר יד על ההדק גם לגבי חלקים שנכנסים אלינו.

נאוה זקן: אני מקווה שבתקופת הביניים אנחנו נגשר על כל הפערים מול משרד הבט"פ.

נאוה זקן: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, שתי יחידות האכיפה: גם של ישראל וגם שלי.

נאוה זקן: אני רוצה להודות לכולם על העבודה.

נאוה זקן: אני חושבת שנעשתה עבודה טובה מאוד.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: סיימנו עם משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: אני עוברת לעו"ד ישי פולק, נשיאות המגזר העסקי.

מירב בן ארי: לאחר מכן מיכאל, יו"ר התאחדות הקליעה.

מירב בן ארי: ישי.

ישי פולק: כן, אני פה.

ישי פולק: בוקר טוב.

ישי פולק: אני אנסה להיות תמציתי.

ישי פולק: העברתי את העמדה שלי לוועדה בכתב.

ישי פולק: בגדול, אני לא אתעסק עם הנושא של הרובים או עמדת הביטחון, כי זה לא מקומי להיכנס לנושא הזה.

ישי פולק: בסופו של דבר, יש שתי נקודות שחשוב להבין.

ישי פולק: באחת ייגע עו"ד רוהר, בנושא של ההגדרה של מועדון קליעה, וכבר בשיחה מקדימה די הבנו שיש פה תקלה בניסוח של הדבר הזה ויש צורך לתקן אותו, כיוון שהוא דומה ולמעשה מבלבל מאוד את השטח ויכול לגרום לתקלות.

ישי פולק: הדבר השני שמעניין אותי בהקשר הזה זה העניין של פגיעה בנושאי נשק נורמטיביים.

ישי פולק: אנחנו, ציבור נושאי הנשק לספורט במקרה הזה - אני מתעסק בנושא הספורטיבי, או בנושא ההדרכתי של הדרכת ירי.

ישי פולק: אקדחי איירסופט משמשים גם לאימונים יבשים במקום שהיום אתה מחויב עם אקדח שחור, אמיתי, לבצע את זה במטווח קליעה.

ישי פולק: אקדח איירסופט, היות והוא למעשה לא מסכן ברמה של אקדח אמיתי, אז ניתן להתאמן באימונים יבשים ולהגיע לרמות ביצוע מקצועיות ספורטיביות באופן הרבה יותר טוב מאשר ללכת, לשלם הון תועפות, לקחת חומה במטווח ולייבש את המקום הזה, שגם מבחינת המטווח הוא לא יכול עם זה יותר מדי שימוש כי א תה מחזיק לו מקום.

ישי פולק: דבר נוסף זה הנושא של קניין.

ישי פולק: אנחנו מדברים על משהו שהיה מאושר לרכישה, ואנשים שמו כספים ולקחו את הדבר הזה - בין אם זה לצורך הדרכת ירי, עוד פעם, במצב תקין, מוגן, לא מסוכן, מאשר כשעושים עם אקדח שחור ואפילו מתותב.

ישי פולק: אז אנחנו מדברים על מצב שבו נכון לכרגע, הפיכת אותם אזרחים לעבריינים מהמקום שבו הם צריכים להחזיר את זה, והלך להם לאיבוד, ומה שהיה אצלם נעלם, ומה שהיה אצלם שבור, והעבירו את זה לאחר ועכשיו האחר לא יעביר את זה - מייצרים פה איזושהי נורמה שהיא פעם אחת פוגעת בקניין ופעם אחת היא לא מידתית בנושא הענישה בנושא הזה.

ישי פולק: לכן, צריך לשים על זה עין נוספת.

ישי פולק: בשורה תחתונה, גברתי: יש עניין של שינוי הנוסח; יש עניין של מקום להגדיר את מה שנקרא האנשים החמושים ברישיון, להתייחס אליהם קצת שונה מאשר סתם ככה בנושא של זליגה.

ישי פולק: אין לי שום בעיה עם נושא של חיוב אחסנה והובלה של הכלים האלה, או כל דבר אחר.

ישי פולק: אני לא מתערב בנושא הזה, זו החלטה ביטחונית ולכן זה לא מעניין אותי.

ישי פולק: מעבר לזה, כל זמן שזה לא יפגע בנושאי הנשק הנורמטיביים או באזרח נורמטיבי, יש צורך בשינוי הנוסח והתאמה.

ישי פולק: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סימון דוידסון, בבקשה.

סימון דוידסון: בוקר טוב.

סימון דוידסון: לא תאמיני, אבל באתי לדבר על ספורט גם פה.

סימון דוידסון: אני אספר לכם, אדוני, חבר הכנסת בני בגין, שיש מעל 2,000 ספורטאים היום באיגוד הקליעה במדינת ישראל, ועם הרבה מאוד הישגים בין-לאומיים במשך השנים.

סימון דוידסון: השילוב הזה, הערבוב הזה בתוך מועדון קליעה, של ספורטאים שבאים לעשות ספורט - כמו שחיין, כמו אתלט, כמו כדורגלן, כמו טניסאי וכן הלאה - הוא מסוכן, קודם כל לספורט הישראלי.

סימון דוידסון: אתם הופכים אותם בעצם לאנשים שאחראים על כאלו שהם לא ספורטאים.

סימון דוידסון: אז בסעיף 4, הנושא הזה שרק במועדוני קליעה, הוא דבר שבטרמינולוגיה שלו הוא בעייתי מאוד.

סימון דוידסון: הוא דבר שבעצם יגרום לענף הקליעה להיות בבעיה, ולהיות המפקחים על אלו שאנחנו לא רוצים לפקח עליהם.

רועי הראל: זו לא הכוונה.

רועי הראל: הכוונה רק למועדונים שמשתמשים בהם בדמויי כלי ירייה, לא הקליעה האולימפית.

רועי הראל: אנחנו לא נוגעים בכלל בספורטאים האולימפיים בחוק הזה.

סימון דוידסון: אז אוקי.

רועי הראל: אז אולי צריך לתקן את המינוח.

קריאה: אנחנו נשנה את הטרמינולוגיה, כמו שגם אמרנו בשיח לפני.

רועי הראל: אני אומר רק - ההערות, אנחנו פשוט לא קיבלנו אותן, לא בפרסום תזכיר החוק ולא לפני הדיון.

רועי הראל: זו פעם ראשונה שאנחנו שומעים.

רועי הראל: אם היינו ערים לזה היינו מטפלים בזה אז.

סימון דוידסון: רועי, אני התחלתי, המשפט הראשון שלי היה - הנושא של המינוח.

סימון דוידסון: הטרמינולוגיה בעייתית.

סימון דוידסון: המילה רק במועדוני קליעה היא בעייתית לענף הקליעה.

סימון דוידסון: אז בואו נזכור שיש פה הרבה מאוד ספורטאים, ואנחנו רוצים לעודד את הספורט במדינת ישראל.

סימון דוידסון: רוצים שגם יהיו מדליות בענף הזה במשחקים האולימפיים, ובואו נשמור על הענף הזה.

סימון דוידסון: זה מה שרציתי לבוא להגיד.

סימון דוידסון: נמצא פה יושב ראש איגוד הקליעה שהיינו גם ביחד בוועד האולימפי.

סימון דוידסון: בואו נשמור על הענף הזה.

סימון דוידסון: תודה.

מירב בן ארי: נשמור על הענף הזה, הכל בסדר.

מירב בן ארי: אנחנו אוהבים את הענף, נשמור עליו.

מירב בן ארי: יגיעו לפה בקרוב גם התקנות של רישוי כלי ירייה, שהמטרה שלי היא להרחיב את האפשרויות.

מירב בן ארי: צריך להבדיל בין לשמור על הענף לבין למנוע את הזליגה לגורמים עבריינים, פליליים, לאומניים, שמשתמשים בנשק הזה.

מירב בן ארי: היה לי חשוב שהוא יהיה פה, כי בהתחלה כשחושבים איירסופט, אתה רואה, אני מבינה, אבל הרבה פעמים אנשים חושבים שזה רובה צעצוע של פיינטבול.

מירב בן ארי: זה כלי נשק לכל דבר.

מירב בן ארי: נשמור, אבל גם נבין שמדינת ישראל נמצאת במלחמה בכל מה שקשור לפשיעה.

מירב בן ארי: הנתונים שהוצגו פה הם מזעזעים בעיניי.

מירב בן ארי: מזעזעים.

מירב בן ארי: אני יודעת כמה נשק יש בחברה הערבית בערך, אבל בכל פעם שמגיעים לפה עוד יותר מזדעזעים יותר מההזנחה המטורפת שכבר שנים נמצאת פה.

מירב בן ארי: לא נעים לומר.

מירב בן ארי: יו"ר התאחדות הקליעה, מיכאל, בבקשה.

מיכאל רוהר: אני יושב ראש התאחדות הקליעה.

מיכאל רוהר: גברתי ראתה כלי נשק פה, צעצועים דמויי כלי נשק.

מיכאל רוהר: כאלה אני רואה, ראיתי כשהייתי עושה מילואים, לא קשורים בכלל למה שרואים אצלנו בפעילות הספורטיבית.

מיכאל רוהר: נכון שיש פה טרמינולוגיה שונה, כי בחוק הספורט מוגדר מועדון ספורט, ויש פה הגדרה שמדברת בסעיף 7א לחוק על מועדון ספורט כהגדרתו בחוק הספורט, אבל עדיין - ייווצר פה בלבול.

מיכאל רוהר: הנה, חברי, ישראל אבישר, כשפתח את דבריו, דיבר על הפעילות אצלנו ואמר מועדון קליעה, כי זו הטרמינולוגיה המקובלת.

מיכאל רוהר: זה מה שכולם מתייחסים למועדון.

מיכאל רוהר: אנחנו מדברים על מועדון קליעה ספורטיבית ולא פעילות של איירסופט.

מיכאל רוהר: לכן צריך לשנות את הטרמינולוגיה.

מיכאל רוהר: גם יש סמכויות לשוטר בחוק הזה, שמרחיבה מעבר לסמכויות הפיקוח של האגף, ששוטר יכול להיכנס למקום פרטי לצורך בדיקת איירסופט.

מיכאל רוהר: הוא יבוא מחר למועדון ברעננה, שהשלט בכניסה אומר מועדון קליעה מכבי רעננה, והוא ייכנס ויגיד שיש לו סמכות מכוח החוק כי זה מועדון קליעה.

מיכאל רוהר: לכן, צריך לשנות את ההגדרה הזאת.

מיכאל רוהר: אנחנו לא חולקים בכלל על הצורך בפיקוח, חס וחלילה.

מיכאל רוהר: אצלנו כל כלי הירייה האולימפיים ברישיון - בין אם זה רישיון פרטי, בין אם זה רישיון של אגודה.

מיכאל רוהר: אין אצלנו זליגה, לא הייתה אף פעם זליגה.

מיכאל רוהר: הכלים שלנו הם ייעודיים.

מיכאל רוהר: רק צריך לדאוג לטרמינולוגיה, שלא תהיה זליגה של הטרמינולוגיה לפעילות שלנו, כמו שאמר חבר הכנסת דוידסון.

מיכאל רוהר: זה כל מה שאנחנו מבקשים: שינוי הניסוח.

מיכאל רוהר: תודה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: יצחק צ'יפרוט, יו"ר העמותה לקידום תרבות הנשק.

יצחק צ'יפרוט: בוקר טוב.

יצחק צ'יפרוט: אנחנו העמותה לקידום תרבות הנשק.

יצחק צ'יפרוט: אנחנו עוסקים באזרחים שנושאים נשק להגנה עצמית.

יצחק צ'יפרוט: פחות עוסקים בנושא האיירסופט.

יצחק צ'יפרוט: הגענו לכאן להתייחס בעיקר לשני תתי סעיפים בתוך תיקון החוק שנוגעים, יגעו בעתיד - - -

מירב בן ארי: אוקי, אז בוא, אני אעשה לך סדר שיהיה לך יותר קל, כדי שיהיה גם רלוונטי.

מירב בן ארי: אחרי שנסיים לשמוע אתכם, אנחנו נתחיל בהקראה, ולאחר מכן אנחנו נדבר על כל סעיף.

מירב בן ארי: אז אולי תשמור, שזה יהיה רלוונטי, ואז הדברים שלך יהיו שם.

מירב בן ארי: בסדר?

יצחק צ'יפרוט: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אנחנו נדון בכל סעיף שיעלה כאן ונשמע את ההערות שלכם.

יצחק צ'יפרוט: בסדר גמור, רק לגבי מה שראינו כאן, לגבי הסבה של הכלים: אני מבין שאנחנו מדברים על הסבה של נוקר והוספה של מכלול, ויצירת קנה, ולי נשמע מהצד שמי שיכול להשיג את כל הדברים האלה, כנראה גם יכול להשיג נשק חם.

יצחק צ'יפרוט: אני לא בא לפסול או לערער על ההחלטה הבליסטית פה של המומחים.

יצחק צ'יפרוט: ככה מהתפיסה שלי, כמי שחי ומתעסק עם נשק, נשמע לי הגיוני שמי שיכול לשים יד על כל החלקים האלה, כנראה יכול גם להשיג נשק מלא, אמיתי, לא חוקי כמובן.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: אז עכשיו דניאל גרובר.

דניאל גרובר: שלום.

דניאל גרובר: אני מנכ"ל חברת אמ.

דניאל גרובר: אי.

דניאל גרובר: אל סופליי.

דניאל גרובר: אנחנו יבואני איירסופט כ-20 שנה.

דניאל גרובר: שמעתי פה את החברים.

דניאל גרובר: אני רוצה להגיד שבצד של הבט"פ יש אנשים מקצועיים, אבל לא מבינים את התחום עד הסוף.

דניאל גרובר: צריך להבין שבסופו של דבר, נכון שיש פשיעה ונכון שאם מסבים או לא מסבים, גם כמו שאמר פה איציק לפניי, אני לא אתווכח עם משטרת ישראל, כנראה שהם מומחים ממני.

דניאל גרובר: אבל צריך להבין בסופו של דבר שיש פה המון אזרחים והמון עסקים שהחוק הזה הולך פשוט לגדוע את כל הדבר הזה.

דניאל גרובר: החוק שהציגו פה פשוט יגדע את כל התחום הזה, כולל את האזרחים, את הספורטאים ואת העסקים.

דניאל גרובר: נכון שיש שם התייחסות למועדונים ולכל מיני דברים כאלה, אבל זה לא שם.

דניאל גרובר: כל התחום הזה בא להיות שונה מנשק, בא לתת פתרונות על נשק, לאימונים, לאימונים טקטיים, לאימונים יבשים ודברים כאלה - וזו כל המהות של האיירסופט, שהוא קצת מקל את השימוש בו.

דניאל גרובר: החוק הזה בא ונורא-נורא מחמיר, נורא - תכניסו למועדונים, ואל תעשו ככה, וכן תעשו ככה, ודברים כאלה.

דניאל גרובר: אני יכול להגיד לך באופן אישי, מההסתכלות העסקית שלי: אני בתחום קרוב לעשור.

דניאל גרובר: אם החוק יעבור כלשונו - אני הולך הביתה.

דניאל גרובר: אוקי?

דניאל גרובר: שלא ישתמע לשני פנים בכלל.

דניאל גרובר: החוק הזה, עם כל הרצון שלנו למגר פשיעה, ותאמיני לי שאנחנו עושים את המקסימום כדי למגר פשיעה.

דניאל גרובר: אנחנו לא היינו יושבים פה אם זה לא היה חשוב לנו.

דניאל גרובר: תאמיני לי שמי שלא יושב פה - יש עסקים בתחום שאני מאמין שזה פחות, וגם, כמו שאמר ישראל, אני לא נותן ציונים לאף אחד, אבל מי שיושב פה - תאמיני לי שזה הכי חשוב לנו בעולם, כי אנחנו רוצים להמשיך את העסק שלנו בסופו של דבר.

דניאל גרובר: ואנחנו מבינים שאם תהיה פשיעה בתחום שלנו אנחנו נתקשה.

דניאל גרובר: אז ברור שאנחנו רוצים למגר את הפשיעה, אבל אנחנו גם רוצים להמשיך לעבוד, והחוק הזה לא יאפשר לי להמשיך לעבוד.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: עמנואל.

עמנואל לאיליאב: שלום, אני המנכ"ל של שוטפוינט.

עמנואל לאיליאב: אם אני אוסיף לדברי דני: באמת אתם הולכים לרסק אותנו.

עמנואל לאיליאב: אם החוק הזה עובר - אנחנו גמורים.

עמנואל לאיליאב: כמו בוועדה הקודמת: נשאלה השאלה מי ישלם לנו על כל זה.

עמנואל לאיליאב: חבר הכנסת מיכאל ביטון אמר אז, למשרד הכלכלה אם אני לא טועה, שיעזרו לנו בכל העניין הזה של מי שנפגע בתהליך הזה של ייבוא.

עמנואל לאיליאב: יקיר, אם אני לא טועה, אני לא רואה אותו פה.

עמנואל לאיליאב: דרכו ניסיתי לפעול גם, בשביל לקבל איזושהי עזרה.

עמנואל לאיליאב: לא נקבל בסופו של דבר שום עזרה.

עמנואל לאיליאב: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שאמרתם.

עמנואל לאיליאב: בשתי הוועדות הקודמות, כשיבגני סובה שאל את אחד הקצינים כמה כלים יש בחוץ, נאמר 100 אלף.

עמנואל לאיליאב: כמה הסבות בשנה - 17 הסבות.

עמנואל לאיליאב: אנחנו מכירים, אנחנו משחקים גם עם שוטרי ימ"מ והכל, ואנחנו בדיוק שומעים את הנתונים, מה הוא עושה כשהוא נכנס הביתה ובעצם מוצא סוג של נשק, שזה איירסופט.

עמנואל לאיליאב: אז אני מבין שאתם עושים את העבודה שלכם נאמנה, אבל באמת שאתם פוגעים, ואתם לקחתם אופציות של מדינות שפסלו את זה, שאפשר להסב את זה, ולקחת רסיבר עליון, תחתון.

עמנואל לאיליאב: בסופו של דבר אתם מדברים על עבריינים שעושים את זה.

עמנואל לאיליאב: אבל לא לקחתם מדינות שזה מופיע שם, הכלי איירסופט, כהגנה עצמית, עם סתרשף כתום, שזה הכל טוב, ומשחקים עם זה ולא עושים עם זה שום בעיות.

עמנואל לאיליאב: אנחנו בעד לעשות שהחקיקה הזאת תעבור, אבל אם אתם תעשו ככה שהכלים יישארו אך ורק במועדונים, אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

עמנואל לאיליאב: אני אשמח לשמוע מי ישלם לנו על הנזקים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אורי, בבקשה.

אורי בוצ'צקי: שלום, אני הבעלים של מטווח פורטל.

אורי בוצ'צקי: אנחנו מעל חמש שנים בתחום של מטווחי האיירסופט, שזה דווקא עסק שכל הכלים האלה נמצאים בתוכו ומהווים מבחינתנו אמצעי ייצור.

אורי בוצ'צקי: בעצם זו המהות של המטווח - מטווח האיירסופט.

אורי בוצ'צקי: זה בעצם לתת לאנשים להתנסות ולהתאמן על כלי האיירסופט בתוך המתחם.

אורי בוצ'צקי: הם לא יוצאים החוצה, לא יכולים לזלוג לשום גורם חיצוני.

אורי בוצ'צקי: מה שמטריד אותי בהצעת החוק שכרגע אנחנו דנים בה, זה ריבוי של מושגים לא מוגדרים.

אורי בוצ'צקי: למשל: יש את הרשימה שהשר לביטחון פנים אמור להכניס אליה כלים בני הסבה.

אורי בוצ'צקי: בלי הגדרה של הסבה ובלי הגדרה של תהליכים - האם זה נכנס כל חודש?

אורי בוצ'צקי: אם יש לי משלוח שהוא בדרך לארץ ובינתיים השר קיבל החלטה להכניס עכשיו כלים שנמצאים כבר בדרך, שכשהתחלתי את הייבוא הם היו מותרים?

אורי בוצ'צקי: אין לי שום יכולת, לא לערער על שינוי של אותה רשימה, ושום מנגנון בכלל לקבל התראה על עדכון של אותה רשימה.

אורי בוצ'צקי: בכלל, מה זה דמוי כלי?

אורי בוצ'צקי: מבחינתי זה דומה, מבחינת בן אדם אחר זה לא דומה.

אורי בוצ'צקי: מה שבעיני פקח אחד דומה, זה משהו לא מוגדר כל כך.

אורי בוצ'צקי: זה פותח פתח לשינויים פתאומיים, שלא מאפשרים לעסק ודאות עסקית.

אורי בוצ'צקי: אני קיבלתי עכשיו את הרשימה נכון להיום, התחלתי לייבא כלי שלא נמצא באותה רשימה, ומחר מישהו יחליט שעוד כלי מספיק דומה כדי להכניס אותו.

אורי בוצ'צקי: בנוסף יש חוסר בתוך הצעת החוק של מנגנונים פנימיים של ערעור על הרשימה ועל ההגדרות האלה.

אורי בוצ'צקי: ההעברה של הקת מהאיירסופט לקרלו - האם זה הופך את הקרלו לכלי מוסב של האיירסופט?

אורי בוצ'צקי: מה זו הסבה?

אורי בוצ'צקי: העברה של רצועה, זו הסבה או לא הסבה?

אורי בוצ'צקי: כי כרגע המומחים דיברו על חלקים מאוד מהותיים, כמו קנה, מכלול, רסיברים.

אורי בוצ'צקי: אגב, הם ספציפית מתמקדים רק בכלי גז.

אורי בוצ'צקי: אז בואו נוציא את ה-M4 גז מרישיון ייבוא לגמרי.

אורי בוצ'צקי: בשביל זה לא צריך את החוק, יש בשביל זה אגף ייבוא של משרד הכלכלה שיכול פשוט לא לייבא יותר M4 גז לעולם.

אורי בוצ'צקי: לי בתור עסק אין שום בעיה עם ההחלטה הזאת, כי יש לי אפשרות לעבוד עם M4 חשמלי, שלא ניתן להסב אותו באותה רמה.

אורי בוצ'צקי: אבל זה יוצר ודאות.

אורי בוצ'צקי: אני יודע: אם עכשיו אני לא יכול לעבוד עם M4 גז, אני אעבוד עם M4 חשמלי, וזה יפתור לי את הבעיה, היות וזה לא דורש מנגנון כל כך מסובך של רשימות, עדכונים, דומה, לא דומה, מוסב, לא מוסב.

אורי בוצ'צקי: אני מדבר על ודאות עסקית בלבד.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: גיא יצחקי, בבקשה.

גיא יצחקי: שלום, נעים מאוד.

גיא יצחקי: אני ממועדון איירסופט אלפא טקטיקל.

גיא יצחקי: אני דווקא רוצה לגעת בנושא של הליך ההסדרה מול משרד הבט"פ.

גיא יצחקי: אנחנו, לאורך כל הדרך, באמת קיבלנו אוזן קשבת מול גורמי הבט"פ.

גיא יצחקי: קיימנו פגישות עם אנשים כאלה ואחרים במשרד.

גיא יצחקי: הבעיה היא שאנחנו ציפינו, בתור ענף שקיים פה כבר 20 שנה, כאשר הענף הזה הולך סוף-סוף להסדרה לאחר ששנים אנחנו צועקים שבואו נסדיר, וגם היו ניסיונות להסדיר תחת הבט"פ בשנים עברו - אנחנו ציפינו לקבל איזשהו צ'ופר פה בעניין הזה, בטח על כל הפגיעה שאנחנו עברנו.

גיא יצחקי: שום הצעה לנוהל ולהצעות החוק, וכל מה שהעברנו להם בכתב - שום דבר לא התקבל.

גיא יצחקי: כנ"ל פגישות שהיינו אמורים לקיים איתם לפני הדיון הזה, שאמנם נקבע בהפתעה והבנו שהייתה באמת איזושהי בעייתיות לקיים אותו מבחינה משפטית.

מירב בן ארי: מה?

מירב בן ארי: את מה?

גיא יצחקי: היינו צריכים לקיים עם משרד הבט"פ מפגש.

מירב בן ארי: אתם.

גיא יצחקי: אנחנו, יבואני האיירסופט, ממש יום לפני הדיון.

גיא יצחקי: זה נקבע מראש.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: התייחסויות לדברים שלהם אנחנו נשמע מכם לפני שנעבור להקראה.

גיא יצחקי: אנחנו בעצם באים להגיד דבר כזה: אנחנו מבינים שייתכן - ואנחנו חלוקים על זה, אני מצטער - ייתכן שקיימת מסוכנות של הסבה בנושא כלי האיירסופט.

גיא יצחקי: אבל בסופו של יום, אנחנו ענף שקיים 20 שנה.

מירב בן ארי: לא ייתכן - קיימת.

גיא יצחקי: אין בעיה.

גיא יצחקי: בסדר, קיימת.

גיא יצחקי: לא נתווכח על זה.

מירב בן ארי: ברור לי שאתם משלמים את המחיר.

גיא יצחקי: נכון.

גיא יצחקי: לא נתווכח על הנתונים הטכניים.

מירב בן ארי: זה לא, תקשיב, בוא.

מירב בן ארי: בוא נסביר את העניין.

מירב בן ארי: ברור לי שיש זליגה של איירסופט לפשיעה, וכמו שאנחנו יודעים, 90 אחוז מהסחר באמל"ח הוא בחברה הערבית.

מירב בן ארי: אני חושבת שאתם באים ומשלמים את המחיר של עבריינות פלילית ולאומנית.

גיא יצחקי: אנחנו ביג טיים משלמים את המחיר, גברתי.

מירב בן ארי: אני לא חושבת שלא.

גיא יצחקי: ביג טיים משלמים את המחיר.

גיא יצחקי: מה שאני מנסה לומר, בעצם, שאנחנו כענף תקני - בלי ההיבטים הפליליים, וזליגות, וכל הדברים האלה, נמצאים 20 שנה פה בארץ.

גיא יצחקי: תחת הוועידה לצעצועים מסוכנים, תחת צו הפיקוח של משרד הכלכלה, וכל הדברים האלה.

גיא יצחקי: במשך השנים האלה לא היו פציעות מאיירסופט, עם כל הנושא של זליגות.

גיא יצחקי: אני מדבר על שימושים תקניים כמובן.

גיא יצחקי: לא היו איזשהן התנהלויות לא תקניות כאלה ואחרות מצד החבר'ה שלנו, מבחינת שימוש, מבחינת השחקנים עצמם.

גיא יצחקי: תבינו: יש פה אנשים חמושים, יש פה יוצאי צבא, יחידות מיוחדות.

גיא יצחקי: בכל מדינה בעולם, כולל המדינות שהזכיר מר פבל מהמשטרה, אפילו שהגדירו את זה באותן מדינות תחת חוק כלי ירייה, נותנים להחזיק את זה בצורה פרטית.

גיא יצחקי: עכשיו, ישראל הזכיר פה את הנושא שכביכול לאיירסופט אין ערך מוסף להחזקה כי הוא לא להגנה עצמית.

גיא יצחקי: ישראל, אנחנו לא מבקשים להחזיק את זה להגנה עצמית, לידיעתך.

גיא יצחקי: אתה יודע את זה הרי.

גיא יצחקי: אנחנו רוצים להחזיק את זה לטובת שימוש פרטי באזורים מורשים.

גיא יצחקי: לטובת שינוע מהשטח וחזרה.

גיא יצחקי: זה מה שאנחנו מבקשים: להתנהל כמו ספורטאים, ביחד עם הכלים האלה, תחת רישוי חוקי שיגדיר משרד הבט"פ, ולעבוד לפי נהלים.

גיא יצחקי: אלה דברים שיכלו כבר לקרות פעם.

גיא יצחקי: אנחנו 20 שנה פה.

גיא יצחקי: אני מ-2011 יבואן בתחום.

גיא יצחקי: אנחנו דוחפים, הולכים ורצים, ומדברים עם כל הגורמים, ואין הקשבה.

גיא יצחקי: אז היום, סוף-סוף, כשיש את ההסדרה, אנחנו באמת מצפים, איכשהו, לקבל משהו מהדבר הזה.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, גיא.

מירב בן ארי: אני נותנת לחיים עוז מלשכת המסחר.

מירב בן ארי: לאחר מכן אתם תתייחסו ואז אנחנו נעבור להקראה.

מירב בן ארי: לא תהיה הצבעה היום, שתדעו.

מירב בן ארי: אנחנו בתהליך עם החוק הזה.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

חיים עוז: תודה לך, גברתי יושבת הראש.

חיים עוז: אני סמנכ"ל חטיבות באיגוד לשכות המסחר.

חיים עוז: איגוד לשכות המסחר תומך ומחזק את מערכת אכיפת החוק, ואת מערכת הביטחון בכלל על כל זרועותיה, במלחמה העיקשת והבלתי מתפשרת, ואפילו מבורכת, בגורמי הפח"ע ובגורמים פליליים בשימוש בכלים מוסבים.

חיים עוז: אני לא בא לערער על הנתונים שהוצגו על ידי המשטרה - נתונים הם נתונים.

חיים עוז: יחד עם זאת, גברתי, היבואנים ובעלי המועדונים המוסדרים, שהם בעלי רישיונות עסק ורישיונות ייבוא של איירסופט ממשרד הכלכלה עדיין, הם עסקים מפוקחים ומוסדרים.

חיים עוז: הם לא המקור לכלים המוסבים.

חיים עוז: על אף זאת, הנפגעים היחידים מכל המהלכים שבוצעו עד לאחרונה, עם כל ההקפאה של הרישיונות לסוגים מסוימים של כלים, הם העסקים האלה - המוסדרים.

חיים עוז: מועדון שסרח - שיסגרו אותו.

חיים עוז: שלא יאשימו את כולם.

חיים עוז: העבריינים וגורמי הפח"ע - החקיקה שאנחנו עושים והמגבלות לא מפריעות להם.

חיים עוז: הם ימשיכו בשלהם.

חיים עוז: אנחנו בעד הסדרת התחום.

חיים עוז: החברים גם ציינו את זה.

חיים עוז: לאורך כל הדרך היינו בקשר והידברות עם משרד הכלכלה והמשרד לביטחון פנים.

חיים עוז: דרשנו אפילו את ההסדרה, התחננו להסדרה.

חיים עוז: הצענו אפילו הצעה בעניין הזה.

חיים עוז: לצערי, זה לא התקדם.

חיים עוז: כדי לקיים עסק בצורה סדירה, הוא חייב ודאות עסקית.

חיים עוז: אנחנו נמצאים תקופה ממושכת מאוד של שנים של אי ודאות, ולצערי התהליכים החקיקתיים קצת אורכים זמן אז זה ימשיך גם להיות באי ודאות.

חיים עוז: בהצעת החוק המונחת כרגע על שולחן הוועדה יש דברים טובים מאוד, שנוגעים במרבית הנושאים של האיירסופט.

חיים עוז: עושים סדר אפילו בתחום.

חיים עוז: אבל עם זאת, קבלתם של מספר סעיפים בנוסח שהונח לכם, תביא למציאות של חסל הפעילות.

חיים עוז: בפועל, גברתי, זה יהיה ענף בפירוק.

חיים עוז: אנשי העסקים בתחום האיירסופט השקיעו במשך שנים מכספם, פיתחו את העסק, תרמו לכלכלה ולמשק.

חיים עוז: אסור להביא אותם למצב שהעסק לא יהיה כלכלי.

חיים עוז: היקף הפעילות שלהם יקטן באופן משמעותי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הנקודה הזאת היא ברורה לי.

חיים עוז: אני חושש שחלקם הגדול עלול לסגור או לצמצם את הפעילות שלהם, עם כל המשמעויות של העסקתם העובדים.

חיים עוז: אחד מאנשי העסקים אמר שהוא בעצם ילך הביתה, ואני מאמין לו.

חיים עוז: האיירסופט הוא ענף ספורט עממי חווייתי.

חיים עוז: חלקו מתבצע במתקנים סגורים המכונים מטווחים, חלקו באוויר הפתוח.

חיים עוז: יש עשרות אלפי שחקנים בענף הזה, מעבר לאלה שבאים באופן מזדמן.

חיים עוז: השגת התכלית של ההסדרה הזאת, צריך שתהיה מאוזנת, ושתתקיים בלי לפגוע פגיעה לא מידתית בעסקים.

חיים עוז: אני אתן דוגמה קטנה להמחשה.

מירב בן ארי: בבקשה תתכנס ממש לסיכום, כי הנקודות כאן ברורות לי, הבנתי אותן.

חיים עוז: אני אתן רק דוגמה כדי לסבר את האוזן.

חיים עוז: בתיקון שמצוין פה, אסור לנוע עם איירסופט מחוץ למועדון.

חיים עוז: מדובר בשחקנים שנעים ממועדון למועדון במשחקים, וגם ביציאה לתחרויות לחו"ל.

חיים עוז: בהצעה כובלים את השחקן למועדון אחד, חונקים את הענף.

חיים עוז: אפשר לקבוע למשל שיהיה ניתן לנוע עם הכלי בצורה לא גלויה לעין, כמו נשיאתו למשל בתיק.

חיים עוז: לא הגיוני ולא מידתי שהיחס לאיירסופט בניהול הסיכונים יהיה חמור יותר מנשק חם.

חיים עוז: אנחנו מוכנים שייקבעו תנאים שיכולים לתת אינדיקציה לרגולטור בניהול הסיכונים: לקבוע מספר סידורי לאורך חיי הכלי, דיווח, ביקורות - כל שיבחר הרגולטור.

חיים עוז: אני בטוח, גברתי, שאין לממשלה ולוועדה כל כוונה להרעה לעסקים, ואני מבקש ממך שבדיון בוועדה תינקט רגישות כלפי עסקים ויימצאו הפתרונות המעשיים לצד התכלית של החקיקה.

חיים עוז: אני מודה לך מאוד.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני נותנת לאורן, אתה אחרון, אם יש משהו שלא דיברנו, כי הסברתם את הנקודות היטב.

מירב בן ארי: תתייחס שתי דקות, ואחרי זה התייחסויות של המשרד.

אורן ורדי: אני חבר ועד באגודה לקידום תרבות הנשק בישראל.

אורן ורדי: אני גם שחקן איירסופט פעיל כבר כעשור.

אורן ורדי: מה שאני רוצה להגיד זה שבעצם החוק לא מאוזן בכלל, והוא דורסני כלפי האזרח.

אורן ורדי: בעצם החוק שאמור לשרת אותי כאזרח.

אורן ורדי: אני, גם כקצין במילואים, אזרח שמאוד חשוב לו ביטחון המדינה.

אורן ורדי: אני הכי רוצה שהכלי הזה, שיכול לשמש כנשק אחרי הסבה, לא יזלוג לאותם גורמים לא ראויים.

אורן ורדי: אבל ההשפעה של החוק על גורמי הטרור היא מועטה מאוד בקונסטלציה הזאת ודורסנית מאוד כלפי האזרח.

אורן ורדי: הנוסח הנוכחי של התיקון הזה משית על השחקן עצמו כל כך הרבה דברים: עלות אחסון, עלות של הובלה, אין פיתרון ביטוחי, אין בכלל תשתית קיימת במועדונים לאחסן את כל הכלים האלה.

אורן ורדי: דיברו על הכמויות של הכלים.

אורן ורדי: ואם תהיה איזושהי בעיה, אף אחד לא ייקח כאן אחריות על הדבר הזה.

אורן ורדי: מה שזה גורם, שהספורט הזה פשוט נהרס, נגמר.

אורן ורדי: הוא מכחיד את הספורט הזה.

אורן ורדי: אני לא יודע כמה אתם יודעים, אבל הספורטאים ברמה הכי מקצועית - הם משחקים בכל מיני מקומות.

אורן ורדי: הם מתאמנים בכל מיני אתרים, מתואמים עם כל הרשויות והגורמים הרלוונטיים, ואנחנו מתאמנים בכל הארץ.

אורן ורדי: ישראל היה איתנו פעם אחת באירוע כזה, עשינו לו הצגה של הדברים.

אורן ורדי: לקחת את הכלים ולהפקיד אותם במקום אחד, ללא אפשרות לקחת לבית ולהגיע לאותו אזור שבו אני הולך להתאמן - זה בעצם מסרבל אותנו ברמה כזאת, יחד עם כל הדברים שאמרתי, שזה פשוט יגרום לאנשים לעזוב את התחום.

אורן ורדי: מה שיקרה זה שאנשים יראו מה קורה עם החוק והם פשוט יוותרו על כל הכלים האלה, ותהיה לכם זליגה גבוהה מאוד, בדיוק כמו שלא רצינו שיקרה.

אורן ורדי: אני רק אסיים בעוד כמה דברים קטנים.

אורן ורדי: הזכירו את זה בכמה מילים ואני רק רוצה להדגיש את זה: אני לא מומחה להסבות למרות שאני מדריך ירי.

אורן ורדי: אני לא נכנס לזה.

אורן ורדי: משטרת ישראל היא מבינה, היא אוטוריטה בתחום, אבל אנחנו כולנו מבינים שכדי להסב צריך חלקים של נשק אמיתי.

אורן ורדי: צריך מחרטות שיעשו את כל ההסבות, כל הכרסומים לבית ההדקים, לכל מה שצריך שיכיל את המכלול, צריך קנה וצריך תחמושת.

אורן ורדי: איפה הטיפול בכל הדברים האלה?

אורן ורדי: איך החוק הזה ישפיע על הדברים האלה?

אורן ורדי: ואיך, אחרי שיעבור החוק, הדברים האלה באמת לא יקרו?

אורן ורדי: ואם ההשפעה היא מסוימת כלפי כל גורמי הטרור והיא הרגה לגמרי את כל התחום, אז כל הדורסנות הזאת של החוק הזה, כבר גרמה לכך שאני כאזרח במדינה דמוקרטית - ממש דורסים אותי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: כן, חבר הכנסת בני בגין.

זאב בנימין בגין: תודה, בוקר טוב.

זאב בנימין בגין: אין לי נגיעה כמעט לתחום.

זאב בנימין בגין: הראו לי רובה צ'כי ולימדו אותי לומר שזה רובה צ'כי מאוזר 98.

זאב בנימין בגין: אני כן זוכר 60 שנה חלק מסוים בעוזי.

זאב בנימין בגין: העוזי קצר, השם ארוך: אחז תפס אום מצמדת הקנה.

זאב בנימין בגין: אני צריך להודות או לומר, שלפני כ-40 שנה, בנסיבות מסוימות החזקתי ברישיון אקדח בריטה להגנה עצמית.

זאב בנימין בגין: זה לא היה כאן.

זאב בנימין בגין: ועכשיו, אני צריך גם להסביר, או לומר בהקדמה לשאלתי, לגבי הרגולטור, שיש לי קשר משפחתי לנושא כלי ירייה, מטווחים ורישוי שנים לא מעטות, ועל רקע זה אני מבקש לשאול.

זאב בנימין בגין: ההצעה הייתה, כפי ששמעתי, שהנושא הזה יועבר לרישוי במחלקה המתאימה לרישוי כלי ירייה.

זאב בנימין בגין: בכל זאת, אני שומע מבני משפחתי אלה שנים רבות, שיש קושי, או שהתהליך לרישוי היום איננו חלק, איננו מאוד יעיל, לוקח זמן.

זאב בנימין בגין: לכן, שאלתי, יכול להיות שהיא טכנית.

זאב בנימין בגין: אני רואה שישראל מהנהן במידה מסוימת.

זאב בנימין בגין: בתנאים האלה צריך יהיה להתארגן.

זאב בנימין בגין: צריך יהיה לקחת בחשבון את הקשיים הפקידותיים - אם זו הוספת תקן, אם זו כתיבת תוכנה חדשה.

זאב בנימין בגין: אבל לפני שאנחנו מיישמים את זה, כדי לא לפגוע ברישוי הכללי, אני חושב שזה יהיה דרוש.

זאב בנימין בגין: באשר לאיזונים הפנימיים הנדרשים להוראות החברים - את זה אנחנו עושים בכנסת ובוועדות הכנסת באופן תדיר.

זאב בנימין בגין: זה לא חידוש מבחינתנו כחברי הכנסת.

זאב בנימין בגין: צריך יהיה לנסות באמת לאזן בין האינטרסים השונים והדרישות השונות.

זאב בנימין בגין: ההצגה של המשטרה היא מאוד מטרידה.

זאב בנימין בגין: מאוד מטרידה, וצריך יהיה כמובן לראות איך אנחנו נמנעים מפגיעה מיותרת.

זאב בנימין בגין: ייתכן שתהיה פגיעה הכרחית, אבל אז צריך יהיה לסייג את זה לכך.

זאב בנימין בגין: גברתי, כפי שדיברנו אתמול, אני צריך לעבור לוועדה אחרת שגם בה יש דיון לא בלתי חשוב.

זאב בנימין בגין: תודה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת בני בגין.

מירב בן ארי: אתם רוצים להתייחס?

רועי הראל: אני אגיד ככה: כשנכנסנו לתהליך הזה, היה לנו ברור שהטלת רגולציה שהיא מחמירה יותר מהקיים היום - זו הייתה המטרה, אבל ברור לנו שזו הייתה תוצאה שהיא הכרחית.

רועי הראל: ציינו פה כמה מהחברים למשל שהיו פניות למשרד לביטחון פנים בעבר כבר.

רועי הראל: לפני שנה וחצי בערך נעשתה פנייה לשר אמיר אוחנה שהיה השר לביטחון פנים דאז.

רועי הראל: היו אז התייעצויות אצלנו במשרד עם משרד הכלכלה.

רועי הראל: אני לא יודע מי מכם היה בדיונים.

רועי הראל: השר לשעבר אוחנה אמר לחברים שהעברת הרגולציה למשרד לביטחון פנים בהכרח תפגע ותקשה על ההתנהלות שלהם.

רועי הראל: הוא אמר: זה או שנרשה את הכלים האלה כמו כלי נשק, שזה כולל בדיקות מסוכנות פלילית על כל המחזיקים, בדיקות רפואיות, ביצוע אימונים, הדרכות, ורישוי למועדונים שלא שונה כמעט מהרישוי המוצע היום - ואז אנחנו בעצם נחיל מערכי רישוי שיש בהם ויתורים על סודיות וחשיפת מידע כלפי אזרחים שבפועל מחזיקים משחק ולא כלי נשק.

רועי הראל: או שנקשה את הרישוי בזה שנציע הסדר שלא כולל את הדבר הזה.

רועי הראל: לכן, השר לשעבר אוחנה אמר לחברים - אני מציע לכם לא לעבור לאגף כלי ירייה.

רועי הראל: במרוצת השנים, ככל שהתפתחו התופעות, החליטה הממשלה האחרונה - הצעת החוק הזאת באה הרי על רקע החלטת ממשלה 549, שהבינה שאי אפשר להמשיך את הטיפול בתופעה כמו שהוא היה עד היום.

רועי הראל: לכן, באמת בסוג של לית ברירה, משהו אחר שהממשלה ראתה לנכון לעשות, קבע את החובה להעביר את האחריות למשרד לביטחון פנים.

רועי הראל: גם כאן, שוב, ניסינו למצוא את ההסדר שלא יפגע במועדונים.

רועי הראל: אני חייב לומר עוד דבר אחד, לגבי הטענות שעלו פה על אזרחים שמחזיקים היום, כן או לא.

רועי הראל: החל משנת 2012, חל איסור על מועדוני האיירסופט להוציא את הכלים מהמועדונים ולמכור אותם לאזרחים.

רועי הראל: יש גם איסור אזרח לקנות, רק שהאיסור של משרד הכלכלה בחוק הפיקוח ובצו הפיקוח הוא בפן המסחרי.

רועי הראל: לכן גם לא הייתה לו אכיפה פלילית, גם לא כלפי אזרחים.

רועי הראל: אבל האיסור הזה קיים מחודש מרץ 2012.

רועי הראל: הוא לא חדש.

רועי הראל: הוא מעוגן עכשיו בחקיקה, אבל הוא לא חדש.

רועי הראל: החלטנו לעגן אותו בחקיקה בגלל כל מה שהמשטרה הציגה והתופעות שאנחנו מכירים.

רועי הראל: עוד פעם: אני שומע את הטענות לגבי מיגון או לא.

רועי הראל: נכון: למועדונים תהיה דרישת מיגון, גם אם היינו עכשיו מאפשרים נשיאה של אזרחים בחוץ.

רועי הראל: מועדון איירסופט שמחזיק כלים כאלה ואחרים במלאי, בתצוגה, לאימונים - הרי כל אדם יכול להיכנס למועדון להתאמן, הוא לא חייב להביא את הכלי מהבית.

רועי הראל: גם אז המועדונים היו נכנסים להליך של רישוי, של מסטו"ב, של מיגון.

רועי הראל: באיזון שאנחנו עשינו, כיוון שלכלי הזה אין תכלית שימוש מחוץ למועדונים או המתקנים המורשים, ולא משנה אם הם יהיו בפנים או בחוץ, בפעילות ארעית או קבועה - אין שימוש בחוץ.

רועי הראל: אנחנו לא יכולים לרוץ אחרי כל אחד אם הוא כן לקח את זה איתו עכשיו כשיצא מהמועדון, הלך לים, הלך לקניון, הכלי איתו, לא איתו, משאיר באוטו.

רועי הראל: זו גם שאלה.

רועי הראל: זה סיכון.

רועי הראל: כספת בבית או לא - זה חלק מרגולציה.

רועי הראל: ההסדר שהוצע הוא לאור המצב הנורמטיבי הקיים היום, שאסור להוציא את הכלים מהמועדונים.

רועי הראל: דרך אגב, היום, איסור הייבוא והחוק שלנו אפילו יותר מצמצם, כי האיסור היום חל גם על פיינטבול, שאנחנו בכלל לא מדברים עליו כי הוא כרגע לא בשולחן ההסבות.

רועי הראל: לקחנו את ההסדר הקיים, עיגנו אותו ואמרנו שאנחנו פשוט ננסה להסדיר את הפעילות בצורה שתמשיך את המצב החוקי הקיים היום, אבל גם תאפשר לנו שליטה ואפשרות למנוע, או לפחות לנסות ולמנוע את הזליגה.

רועי הראל: אני שומע עוד משהו אחד.

רועי הראל: אומרים פה יבואנים - הזליגה לא באה מהם, הם פועלים כחוק, מורשים.

רועי הראל: היא לא באה מהאזרחים, אבל בשטח הכלים מגיעים, יובאו לארץ על ידי יבואנים.

רועי הראל: הכלים מגיעים לישראל בצורה כזו או אחרת, גם מהברחות וגם מיבואנים.

רועי הראל: משם מגיעים הכלים לאן שהם מגיעים היום.

רועי הראל: בסדר?

רועי הראל: אז זה חלק מהטיפול שלנו בתופעה.

רועי הראל: בהתייחס להערה של החברים הספורטאים:

רועי הראל: הצעת החוק לא באה לקבוע הסדר אחר מזה שחל על הספורטאים.

רועי הראל: היום בחוק כלי ירייה כל האיגודים הספורטאים לא מוגדרים כמועדון.

רועי הראל: יש להם שמות אחרים ולכן בחרנו במילה מועדון.

רועי הראל: אם זה גורם בלבול נבחן מה אפשר לעשות.

רועי הראל: בהתייחס להערת חבר הכנסת בגין: הליך הרישוי לכלי נשק היום הוא שונה.

רועי הראל: הוא כרוך בבדיקות משטרה ובעוד כל מיני הליכים כאלה ואחרים.

רועי הראל: היום באופן ספציפי, אם אני אסכם, עד שנת 2020 בממוצע היו לנו כ-10,000 בקשות בשנה לכלי ירייה רגילים.

רועי הראל: ב-2021, שנת שומר החומות, עמדנו על 20 אלף בקשות.

רועי הראל: נכון להיום, בחודשיים האחרונים, האגף קיבל למעלה מ-25 אלף בקשות.

זאב בנימין בגין: היא הנותנת.

רועי הראל: אז אני אומר - אבל הליך הרישוי שמתייחס לדמויי כלי ירייה הוא שונה.

רועי הראל: הוא לא הליך רישוי לאזרח פרטני שמגיש בקשה, אלא הליך רישוי למועדון או מתקן, עם דרישות מיגון כאלה ואחרות.

רועי הראל: הרבה פחות נכנסים לאיך נראה בפנים, טווחי הבטיחות ודברים כאלה.

רועי הראל: אנחנו מנסים להתערב כמה שפחות בפעילות המסחרית.

זאב בנימין בגין: כמה יחידות כאלה, כמה שורות באקסל יהיו לך לגבי העניין הזה?

רועי הראל: כל מועדון, לפי כמות הכלים שתהיה לו.

רועי הראל: למועדון יש X כלים - זה מה שייכנס ברישוי של המועדון.

זאב בנימין בגין: אז אני שואל, להערכתכם, על 20 האלף שהוגשו לאחרונה - מה זה יוסיף?

רועי הראל: הם לא קשורים לזה בכלל.

זאב בנימין בגין: אבל אותו אגף יעסוק בהם.

רועי הראל: כן.

זאב בנימין בגין: אז זה מה שאני שואל: על העומס הצפוי על האגף ועל ההאטה הנוספת לגבי אזרחים שקיבלו כלי נשק.

זאב בנימין בגין: אם יש איזה פתרון אז בסדר, רק שנדע שיש תשומת לב.

רועי הראל: האגף לכלי ירייה תוגבר בהקשרים האלה.

רועי הראל: אם ישראל ירצה הוא ירחיב.

רועי הראל: הערה אחרונה: שמעתי בין השורות, כשדיבר אדון פולק, על כך שאקדחי האיירסופט משמשים כתחליף באימונים לאקדחים אמיתיים, כי זה אחד לאחד והוא יכול להשתמש בהם לאימונים יבשים, פירוק והרכבה ומנגנון הפעלה.

מירב בן ארי: זה מטריד גם.

רועי הראל: אבל זה מסביר חלק מהעניין.

רועי הראל: הם לא מוסבים לכלי נשק ולכן הם לא בצו הייבוא כרגע, אבל עובדה שהכלים משמשים כתחליף אחד לאחד.

זאב בנימין בגין: הם באותו משקל?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: ישראל.

ישראל אייכלר: אני אתייחס ממש בקצרה לעיקרי הדברים שעלו כאן.

ישראל אייכלר: ראשית, לגבי ההתייחסות של חבר הכנסת בגין אני אומר בקצרה: האגף באמת בחודשים האחרונים, מאז ראשית גל הטרור במרץ, מצוי בהיקפי פעילות גבוהים וחריגים, כתוצאה מגל בקשות, גם לרישוי הפרטי וגם השפעות על הרישוי הארגוני.

ישראל אייכלר: אנחנו בפיגור משמעותי בטיב ואיכות השירות לציבור.

ישראל אייכלר: המנהלים המופקדים עלי, גם מנכ"ל וגם שר, מודעים לפערים.

ישראל אייכלר: לגבי היכולת שלנו כרגע לקלוט משימה: יש לנו איזושהי תוכנית התעצמות של כוח אדם, אמצעים ומשאבים שונים, על מנת לקלוט שני תחומי אחריות שהאגף בעצם קיבל בהחלטה 549 - גם רישוי כלי ירייה וגם רישוי שירותי אבטחה.

ישראל אייכלר: שני עולמות תוכן גדולים ומורכבים שבעצם אנחנו נערכים לקליטתם.

ישראל אייכלר: יש פערים בתחומי בניין הכוח.

זאב בנימין בגין: כמה זמן זה ייקח, בין אישור עקרוני לבין האישורים הלכה למעשה?

זאב בנימין בגין: כולנו מכירים את הנושאים האלה.

ישראל אייכלר: אני ברשותכם, במודע לא רוצה להיכנס פה לנושאים של פערים בבניין הכוח.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט: יש פערים.

זאב בנימין בגין: לא, בסדר, אבל כמה זמן דרוש לך?

זאב בנימין בגין: חצי שנה להיערכות כזאת?

ישראל אייכלר: מהרגע שיינתנו לי התקנים, תהליך גיוס והכשרה נמשך כחצי שנה.

ישראל אייכלר: ה-Turn point, מה שנקרא, זו קבלת התקנים, ואנחנו עדיין לא שם.

ישראל אייכלר: יש פערים, אבל אני לא חושב שצריך לכרוך בין הדברים.

ישראל אייכלר: את פערי הביצוע שלי אני מציג מול הגורמים המופקדים עלי - מנכ"ל ושר, והם מודעים לפערים.

זאב בנימין בגין: אין בעיה, רק שתנגסו לפי יכולת הבליעה.

רועי הראל: אני אניח את דעתך, אדון בגין: השר לביטחון פנים לא יוציא צו שממנו והלאה יש ארבעה חודשי התארגנות בלי שיש את כל ההסדר מוכן ויש אגף מוכן לטפל בהם.

זאב בנימין בגין: מצוין.

ישראל אייכלר: אני רוצה להתייחס בקצרה לעיקר ההערות שעלו כאן.

ישראל אייכלר: לגבי הספורטאים: ספורטאים פועלים היום תחת הרישיון האגפי בכללים ותפיסת הפעלה מאוד סדורה ושיטתית.

ישראל אייכלר: אני מתחייב פה שלא תהיה שום פגיעה בספורטאים.

ישראל אייכלר: כל מה שהיה יישמר.

ישראל אייכלר: אין קשר בין הדברים.

ישראל אייכלר: ההערות שהוצגו כאן על ידם מובנות לנו.

ישראל אייכלר: לגבי החזקה פרטית: אני חוזר ואומר שבראייתנו, אין לנו שום כוונה להיכנס להחזקה פרטית, גם בגין מאפייני השימוש וגם בגין התהליך הכרוך.

קריאה: אבל אתם לא תעצרו את הטרור אבל.

מירב בן ארי: תודה.

ישראל אייכלר: ונקודה אחרונה: הפגיעה בקניין.

ישראל אייכלר: כי בעצם היום עשרות אלפים מחזיקים כלים בבית בניגוד לחוק, אבל מחזיקים את זה דה פקטו.

ישראל אייכלר: אנחנו באים ואומרים שתהליך ההפקדה במועדון יצטרך גם למצוא מענה לנושא הזה.

ישראל אייכלר: אנחנו לא ניכנס לזה.

קריאה: לאן ילכו כל הכלים, ישראל?

קריאה: לאן?

ישראל אייכלר: בסופו של דבר הכלים האלה יהיו חייבים להיות במועדונים, מכיוון שבמסגרת הנהלים שאנחנו מגבשים בעת הזו, השימוש בכלים מבוצע באחת משתיים: או במועדונים עצמם, או במטווחים ארעיים שמבוצע בהם שימוש מחוץ למועדונים.

ישראל אייכלר: את כל הדברים האלה אנחנו למדנו, וניתן לזה מענה במסגרת תפיסת ההפעלה שאנחנו מגבשים.

ישראל אייכלר: אלה עיקרי המענה בקצרה להתייחסויות שעלו כאן.

גיא יצחקי: אבל לאן ילכו 200 אלף כלים, ישראל?

גיא יצחקי: 200 אלף כלים בחוץ.

רועי הראל: עשר שנים אתה מוכר להם את הכלים בניגוד לחוק ואתה שואל אותנו מה נעשה איתם?

גיא יצחקי: אני לא מוכר בניגוד לחוק, ואל תוציא עלי דיבה, אוקי?

מירב בן ארי: תודה לכולם.

מירב בן ארי: שמעתי את משרדי הממשלה, שמעתי.

גיא יצחקי: גברתי, אני רוצה להתייחס.

מירב בן ארי: לא, זהו.

מירב בן ארי: אתם תתייחסו גם בהמשך.

גיא יצחקי: עשר שניות לגבי הדברים שנאמרו וזהו.

מירב בן ארי: לא, אבל תקשיב.

גיא יצחקי: זה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: זה לא עשר שניות.

מירב בן ארי: תגיד, ואתה אחרון.

גיא יצחקי: בסדר גמור, תודה.

גיא יצחקי: אני רוצה להגיד רק, להזכיר לך רועי, שאתה מדבר על זה שאין פה שימוש ספורטיבי ואין פן של הגנה עצמית, אבל היום אתם נותנים להחזיק נשק אמיתי, נשק חם, לשימוש ספורטיבי.

גיא יצחקי: לא במועדון - בבית.

גיא יצחקי: רובים ואקדחים, נשקים שהורגים תכל'ס, הורגים.

גיא יצחקי: חץ וקשת.

גיא יצחקי: אבל לבוא ולהגיד שאנחנו, איירסופט, צעצוע שאולי מסבים אותו, או מסבים אותו בוא נגיד - לא יתנו להחזיק לאנשים ישרים, למה?

גיא יצחקי: כדי שהאגף לרישוי כלי ירייה לא יצטרכו אולי לעבוד יותר קשה, אולי לקבל יותר תקנים.

גיא יצחקי: אני לא יודע למה.

גיא יצחקי: אין שום סיבה מוצדקת.

גיא יצחקי: בן אדם יכול להחזיק לשימוש ספורטיבי, היום במדינת ישראל, לשימוש במועדון והחזקה בבית באופן פרטי, עד חמישה או שישה כלים חמים.

גיא יצחקי: זה כולל רובים ואקדחים, והחבר'ה של הבט"פ יאשרו אותי, אני בטוח.

אורן ורדי: אפשר לעשות את זה בצורה מאוזנת, אנשים ראויים שיחזיקו את זה בבית.

גיא יצחקי: אבל צעצוע מסוג איירסופט לא.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: שמעתי.

מירב בן ארי: כל ההתייחסויות שלכם יהיו גם לגופו של החוק, אוקי?

מירב בן ארי: אני פשוט עושה את זה מסודר, ככה גם כולם ישמעו וגם הפרוטוקול ישמע את הדברים שלכם.

מירב בן ארי: עכשיו ברשות

מירב בן ארי: כם אנחנו עוברים להקראה של כל החוק, למי שזו פעם ראשונה שלו.

מירב בן ארי: לאחר ההקראה של החוק, אנחנו נשמע התייחסויות לכל סעיף.

עידו בן יצחק: אני אקרא סעיף, נעצור ונדון בו, נקרא סעיף ונעצור ונדון בו.

עידו בן יצחק: כי הצעת החוק מכילה מספר סוגיות, ושלא נלך לאיבוד.

עידו בן יצחק: אני אומר מראש: יש פה מספר סעיפים שנוגעים לתחולה על מערכת הביטחון.

עידו בן יצחק: עליהם אני אדלג, משום שבנושא הזה אנחנו עוד צריכים לבוא בדברים עם הממשלה.

עידו בן יצחק: יש פה כל מיני היבטים שלעמדתנו לא כל כך קוהרנטיים, ואנחנו רוצים להסדיר אותם באופן טוב יותר.

עידו בן יצחק: את זה נעשה לקראת הדיון הבא.

עידו בן יצחק: אוקי, אני מתחיל לקרוא מסעיף 1: אני מדלג על ההגדרה גוף ביטחוני.

ישי פולק: פה אנחנו מתנגדים כמובן.

ישי פולק: אמרנו את זה רבות.

ישי פולק: צריך לגעת בנושא של הניסוח.

זאב בנימין בגין: אנחנו קוראים עכשיו, סליחה.

עידו בן יצחק: ממשיך לקרוא: התיקון הזה זו לא הגדרה חדשה.

עידו בן יצחק: המשמעות שלו היא שלא יהיה צריך לפרסם ברשומות את שמו של פקיד הרישוי.

זאב בנימין בגין: רגע, זה המקור או משולב?

עידו בן יצחק: זה המקור.

עידו בן יצחק: עכשיו בעצם, אם יש התייחסויות להגדרות עצמן.

עידו בן יצחק: לגבי מועדון קליעה בהחלט היו התייחסויות.

רועי הראל: אמרנו: אנחנו נבחן את ההערות שלהם.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט: מכיוון שאנחנו כבר בשלב תרגום החוק לנהלים, אנחנו אימצנו טרמינולוגיה חדשה שאני אותה פה על השולחן - מועדון דמוי כלי ירייה, מטווח דמוי כלי ירייה.

ישראל אייכלר: זו ההצעה שלנו.

ישראל אייכלר: כך כבר ניסחנו את זה בנהלים.

רועי הראל: אנחנו נשב איתם.

רועי הראל: פשוט, היום בחוק הם מוגדרים כמועדון ספורט, לא מועדון קליעה.

עידו בן יצחק: ועדיין המונח מועדון קליעה הוא בעייתי.

רועי הראל: אז שמעתי את החברים, היום שמענו על זה פעם ראשונה.

רועי הראל: זה עניין של טרמינולוגיה, ננסה למצוא איזה משהו.

ישראל אייכלר: מצאנו, זה מה שיהיה.

רועי הראל: שיניח גם את דעתו של חבר הכנסת דוידסון.

עידו בן יצחק: לגבי ההגדרה של דמוי כלי ירייה יש הערות?

קריאה: בכפוף למה שדובר, שנמצא את הטרמינולוגיה המתאימה.

זאב בנימין בגין: זו הטרמינולוגיה.

יצחק צ'יפרוט: יש לי הערה: ההגדרה של מועדון מתייחסת למהות של הפעילות.

יצחק צ'יפרוט: למשל, רישיון העסק שנכון להיום פועל בתחום של איירסופט הוא 7.10א - משחקייה.

יצחק צ'יפרוט: למשל אצלי, בגלל שהעסק נמצא בתוך הקניון, אז בחוזה השכירות בתוך הקניון רשום.

יצחק צ'יפרוט: אני לא אוכל להיות שם כמטווח או איזשהו רישיון שלא יכול להיות במרחב הפרטי של הקניונים או במרחב הציבורי.

יצחק צ'יפרוט: ברגע שאתם משנים לי את רישיון העסק - - -

רועי הראל: אנחנו לא משנים אותו.

רועי הראל: גם היום מטווחי הקליעה מתחילים ברישיון עסק ולאחר מכן עומדים בדרישות הרישוי של האגף לכלי ירייה.

רועי הראל: זה לא במקום רישיון העסק.

רועי הראל: יהיה לך את רישיון העסק הרגיל.

רועי הראל: אנחנו בודקים אותו כאחד התנאים.

רועי הראל: עליו יהיו, אם צריך, דרישות כאלה ואחרות לטובת הפעילות המורשית שלנו.

מירב בן ארי: אוקי, תודה.

מירב בן ארי: ממשיכים.

עידו בן יצחק: מקריא: זה תיקון טכני של מונח.

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: אפשר להמשיך.

עידו בן יצחק: אני מדלג על סעיף 3, שגם הוא קשור למערכת הביטחון.

עידו בן יצחק: כמובן, בכל פעם שאני אומר מועדון קליעה - אני מקריא כרגע כמו שזה ואנחנו נשנה את השם.

עידו בן יצחק: בעצם כל הסעיף הזה מתקן את סעיף 7ב לחוק כלי ירייה, שהוא מסדיר את הסמכויות של הרשות המוסמכת, שזה האגף לרישוי כלי ירייה, לקבוע הוראות שונות לגבי מטווחים, ועכשיו יסמיך אותה לקבוע הוראות גם לגבי מועדוני הקליעה.

מירב בן ארי: אין הערות, תמשיך.

עידו בן יצחק: מקריא: המשמעות של זה היא שזאת הוראה שלא תחול על מועדוני הקליעה אלא רק במטווחי הקליעה.

רועי הראל: כן, התיקון הזה הוא כדי לא לבלבל עם סמכויות המפקחים שבהמשך.

רועי הראל: כי יש מפקח במטווחים שהוא מטעם המטווח, הוא לא שלנו.

עידו בן יצחק: סעיף 7ד היום קובע עבירת עונשין של העדר רישיון למטווח, אלא שהוא מפנה לחוק שלא קיים יותר.

עידו בן יצחק: לאחר מכן אנחנו נקריא סעיף שמסדיר את הנושא הזה מחדש.

עידו בן יצחק: על סעיף 8 אני מדלג כרגע.

עידו בן יצחק: גם הוא קשור למערכת הביטחון.

עידו בן יצחק: מקריא:

ישי פולק: פה יש לנו כמובן אמירה, בנושא של ההתאמה למי שמחזיק כבר ברישיון לאקדח שחור.

ישי פולק: הדבר הזה נראה קצת מצחיק.

רועי הראל: לא הבנתי.

רועי הראל: עוד פעם?

מירב בן ארי: אם יש למישהו רישיון לאקדח כבר, שהוא כבר קיבל, אז הוא צריך רישיון בשביל הכלי דמוי ירייה?

ישראל אייכלר: אין רישיון פרטי.

ישראל אייכלר: כל תפיסת ההפעלה שלנו מדברת על כך שהאדם שבקצה מבצע שימוש במסגרת המועדונים בדמוי כלי ירייה.

ישראל אייכלר: אין שום תהליך רישוי.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מבקשים את פרטיו, לא את תעודת הזהות שלו, לא שום דבר, כי הוא לא נדרש לרישיון.

ישראל אייכלר: הרישיון שלנו נוגע למועדון ולמסגרת בלבד.

ישראל אייכלר: האדם רשאי להגיע.

מירב בן ארי: רגע, אז מה זה רלוונטי, מה שהערת שם?

ישי פולק: מסיבה פשוטה: מכיוון שאם אנחנו רוצים באמת להתאמן, במטווחים או בכל מקום אחר שמותר - לא מתעסקים בזה, אבל על מנת לחסוך לייבש חומה, ועל מנת לחסוך עלויות ולהגיע למצב שבמקום להשתמש עם אקדח שחור באימונים טכניים כשלא יוצא כדור אחד מהקנה, אבל עדיין בגלל שזה אקדח שחור זה מחייב אותנו להגיע למטווחים ולעשות את זה מול חומת ירי - עם האקדח הזה אני יכול לעשות את זה במקומות שהם אינם מטווח ירי.

רועי הראל: מה שהיה הוא שיהיה, ישי.

רועי הראל: התאמנת היום באיירסופט במטווחים תקניים - גם בעתיד.

רועי הראל: אין שום מגבלה.

רועי הראל: אין שום מגבלה.

רועי הראל: מאיפה אתה גוזר את המגבלה?

ישי פולק: ההבדל הוא שעם האקדח שלי אני יכול לנוע, ועם האקדח הזה, אני צריך אותו במועדון הקליעה, במועדון איירסופט.

ישי פולק: אז אני תקוע בתנועה שלי בכל הדבר הזה.

רועי הראל: שנייה.

רועי הראל: אני חושב שיש פה אי הבנה.

רועי הראל: קודם כל, הכלים שיהיו בצו של השר - אני לא יודע אם אקדחים יהיו שם, אין לי מושג, ואז ממילא החוק לא יחול עליהם.

רועי הראל: שנית, כל מטווחי הקליעה שמורשים באגף כלי ירייה - אני חושב שלא תהיה להם בכלל בעיה גם לקבל אישור לבצע פעילות בדמוי כלי ירייה.

רועי הראל: אם הוא רוצה עכשיו להחזיק כמה כלים כאלה להדגמה וזה - אין שום בעיה, אם מישהו עומד בתנאי הרישיון המחמירים של המטווח.

רועי הראל: עכשיו, אם אתה רוצה לעשות פעילות בדמוי כלי ירייה, ויש לך חמישה כלים ורישיון לדמוי כלי ירייה, אתה יכול גם לקבל רישיון להוביל אותו.

רועי הראל: אתה רוצה לעשות פעילות ממטווח למטווח?

רועי הראל: סעיף 7ט(א) - אפשר לקבל רישיון להובלה.

ישי פולק: מאיפה?

רועי הראל: כל הרישיונות שבחוק כלי ירייה - יש להם רק אבא אחד.

ישי פולק: אז למה שלא לעשות את זה באיירסופט?

ישראל אייכלר: בוודאי שכן, חברים.

ישראל אייכלר: איך תבוצע התנועה בין המועדונים?

ישראל אייכלר: יש לזה מענה בנהלים.

רועי הראל: אתה בתור בעל מועדון תוכל להוביל כלים.

גיא יצחקי: גברתי, הדבר הכי קל זה להוסיף הגדרה לסעיף, איירסופט.

גיא יצחקי: זה היה ההבדלה.

גיא יצחקי: תוסיפו הגדרה לסעיף, תבדילו את האיירסופט.

גיא יצחקי: מה הבעיה?

רועי הראל: חברים, החוק לא בא לטפל רק בבעיית איירסופט.

רועי הראל: מחר יהיה כלי מוסב אחר, אז תגיד לי - לא הוא לא נכלל.

גיא יצחקי: אבל זה יוצר בלבול.

גיא יצחקי: אתה יוצר בלבול.

גיא יצחקי: החבר'ה של הנשק החם מתבלבלים.

גיא יצחקי: תגדיר.

מירב בן ארי: זה מפריע לי.

מירב בן ארי: לא, אני לא אכניס איירסופט, כי מחר יבוא עוד נשק ועוד נשק.

מירב בן ארי: אז מה?

מירב בן ארי: מה פתאום.

גיא יצחקי: כן, אבל זו קטגוריה, גברתי.

מירב בן ארי: אמרנו שאם זה דמוי, אז זה כולל גם את האיירסופט.

מירב בן ארי: יש פה הבדל?

עמנואל לאיליאב: יש הבדל.

עמנואל לאיליאב: יש 4.5 מילימטר שגם מוגדר כאיירסופט, וגם BB gun מוגדר כאיירסופט לילדים שמוכרים בטויס אר אס.

עמנואל לאיליאב: אז מה?

עמנואל לאיליאב: חברים, בואו תעזרו לנו.

עמנואל לאיליאב: אני לא מבין.

מירב בן ארי: אין פה שום דרמה בעיניי.

גיא יצחקי: פשוט לא באים לקראתנו בכלום, גברתי.

מירב בן ארי: מה זה משנה?

מירב בן ארי: מה עוד יש כאן?

מירב בן ארי: זה לא מהותי בעיניי.

עמנואל לאיליאב: בעינייך לא, אבל אני מבקש.

גיא יצחקי: איירסופט זו קטגוריה בפני עצמה, גברתי.

גיא יצחקי: הם מתעסקים עם נשק חם.

מירב בן ארי: שמעתי אתכם.

מירב בן ארי: שמעתי.

מירב בן ארי: זה לא מקובל.

מירב בן ארי: איזה עוד הערות?

עמנואל לאיליאב: שמתם לב ששום דבר לא מקובל פה?

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: אני עד עכשיו שמעתי כל מה שאמרתם.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שאני אומרת.

מירב בן ארי: תאמין לי, אני יודעת לנהל ועדות ואני יודעת להקשיב לציבור.

מירב בן ארי: פעם ראשונה שאמרתי לכם את זה.

גיא יצחקי: אף אחד לא זלזל, גברתי, את מאוד קשובה.

מירב בן ארי: יהיה עוד דברים, ואני מאוד מתנצלת, אבל תדעו גם לקבל את העמדה שלי.

גיא יצחקי: אנחנו רק מנסים להמחיש.

גיא יצחקי: את קשובה, באמת, הכל בסדר.

גיא יצחקי: זה פשוט, מדובר פה בהגדרה של סוג של כלי.

מירב בן ארי: אוקי, הבנתי.

גיא יצחקי: עדיף להבדיל.

אורי בוצ'צקי: עוד נקודה אחת:

אורי בוצ'צקי: בגלל שמרגע שהחוק ייכנס לתוקף כל שינוע של הכלים, גם בין מועדונים למשל, אני מביא ברמה שבועית את הכלים לתיקון למעבדה שנמצאת בעיר אחרת.

אורי בוצ'צקי: התנאים לקבלת רישיון, נגיד לי בתור עסק, להעביר ממועדון למועדון - אין לי מושג אם אני עומד בכלל בדרישה הזאת, כי אני עוד לא ראיתי את הדרישה.

ישראל אייכלר: אני אתייחס לזה עוד מעט.

ולדימיר בליאק: אני מקליבר 0.45.

ולדימיר בליאק: שאלה נוספת: נגיד שיש לי קבוצה של שחקנים ספורטאים שמאחסנים את הכלים אצלי במועדון, נגיד 30 איש.

ולדימיר בליאק: איך אני מוציא בשבילם את האישור הזה, נגיד לצאת למתחם אחר ולשחק?

ישראל אייכלר: אז אני אתייחס בקצרה.

ישראל אייכלר: תראו, החוק מתייחס מה שנקרא למסגרת הכוללת.

ישראל אייכלר: גם בכלי ירייה יש חוק ותחת החוק יש תורה, נהלים והנחיות, וזה עולם תוכן אין-סופי.

ישראל אייכלר: גם פה: מכיוון שאנחנו כבר בתוך העולם הזה, אני יכול לדבר על העקרונות.

ישראל אייכלר: העקרונות יהיו כדלקמן: במועדון דמוי כלי ירייה יהיה בעל רישיון.

ישראל אייכלר: בעל הרישיון זה בעצם אדם שמקבל מאיתנו את הסמכות ואמון על ביצוע הנחיות הרגולציה.

ישראל אייכלר: תהיה לו את הסמכות בנהלים שלנו לבצע ניוד של כלי האיירסופט בין מה שנקרא המועדון הרשוי לבין שטחי הפעילות השונים.

מירב בן ארי: וגם מי שיש לו איירסופט והוא במועדון ושם אותו, ועכשיו הוא רוצה לנסוע לחבר שלו במועדון בעיר אחרת.

ישראל אייכלר: לא, אבל כבוד יושבת הראש, ברגע שהתהליך הזה יושלם, אין אדם פרטי שיהיה לו כלי בהחזקה פרטית, כי הכלים יהיו במועדונים.

ישראל אייכלר: במסגרת הניוד בין המועדונים, לתיקון, לתפעול, ליציאה לשטחי פעילות, יהיו לנו הנחיות ברורות לניוד הכלים.

ישראל אייכלר: תהיינה הרשאות לניוד הכלים על ידי בעל הרישיון וגורמים נוספים שיוגדרו בנהלים שלנו.

ישראל אייכלר: אנחנו מחוברים היטב לעולם התפעול של התחום הזה, כי אנחנו באים מתוכו, ולכן יינתנו מענים מותאמים.

גיא יצחקי: גברתי, בצו איסור הייבוא יש הגדרה של דמוי כלי איירסופט.

גיא יצחקי: אין שום סיבה שלא יגדירו גם פה בסעיף הזה את האיירסופט כדמוי כלי ירייה אחר.

מירב בן ארי: רגע, יש לנו שאלה.

עידו בן יצחק: באמת, בהמשך לשאלה של יושבת הראש: אדם שהאיירסופט שלו מוחזק במועדון בבאר שבע, והוא רוצה ללכת למועדון במודיעין.

עידו בן יצחק: איך?

עידו בן יצחק: מה הוא עושה?

ישראל אייכלר: אז קודם כל, זאת דילמה.

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט בהוגנות: בשלב הזה שבו אנחנו נמצאים בתהליך למידה והכנת הנהלים, אנחנו לא רואים את האדם מנייד.

ישראל אייכלר: כי ברגע שהאדם מנייד, אנחנו מאבדים שליטה.

ישראל אייכלר: ואנחנו רואים פה בעצם שמי שמנייד את התפעול של כל האופרציה הזאת, זה בעצם בעלי הרישיונות.

ישראל אייכלר: בתפיסת ההפעלה שלנו, במועדוני דמוי כלי ירייה יהיה בעל רישיון אחד או יותר, ולהם תהיינה את הסמכויות לנייד ולתפעל.

מירב בן ארי: יש משהו בסיסי שאני לא מבינה.

מירב בן ארי: אחרי שהחוק יעבור, כמו שאמרת, בעצם לא ניתן יהיה לקנות איירסופט.

רועי הראל: גם היום אסור.

רועי הראל: פשוט זאת תהיה עבירה פלילית.

גיא יצחקי: לא, מותר לקנות לצורך אפסנה.

גיא יצחקי: מותר לקנות לצורך אפסנה במועדון.

רועי הראל: אסור לך למכור.

גיא יצחקי: בוא אני אראה לך את הקבלות שאני מעביר למשרד הכלכלה, את הסכמי המכירה.

רועי הראל: אתה מוכר למישהו בחוץ?

רועי הראל: שיחזיק בבית?

גיא יצחקי: לא, במועדון.

מירב בן ארי: לא, שנייה, לעצור.

מירב בן ארי: אורן, אתה אמרת שיש לך איירסופט שלך.

אורן ורדי: נכון.

מירב בן ארי: אז איך יש לך איירסופט?

מירב בן ארי: לא הבנתי, אם אי אפשר לקנות.

אורן ורדי: קודם כל, זה מ-2012, אני שחקן ותיק.

מירב בן ארי: סבבה, אבל מאיפה האיירסופט?

אורן ורדי: מוכרים את זה בחנויות, ניתן לקנות את זה.

מירב בן ארי: אז כן מותר?

גיא יצחקי: גברתי, היו שנים שמשרד הכלכלה התיר.

מירב בן ארי: אבל אי אפשר, אני שואלת את אורן.

גיא יצחקי: לא, הוא לא יודע לענות על זה פשוט.

מירב בן ארי: אבל זה נשק שלו.

מירב בן ארי: הוא לא יודע מאיפה הוא קנה אותו?

גיא יצחקי: לא, הוא לא מדייק.

גיא יצחקי: אני רוצה לחדד את זה.

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: רכשת איירסופט?

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: והאיירסופט הזה בבית?

אורן ורדי: כן.

מירב בן ארי: ואז, כשאתה רוצה לירות, אתה הולך למטווחים?

אורן ורדי: אני הולך לשטח מתואם, שם הקבוצה שלי מתאמנת.

אורן ורדי: אנחנו נמצאים במקום מסוים, שם הוא מתואם.

מירב בן ארי: ושם אתה מתאמן.

אורן ורדי: נכון מאוד.

מירב בן ארי: אבל כל מי שיש לו איירסופט כזה בבית, אוקי?

מירב בן ארי: מאיפה הוא קנה את האיירסופט?

אורן ורדי: חנויות מוכרות את זה.

אורן ורדי: זה לא נכון מה שאתה אומר, שלא ניתן למכור אותו.

מירב בן ארי: כן, רגע.

מירב בן ארי: אני שואלת.

מירב בן ארי: אתה יודע, אתה אומר שאתה באיירסופט הרבה שנים.

אורן ורדי: נכון.

מירב בן ארי: אז אם אי אפשר לקנות איירסופט - - -

אורן ורדי: זה לא נכון.

מירב בן ארי: אז אפשר לקנות איירסופט?

אורן ורדי: נכון, אפשר לקנות.

מירב בן ארי: איפה אתה קונה אותו?

אורן ורדי: במועדונים.

ישראל אייכלר: אבל אתה אמור להחזיק אותו במועדון.

ישראל אייכלר: היום, על פי צו שהוא בתוקף, אסור להחזיק בהחזקה פרטית.

מירב בן ארי: רגע, ישראל, אם אורן הולך למועדון וקונה איירסופט - המועדון היום יכול למכור איירסופט?

רועי הראל: לא.

ישראל אייכלר: כן, למכור לצורך אפסנה, גברתי.

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אז איך אורן הלך עם האיירסופט הביתה?

גיא יצחקי: בין 2009 ל-2012, גברתי, היה מותר.

גיא יצחקי: משרד הכלכלה התיר.

מירב בן ארי: אבל אנחנו ב-2022.

גיא יצחקי: תקשיבי, היו כמויות של כלים בתקופה ההיא.

גיא יצחקי: בין 2009 ל-2012 התירו.

גיא יצחקי: אני מדבר על התקופה שהיה מותר.

גיא יצחקי: אני לא סותר את מה שהמשרד אמר.

רועי הראל: כשמשרד הכלכלה יעשה את האכיפה שלו, ולא יגיד את זה לאזרחים.

גיא יצחקי: אני לא מדבר על מה שעכשיו.

גיא יצחקי: אני מדבר על מה שהיה לפני.

מירב בן ארי: תשובת משרד הכלכלה.

רחל גולדשטיין: אני ממשרד הכלכלה.

רחל גולדשטיין: אנחנו מלווים את נושא ייבוא כלי האיירסופט לישראל.

רחל גולדשטיין: אני רוצה להבהיר שהמצב כיום הוא כזה: כל יבואן שמקבל רישיון לייבוא כלי איירסופט לישראל מתחייב שהוא לא ייתן לחברי מועדון לקנות את הכלים האלה ולהוציא אותם מהמועדון ולהחזיק אותם בבית.

רחל גולדשטיין: הדבר היחיד שהוא כן יכול לעשות, זה לתת למישהו לרכוש ולהחזיק את זה במועדון אחר.

רחל גולדשטיין: כלומר: אני יכולה למכור כלי באילת והאדם מתחייב להחזיק את זה במועדון אחר.

רחל גולדשטיין: מצד שני, הוא מתחייב להגיד למי שרכש את זה שהוא אכן מחויב להחזיק את זה במועדון.

רחל גולדשטיין: כלומר, לא יכול להיות מצב שמישהו רכש כלי ובאמת חשב שאין בעיה והוא יכול להחזיק את זה איפה שהוא רוצה.

רחל גולדשטיין: אם זה המצב, מישהו כאן בדרך לא מילא את ההתחייבות שלו על פי חוק, כשעל סמך ההתחייבות הזאת נתנו לו רישיון לייבא את הכלי מלכתחילה.

רחל גולדשטיין: בעלי המועדונים לא היו מקבלים רישיון לייבא את הכלים, אלמלא היו מתחייבים שהם לא ימכרו לחברי מועדון שיקחו את זה הביתה.

רחל גולדשטיין: זה כבר עשר שנים המצב.

עמנואל לאיליאב: אבל בחוק רשום - - -

מירב בן ארי: רגע, תקשיבו, עמנואל, אתה רוצה לדבר - תקשיבו, אני גם לא מבינה, ואם יש לכם דברי טעם אני מקשיבה.

מירב בן ארי: אחד מכם, בכל פעם אחד.

מירב בן ארי: עכשיו עמנואל.

עמנואל לאיליאב: בחוק שלכם רשום רשאי לאחסן במועדון.

מירב בן ארי: רשאי, לא חייב.

עמנואל לאיליאב: בדיוק.

עמנואל לאיליאב: עכשיו, אנחנו השתתפנו במשפט של יורי בנצרת עלית, ומה שקרה שם זה שהשופטת דיברה לא לפרוטוקול למשרד הכלכלה.

עמנואל לאיליאב: אנחנו לא פקחים ולא שוטרים על מנת להתעמת עם לקוח, חברים.

עמנואל לאיליאב: בואו, עם כל הכבוד, גם השופטת אמרה.

עמנואל לאיליאב: אם הוא החליט לקחת את זה הביתה, אנחנו לא פקחים ולא שוטרים - זה העניין שלכם.

עמנואל לאיליאב: רוצים לאכוף את זה?

עמנואל לאיליאב: תשימו מפקח.

רועי הראל: אני לא מבקש ממך.

מירב בן ארי: רגע, אבל עמנואל, תשמע שנייה.

עמנואל לאיליאב: כתוב רשאי לאחסן במועדון.

מירב בן ארי: הבנתי את הנקודה.

מירב בן ארי: עכשיו, תשמע שנייה: אמר משרד הכלכלה שמי שקונה איירסופט רשאי - - -

עמנואל לאיליאב: לאחסן במועדון.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: אבל עדיין, אנחנו באים עכשיו לתקן את המצב, שהוא לא רחוק מהמצב הקודם.

מירב בן ארי: הוא לא רחוק.

עמנואל לאיליאב: תראי, גברתי, יש לנו כמה מועדונים בחברה שלנו.

עמנואל לאיליאב: יש לנו 40 עמדות ירי, אוקי?

עמנואל לאיליאב: עכשיו, תארי לעצמך - על כל עמדה של משרד הכלכלה, שהוא המציא את החוק הזה, על כל חמישה יורים יש מדריך אחד, סבבה?

עמנואל לאיליאב: זה מקובל מבחינתך?

עמנואל לאיליאב: נמצאים לך 14 אנשים, ויש לך את השלושה אנשים שמפקחים על הירי במטרות בתוך המועדון.

עמנואל לאיליאב: אותו בן אדם - את יכולה לפקח עליו, החליט לצאת עם הכלי, סתם לדוגמה.

עמנואל לאיליאב: אבל הוא רשום במועדון, יש לו חבר מועדון, שמודיע לו על זה, ואת הטופס שהוא ממלא שאסור לו לקחת את זה הביתה.

עמנואל לאיליאב: אז מה אתם רוצים שאנחנו נעשה?

עמנואל לאיליאב: נעשה את העבודה שלכם?

מירב בן ארי: הבנתי את הנקודה.

מירב בן ארי: מה רצית להוסיף?

מירב בן ארי: שעמנואל לא אמר.

גיא יצחקי: אני רוצה לחדד לך את כל הנושא הזה בכמה משפטים.

גיא יצחקי: מ-2009, אם אני זוכר נכון, עד 2012, התיר משרד הכלכלה והוועדה לצעצועים מסוכנים לתת לשחקנים חברי המועדון להחזיק את הכלים באופן פרטי בבית, ויש לנו גם את ההחלטה בכתב.

גיא יצחקי: בתקופה הזאת ניתנו רישיונות ייבוא, אנשים קנו כלים, ציוד יצא החוצה, ומאז יש מלאים מאוד-מאוד לא מבוטלים.

גיא יצחקי: לאחר מכן, ישראל משען זיכרונו לברכה, הוציא הודעה לכלל בעלי המועדונים והיבואנים ולכלל חובבי האיירסופט, לאפסן את הציוד במועדונים.

גיא יצחקי: אוקי?

גיא יצחקי: שכמו שאומרים החבר'ה בבט"פ - באמת הדבר לא נאכף כמו שצריך.

גיא יצחקי: למה?

גיא יצחקי: אני לא יודע, זה לא בגללי.

גיא יצחקי: לצורך העניין, באותו דיון שהיה שעמנואל דיבר עליו, משרד הכלכלה ניסה לעשות איזושהי רכישה באופן סמוי.

גיא יצחקי: אותה רכישה נעשתה באמת בצורה כזאת שבא פקח, מילא את התצהיר שהוא מחויב לאפסן במועדון, ועל סמך זה נעשתה, כביכול על הפרה של נוהל.

גיא יצחקי: בית משפט כיבד את הדבר הזה, והחזיר את כל הציוד לאותו מטווח, אורי שיושב פה, על סמך הדבר הזה.

גיא יצחקי: מה שבאים להגיד זה שחבר'ה - אנחנו באמת לא שוטרים ולא פקחים, אוקי?

גיא יצחקי: הדבר הזה הוא מינהלי, הוא לא פלילי.

מירב בן ארי: אבל תאמין לי, עמנואל הסביר את זה מצוין.

גיא יצחקי: לא, אין בעיה, אני רציתי לחדד את הקטע מ-2012.

רועי הראל: גברתי, אפשר במשפט אחד?

רועי הראל: החוק הזה בעצם - - -

מירב בן ארי: אני לא הבנתי, הוא פשוט שומר על המצב הקיים, ובמקום רשאי הוא אומר חייב?

רועי הראל: לא רק זה, כי אותה הודעה מ-2012 שישראל הזכיר - שוב, משרד הכלכלה הוא רגולטור מסחרי ולא פלילי.

רועי הראל: ההודעה גם קראה למחזיקי הכלים להחזיר את הכלים למועדונים.

רועי הראל: זה היה אז.

רועי הראל: עכשיו, אני חושב שהחוק הזה בא לעשות בדיוק את מה שהחברים פה אומרים.

רועי הראל: הוא מוריד את האחריות לגמרי ממועדוני דמויי כלי ירייה באשר למה שעושה אזרח עם הכלי שלו אם הוא הוציא אותו ממועדון או לא.

רועי הראל: כי האיסור פה הוא על אזרח.

רועי הראל: העבירה הפלילית היא פרסונלית על מי שיחזיק לי מחוץ למועדון, אם אדם נכנס למועדון ולקח כלי החוצה.

מירב בן ארי: אני לא הבנתי ממה נפשך, כמו שאומרים, אם האחריות היא על אותו אדם ספציפי ולא עליך.

גיא יצחקי: הם לא הגדירו את זה ככה, הם הגדירו גם את המוכר בהצעת החוק.

גיא יצחקי: יש שם עונשי מאסר בפועל למי שימכור.

גיא יצחקי: לא ימכור, לא יחזיק, לא יישא.

גיא יצחקי: הלא ימכור חל עלי.

גיא יצחקי: אתה מעניש אותי.

מירב בן ארי: הבנתי, הבנתי.

רועי הראל: לא ימכור אלא על פי רישיון.

גיא יצחקי: אבל איזה רישיון?

גיא יצחקי: אתה לא נותן רישיון, רועי.

גיא יצחקי: איזה רישיון?

גיא יצחקי: אין רישיון.

עמנואל לאיליאב: אתם גם אמרתם דמוי רישיון ירי.

עמנואל לאיליאב: אתם רציניים?

עמנואל לאיליאב: זה כמו לקחת עכשיו מסוכנות רכב חדש, לך תוציא רישיון נהיגה, תקנה רכב בסוכנות ותשאיר את הרכב בסוכנות.

עמנואל לאיליאב: תבוא לעשות סיבוב כשתגיע לסוכנות של הרכב.

עמנואל לאיליאב: מה אתם רוצים לעשות פה?

מירב בן ארי: הבנתי.

ישי פולק: גברתי, אני חייב להשלים משפט, כי נגעו פה בנושא של האדם.

ישי פולק: ברגע שאנחנו מדברים על בעל רישיון מיוחד שיצטרך לייבא לקבוצת - - -

מירב בן ארי: איפה בעל רישיון מיוחד?

ישי פולק: זה בדיוק מה שישראל התייחס אליו בנושא של העברת הכלים, אז הוא התייחס לתפקיד.

מירב בן ארי: איפה כתוב כאן?

ישי פולק: לא כתוב.

ישי פולק: ישראל דיבר.

מירב בן ארי: אז למה אתה אומר?

מירב בן ארי: מה שישראל דיבר, הוא דיבר.

ישי פולק: ברשותך, אם אני אשלים את המשפט גברתי תבין מצוין.

מירב בן ארי: לא, אבל זה לא רלוונטי, כי אני קראתי עכשיו עוד פעם עם עידו, היועץ המשפטי שלי, שלוש פעמים.

מירב בן ארי: המצב הזה בסך הכל בא וא' מטיל אחריות על אותו אדם ספציפי.

גיא יצחקי: וגם על המוכר, גברתי.

ישי פולק: אז אני מדבר על האדם הספציפי.

ישי פולק: ברשותכם, אל תעזרו לי.

ישי פולק: אני מדבר על האדם הספציפי.

ישי פולק: אני מדבר על לא יישא אדם - זה אומר שלצורך העניין, בדיוק כמו שישראל אמר, ואנחנו מכבדים פה אחד את השני מספיק שנים כדי לדעת שאנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים.

ישי פולק: כשאנחנו מדברים על בן אדם שיצטרך לייבא מטעם המועדון עבורי, עבור היורה הפרטני, את הכלי למקום אחר, בסופו של דבר זה לא ישים, בגלל שהמועדים של התחרויות - אותו בן אדם שיצטרך לבוא לפתוח את המקום שבו הכלים נמצאים, לאתר את הכלים הספציפיים של אותם שחקנים שנמצאים, לאסוף את הכלים, לייבא, לתת להם אותם, לאסוף אותם אחר כך ולחזור - יש לזה גם עלויות וגם דברים נוספים שקיימים.

ישי פולק: בענף הספורט הקיים היום, יש לזה פיתרון בתעודות הרשאה אישיות.

ישי פולק: לכן, אם אתה אמרת קודם שזה לא יקרה, מצב של אחסנה, האם ניתן יהיה לקבל תעודות הרשאה?

רועי הראל: אתה מדבר על כלי ירייה בספורט אולימפי?

ישי פולק: אני גם בספורט האולימפי, אבל זה לא קשור לדבר הזה.

רועי הראל: אז מה?

רועי הראל: אני לא מבין.

ישי פולק: יש גם תעודות הרשאה בירי מעשי, אבל בוא נמשיך.

ישראל אייכלר: אני רוצה רגע לומר משהו עקרוני, ברשותכם.

ישראל אייכלר: חברים, כבוד יושבת הראש, תראו.

ישראל אייכלר: יש פה סוגיות תפעוליות.

ישראל אייכלר: ללא ספק יש פה סוגיות תפעוליות, שאנחנו נידרש לתת להן מענה.

ישראל אייכלר: כמו שאתם כבר ציינתם, אנחנו מקיימים איתכם קשר שוטף מעבר לפורומים האלה, קודם כל על מנת ללמוד את האתגרים והצרכים ולתת להם מענה.

ישראל אייכלר: אני אומר פה בצורה ברורה ופשוטה: צריך לתת מענה סביר ותפעולי לכל סוגיית הניוד.

ישראל אייכלר: בשלב זה, אנחנו סברנו שבעל הרישיון במועדון הוא זה שיקבל את האחריות לניוד ולתפעול.

ישראל אייכלר: ככל שנלמד ונבין את המורכבות באופן רחב יותר, ייתכן שנרחיב את מה שנקרא מאגר ההרשאות לצרכים תפעוליים בלבד.

ישראל אייכלר: אבל האם בקצה בעל הנשק יהיה רשאי לשאת את הנשק ולנייד אותו - אנחנו לא רואים את זה, מכיוון שזה בעצם ההבדל בין מה שנקרא החזקה במועדון לבין החזקה פרטית.

ישראל אייכלר: בתוך התווך הזה, שאת שני הקצוות שלו ציירתי, אנחנו ניתן מענה תפעולי.

ישראל אייכלר: זה לא קשור לחוק.

ישראל אייכלר: זה קשור לנהלים הנלווים, ויש לנו תורה והנחיות שאנחנו כרגע מגבשים על מנת לתת מענים תפעוליים לכל העולם שאתם עוסקים בו.

דניאל גרובר: ישראל, אבל זה לא מדויק.

דניאל גרובר: אבל החוק מסנדל את זה, כי אתה כותב מלכתחילה - לא יישא ולא יחזיק.

דניאל גרובר: אם אתה אומר לי שנדבר אחר כך ואתה תמצא לי פתרונות - החוק כרגע מסנדל אותך.

דניאל גרובר: אתה לא תוכל לכתוב שסותר את החוק.

רועי הראל: לא, במה הוא מסנדל?

רועי הראל: במה?

ישראל אייכלר: לא, ממש לא.

ישראל אייכלר: דניאל, הוא לא.

דניאל גרובר: אבל כתוב לא יחזיק ולא יישא.

דניאל גרובר: אם אתה אומר שאחרי זה אתה תיתן תעודת הרשאה, אז תפתח את זה על פי רישיון.

דניאל גרובר: אל תכתוב לא יישא.

רועי הראל: חברים, יש הובלה, יש נשיאה.

דניאל גרובר: החוק מסנדל את זה מלכתחילה.

מירב בן ארי: לא, אני לא מבינה שום דבר.

מירב בן ארי: עידו, מה רצית להתייחס?

עידו בן יצחק: אני שם בצד את השאלה של החזקה בבית - זו בעיה בפני עצמה; אבל האפשרות של אדם לעבור למועדון אחר כשהוא תלוי במועדון - זאת בעיה.

עידו בן יצחק: ואני חושב שנכון להסדיר את זה במסגרת החוק.

רועי הראל: רגע, תבין משהו: החל משנת 2012, מי שרוצה להתאמן באיירסופט בא מהבית בלי כלום.

רועי הראל: הוא בא מהבית, בא למועדון, על בסיס הכלים.

רועי הראל: גם אם יש לו כלי פרטי שלו הוא אמור להיות רק במועדון.

רועי הראל: אני לא יודע איך משרד הכלכלה ניהל את הניוד בין המועדונים, אבל ניוד בין מועדונים זה משהו שאנחנו יודעים לעשות.

רועי הראל: אבל היום אם אני רוצה ללכת, אין לי כלי איירסופט בבית.

רועי הראל: אני הולך למועדון, אחד מהמועדונים המכובדים, עם ילדיי, לא משנה עם מי, ומתאמן בכלים שיש במועדון.

רועי הראל: אני לא אמור לקחת את זה איתי, והוא לא אמור לפתור לי גם בעיה - איך אני הולך להתאמן בקרחת יער או במקום אחר.

רועי הראל: אם עברתי דירה מדרום לצפון - אני אלך למועדון בצפון.

רועי הראל: אני לא אמור לקחת את זה איתי.

רועי הראל: עכשיו רגע: גם אם לאותו אדם יהיו, נניח, במציאות שאמורה להיות היום, שהוא מתאמן במועדון עם כלי קבוע - לא משנה אם הוא קנה אותו או לא קנה אותו; זה הכלי שלו.

רועי הראל: או שהוא קנה והשאיר במועדון או שהוא שוכר - לא משנה.

רועי הראל: הוא בא ואומר לבעל המועדון: זה הכלי שלי, תרשום אותו על שמי, סמן את השם שלי שם.

רועי הראל: אסור לו לקחת אותו ממילא למקום אחר כבר היום.

רועי הראל: עכשיו, יש תחרויות שמארגנים, עושים אימונים במקומות בחוץ - ניתן לזה רישיון, כמו מטווח הרי, כמו שאנחנו עושים היום.

רועי הראל: ניתן לזה רישיון ולאותו בעל מועדון יהיה רישיון להוביל X כלים.

קריאה: אבל למה אתה מפיל את זה עלינו?

דניאל גרובר: אבל זה עיקר הפעילות, זה לא משהו חד פעמי.

רועי הראל: היום לכאורה זה כבר חל עליך.

עמנואל לאיליאב: כמה שחקנים תפסתם שעושים שוד, שעושים משהו עברייני?

עמנואל לאיליאב: תסביר לי את זה, לא, זה משגע אותי.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: עמנואל, מספיק.

מירב בן ארי: לא להפריע.

מירב בן ארי: סליחה, זה מפריע.

עמנואל לאיליאב: מה אתה מפיל את זה עלינו?

עמנואל לאיליאב: תביא שטח מהמדינה, תשקיע 10 מיליון שקל ואני אפעיל לך את המועדון הזה.

עמנואל לאיליאב: אתה מדבר פה על מטווחים רק, יש פה אנשים, חבר'ה, שעולים על מדים.

מירב בן ארי: אבל אני מבקשת ממך אז תתייחס.

מירב בן ארי: אני לא רוצה להוציא אתכם מהדיון.

מירב בן ארי: זה לא מתאים.

עמנואל לאיליאב: סליחה.

עמנואל לאיליאב: כי זה מרגיז, מה שהוא אומר.

מירב בן ארי: אני מבינה שאתם מדברים מדם ליבכם, ואתם מדברים פה בלי סוף, אבל תעצרו.

עמנואל לאיליאב: הפסדנו המון כסף כבר, גברתי.

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: עידו.

עידו בן יצחק: אני, יש לי איירסופט שקניתי מעמנואל, אני אצלו במועדון.

עידו בן יצחק: יום אחד הוא עצבן אותי, אוקי?

עידו בן יצחק: אני לא רוצה לבוא אליו יותר.

עידו בן יצחק: הוא העלה את המחירים, אני רוצה לעבור לדניאל.

עידו בן יצחק: אז עכשיו אני תלוי בו שהוא יעביר את האיירסופט שלי לשם?

רועי הראל: אני אומר - גם היום על פניו אתה תלוי בו.

רועי הראל: זה המצב החוקי היום, שוב.

רועי הראל: גם היום - - -

מירב בן ארי: עמנואל, לא להפריע, אי אפשר לנהל ככה דיון.

ולדימיר בליאק: נוהל זה לא חוק.

ולדימיר בליאק: זה גם רשום בנוהל לא כמו שאתה מציין את זה.

ולדימיר בליאק: רשאי ולא חייב.

ולדימיר בליאק: עוד הפעם.

ולדימיר בליאק: אתה מתבלבל בדברים.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין.

ר עמנואל לאיליאב: רשאי.

ר עמנואל לאיליאב: גברתי, רשאי לאפסן במועדון.

ולדימיר בליאק: מכניס דברים לראש שהם לא קשורים.

מירב בן ארי: אסור להם לקחת היום.

גיא יצחקי: הבעיה המהותית, גברתי, היא אחת: שאצל משרד הכלכלה אנחנו יכולנו להסיר אחריות ממכירה.

גיא יצחקי: משרד הבט"פ רוצה להחיל עלינו ענישה.

רועי הראל: לא.

גיא יצחקי: כן, כי אתה אומר - לא ימכור, לא יישא, אלא ברישיון.

גיא יצחקי: תחת משרד הכלכלה, אמרה היועמ"שית הזאת פה עכשיו שבן אדם היה חותם על תצהיר ומתחייב, ומפה - אני בסדר.

גיא יצחקי: אתה זורק עלי אחריות פלילית.

רועי הראל: אבל אתה, לא - - -

גיא יצחקי: עכשיו, איזו אחריות פלילית אתה זורק עלי?

גיא יצחקי: של 200 אלף כלים, רועי.

רועי הראל: לא, לא, סליחה, אתה טועה מהיסוד.

גיא יצחקי: לא, אני לא.

רועי הראל: אתה טועה וגם מטעה את המאזינים.

גיא יצחקי: זה לא נכון.

גיא יצחקי: אתה מטעה.

ולדימיר בליאק: כולם מטעים, אתם לא טועים.

רועי הראל: התכוונתי שהוא טועה - - -

ולדימיר בליאק: אנחנו מנסים להבהיר לכם איך להסתדר עם התחום הזה.

ולדימיר בליאק: שנתיים מעבירים לכם פרטים, איך זה עובד בכל המדינות.

מירב בן ארי: אבל אני מתנצלת, זה לא טיפול עכשיו על הספה של הפסיכולוג ובו אתה אומר כמה משרד הבט"פ לא טוב.

מירב בן ארי: זה לא עובד ככה.

מירב בן ארי: אנחנו עכשיו - - -

ולדימיר בליאק: לשכת המסחר פונה אליהם כבר שנתיים.

מירב בן ארי: אבל שמעתי, ואני שומעת אתכם כל הזמן, ואתם מדברים כאן חופשי, אבל מדי פעם תעצרו.

מירב בן ארי: תסביר לי, שנייה.

מירב בן ארי: אני ועידו כאן רוצים לדעת.

מירב בן ארי: עכשיו, בעצם מה שאמרתם עד היום זה שהוא לא חייב.

מירב בן ארי: לא הייתה את ההגדרה של חייב להשאיר במועדון, לא הייתה את ההגדרה שאסור לו לשאת, אוקי?

רועי הראל: לא, זה לא נכון.

רועי הראל: הייתה.

מירב בן ארי: אז מה היה, רחלי?

רועי הראל: ההודעה אצלך, גברתי.

רועי הראל: את יכולה לקרוא אותה.

מירב בן ארי: זה מה שהעברתם?

מירב בן ארי: זה ממתי?

רועי הראל: מרץ 2012.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: קוראת.

מירב בן ארי: הוועדה הבין משרדית מתריעה כי החזקת רובים אלה בבתי מגורים לרבות בבתי חברי מועדון ספורט עלולה להוות סכנה לביטחון הציבור ולשלומו, לרבות ציבור המחזיקים בכלים, ולכן קוראת לכל מי שמחזיק להפקידם ללא דיחוי - בסדר.

מירב בן ארי: הוועדה פונה אף אל ציבור בעלי מועדוני הספורט, קיבלו היתרים ואישור להחזיקם לאסוף רובים אלה.

מירב בן ארי: החל ממועד פרסום הודעה זו חל איסור על בעלי המועדונים לאפשר החזקה מחוץ למתחם מועדון הספורט של רובים שיובאו על ידם, אם באמצעות יבואן מורשה עבור המועדון או כאלה המשמשים את המועדון לצורך עסקם.

מירב בן ארי: הוראה זו ניתן לבעלי מועדוני ספורט בהתאם לסמכות הקבועה בצו הפיקוח על מצרכים ושירותים.

מירב בן ארי: אם כתבו לכם בהודעה שחל איסור לאפשר החזקה מחוץ למתחם המועדון, למה אפשרתם להם להוציא את הנשק מהמועדון?

גיא יצחקי: זה מה שכרגע היועמ"שית של משרד הכלכלה אמרה.

רחל גולדשטיין: אני יכולה להוסיף משהו?

רחל גולדשטיין: שכל יבואן שמקבל מאיתנו רישיון לייבא כלי איירסופט לישראל חותם לפי נוהל ייבוא כלי נשק.

מירב בן ארי: חותם אצלך.

רחל גולדשטיין: על תצהיר חתום, מאומת על ידי עורך דין, שבו הוא מתחייב שהוא ימכור את זה לאדם פרטי רק אם הוא רואה אסמכתאות שהרוכש חבר במועדון איירסופט, ויחתים את הרוכש על התחייבות שזה יאוחסן במועדון.

גיא יצחקי: הכל טוב ויפה; מה קורה אחרי זה?

גיא יצחקי: אבל אצלו אני מחתים על תצהיר ונכנס לבית סוהר כי הבן אדם לוקח את זה.

גיא יצחקי: למה?

גיא יצחקי: כי זה דמוי כלי ירייה.

גיא יצחקי: הוא ייכנס.

גיא יצחקי: אני מחתים אותו על תצהיר, הוא אומר לי - שומע גיא, אני לא סופר אותך, אני לוקח את האקדח ויוצא מפה.

גיא יצחקי: הוא ייכנס לבית סוהר או אני?

רועי הראל: אדם שמחזיק מחוץ למועדון - האדם, לא אתה.

רועי הראל: האדם שמחזיק.

גיא יצחקי: רשום המוכר, רועי, בניסוח שלך.

רועי הראל: לא, תסתכל: לא יחזיק אדם.

מירב בן ארי: הבנתי את זה.

רועי הראל: יש סעיף נפרד לרישיון הובלה ולהחזקה.

גיא יצחקי: אז תחדדו את זה.

מירב בן ארי: עד עכשיו זו הייתה הנחיה שחייבו.

מירב בן ארי: בנוסף, גם מי שמייבא איירסופט החתימו.

מירב בן ארי: ועדיין, נתתם לרובים לצאת מהמועדונים.

מירב בן ארי: אני לא אומרת שבסופו של דבר, ברור שזה לא בסדר, ברור לי שאתה לא יכול להשתלט על כל אחד שיוצא עם הנשק; אבל בגלל המצב שאליו הגענו בחברה שלנו - ששוב, אמרתי את זה בהתחלה: אני בטוחה שבתוך מי שבא זה לא, אבל אין מה לעשות.

מירב בן ארי: הנשק הזה זלג.

קריאה: גברתי, זה דמוי כלי ירייה, זה לא נשק.

מירב בן ארי: ויש כאן אחריות פלילית והיא מובנת לי.

גיא יצחקי: זה ענף מאוד גדול ורחב, לא כולם מפרים את הנהלים.

מירב בן ארי: אז אני אתן לזה לגיטימציה?

גיא יצחקי: לא, אני לא אומר.

גיא יצחקי: בגלל זה אנחנו רוצים הסדרה.

גיא יצחקי: בסופו של יום, מה זה עושה?

רועי הראל: אני אסביר טיפה את החלוקה בין הסעיפים בנוסח.

מירב בן ארי: כן.

רועי הראל: כי אני שומע את ההערות של החברים, ואין פה שום כוונה להטיל אחריות פלילית על מי שלא אחראי למעשה של אדם אחר.

מירב בן ארי: אבל איפה האחריות פה של בעל המועדון?

מירב בן ארי: אני רואה שהאחריות היא של אותו אדם.

גיא יצחקי: רשום המוכר.

רועי הראל: חברים, בואו נעבור על זה.

מירב בן ארי: רגע, תנו לי, אני מנסה לקרוא ולהבין את האחריות שלכם.

רועי הראל: סליחה, אבל אתם אפילו לא מול הנוסח מול העיניים ואתם צועקים.

גיא יצחקי: אני עברתי על כל הנוסח, יודע אותו בעל פה.

מירב בן ארי: אבל אתה יודע מה?

מירב בן ארי: עד כמה שאתה מוכשר - - -

גיא יצחקי: חס וחלילה, לא מוכשר, זה גם תחום העיסוק שלי שתכף נגמר, אני צריך איזה כישור.

מירב בן ארי: אם אתה רוצה להתעסק עם החוק - שיהיה לך את החוק מולך.

דניאל גרובר: גברתי יושבת הראש, אפשר להתייחס לסוגיה שפחות נגענו בה?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: הוא מתייחס עכשיו.

מירב בן ארי: לא באמצע.

רועי הראל: בסעיף קטן (א) קבענו חובה לרישיון לרכישה, אחסנה, והובלה.

מירב בן ארי: ראיתי.

מירב בן ארי: על פי רישיון לאותו אדם.

רועי הראל: כן.

רועי הראל: זה בעצם אותם מועדונים שיוכלו לרכוש, לא משנה ממי - יבואן או יצרן ולאחסן.

מירב בן ארי: אבל גם היום הם עושים את זה עם רישיון.

רועי הראל: כן, רגע, נכון.

מירב בן ארי: סעיף (א) לא מעניין בכלל, זה מה שקורה היום.

רועי הראל: סעיף קטן (ב) מדבר על פעולות של ייצור, ייבוא, ייצוא ומכירה, למשל בין מועדונים, בין סוחרים מורשים שיקבלו רישיון.

מירב בן ארי: כן, גם זה המצב כיום.

רועי הראל: נכון.

רועי הראל: וסעיף קטן (ג) בעצם קובע שאם בעל המועדון - - -

מירב בן ארי: אלא במועדון קליעה בעל רישיון.

רועי הראל: שלא יחזיק ולא יישא, נכון, אלא מועדון קליעה.

רועי הראל: האדם הפרטי - האחריות היא עליו.

רועי הראל: אם אדם בא להתאמן במועדון, ושוב, בעל המועדון החתים אותו על זה שאסור להוציא את הכלי, והאדם הפרטי הוציא את הכלי בניגוד להתחייבות שלו ובניגוד לחוק - האחריות היא לא על בעל המועדון.

רועי הראל: אנחנו לא נאשים את בעל המועדון בזה שאחד המתאמנים שלו יצא החוצה עם הכלי.

מירב בן ארי: רואים שזה לא הובלה.

מירב בן ארי: אתה חייב שיהיה לך את החוק מולך.

עמנואל לאיליאב: אוקי, ומה עם השחקנים?

גיא יצחקי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, רועי, באמת, דיברנו על זה הרבה.

מירב בן ארי: לא, לא, אתה לא שואל אותו שאלה.

מירב בן ארי: אני הבנתי את החוק הזה, הבנתי את הסעיף הזה.

מירב בן ארי: אין פה שום דבר חדש והאחריות היא על אותו אדם.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

עמנואל לאיליאב: אבל גברתי, יש שטחי אימון.

גיא יצחקי: שיחדדו את זה, אנחנו נשמח שיחדדו את זה.

מירב בן ארי: בואו, נו, באמת.

מירב בן ארי: תקראו את החוק.

מירב בן ארי: להביא לכם עותק?

מירב בן ארי: אתם צריכים?

גיא יצחקי: אני חושב שרועי בונה האנגר ל-200 אלף כלים.

גיא יצחקי: אני לא יודע.

מירב בן ארי: רגע, אתה רוצה שאני אביא לך את החוק?

מירב בן ארי: תביאו לו את החוק שיהיה לו.

דניאל גרובר: סליחה, כבוד יושבת הראש, לא התייחסו פה לאיזשהו נושא בהקשר של הבט"פ.

דניאל גרובר: דיברתם פה על הוצאה, לא הוצאה, אני פחות רוצה לגעת בזה.

דניאל גרובר: בסופו של דבר, מדובר על מספר כלים לא מבוטל בארץ, כנראה יותר מחצי מכלי הנשק החוקיים שנמצאים בישראל.

דניאל גרובר: אני יכול להגיד לך שאצלי במועדון, אני לא הולך להכניס כלים של שחקנים אלי למועדון משתי סיבות: קודם כל - האחריות.

דניאל גרובר: אני אפילו לא יודע אם אני אעמוד בתנאים של הבט"פ כדי לקבל את הכלים.

דניאל גרובר: דבר שני - אני לא הולך לקחת אחריות על כלי שעולה 5,000, 10,000 או 20 אלף שקל של שחקן, ולקחת על זה את האחריות אם יישבר, ייגנב או ייפגע הכלי שלו.

דניאל גרובר: זה עוד לפני שדיברתי על הכמות: את מדברת פה על אלפים ועל עשרות אלפים.

דניאל גרובר: אף אחד מאיתנו לא מחזיק מקום.

מירב בן ארי: אבל לא אמרתי אלפים ועשרות אלפים.

מירב בן ארי: אני לא מבינה, אתם מכניסים לי מילים לפה.

גיא יצחקי: אלה המלאים שקיימים בחוץ, גברתי.

דניאל גרובר: זה מה שיש בחוץ.

מירב בן ארי: אבל אני לא אמרתי את זה.

דניאל גרובר: לא, לא אמרתי שאת אמרת.

גיא יצחקי: את לא אומרת; אנחנו אומרים לך.

דניאל גרובר: אני רק אמרתי שזו סוגיה שלא התייחסו אליה, והחוק הזה מסנדל אותנו בדבר הזה.

דניאל גרובר: אנחנו לא מסוגלים לקבל את מספר הכלים שיש היום ברחובות לתוך המועדונים, נקודה.

דניאל גרובר: זה לא ישים.

דניאל גרובר: זה פשוט לא הולך לקרות.

דניאל גרובר: את תהפכי את כל האזרחים שמחזיקים בכלים האלה לעבריינים, כי העסקים לא יסכימו לקבל את הכלים האלה בחזרה למועדונים, נקודה.

מירב בן ארי: תודה, שמעתי.

אורן ורדי: אני רוצה להגיד משפט קצר: היום יש באמת אלפי שחקנים שמחזיקים כלים.

אורן ורדי: הייתה תקופה שהיה אפשר לקנות אותם יד שנייה לפני שיצאה ההנחיה הזאת.

אורן ורדי: המצב כיום הוא שיש אלפי כלים מחוץ למועדונים.

מירב בן ארי: תגיד, מה לגבי מישהו שיש לו את האיירסופט בבית?

מירב בן ארי: מה הוא עושה?

ישראל אייכלר: דיברנו על זה.

ישראל אייכלר: אני רוצה רגע לחזור על הנקודה הזו.

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: רק תגיב לי על זה.

רועי הראל: או מוכר אותו למועדון או מפקיד אותו במועדון.

גיא יצחקי: אני לא אקנה כלים מאף אחד.

ישראל אייכלר: אין החזקה פרטית.

ישראל אייכלר: הרציונל שלנו - - -

מירב בן ארי: רגע, רגע.

מירב בן ארי: לא הייתה אמורה להיות גם החזקה פרטית לפני כן.

רועי הראל: נכון.

אורן ורדי: הייתה, לפני 2012.

רועי הראל: אני לא יודע כמה כלים יצאו ממרץ 2012 לציבור.

אורן ורדי: ויש גם מכירות יד שנייה.

רועי הראל: דניאל, זאת אומרת שאם ההוראה הייתה נאכפת, היו פחות כלים היום.

גיא יצחקי: היו שלוש שנים שההוראה הזאת הייתה בסדר - - -

דניאל גרובר: הייתה אוזלת יד מאוד גדולה - - -

מירב בן ארי: אני לא, תקשיבו, אני לא משתמשת בפטיש אף פעם, גם לא בדיונים יותר חמורים מאיירסופט.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע לדעת: אם לאורן יש נשק שהוא אצלו בבית, אוקי?

מירב בן ארי: למה הוא עשה - זה, לא ניכנס לזה.

מירב בן ארי: הבנו שזה לא צריך להיות.

אורן ורדי: הייתה תקופה שהיה אפשר.

מירב בן ארי: נגיד שקנית ב-2011 או ב-2010, למרות שיש לי תחושה שהיית מאוד צעיר בגיל הזה.

אורן ורדי: את יכולה לבדוק, אני שחקן די ותיק.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: נגיד שזה מ-2010, לא משנה, והנשק אצלך.

מירב בן ארי: ועכשיו ייכנס החוק.

אורן ורדי: זה הופך אותי לעבריין.

מירב בן ארי: אני לא הופכת אותך, אני רוצה שתפקיד את זה במועדון.

עמנואל לאיליאב: אבל אף אחד מהמועדונים לא יקבל את זה.

גיא יצחקי: מי מפצה אותו?

אורן ורדי: אני לא אוכל להגיע להתאמן בתחום הזה בצורה כזו.

אורן ורדי: אני לא יכול בכל פעם ללכת לאיזשהו מועדון, ללכת לשטח.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: מה יעשה מי שיש לו נשק איירסופט בבית והמועדון לא מקבל אותו?

ישראל אייכלר: אז תראו, אני רוצה לומר משהו עקרוני.

ישראל אייכלר: אנחנו, ברגע שהחקיקה הזאת תעבור, עם כל תפיסת ההפעלה שגיבשנו פה, יש לנו כוונה לנהל שיח עם הקבוצה שנמצאת פה ועם נוספים על מנת להסדיר את הפלטפורמה שתאפשר אחסנה.

מירב בן ארי: תנו לו לדבר, שנייה.

קריאה: אי אפשר להעביר חוק ורק אחרי זה לבדוק את הפתרונות.

מירב בן ארי: לא, אבל אני לא יכולה להבין ככה כלום.

מירב בן ארי: מה אתה אומר?

ישראל אייכלר: תפיסת ההפעלה שלנו מבוססת על הרציונל הבא: כל ההחזקה הפרטית, שהיום היא לא חוקית כפי שכבר הוצג פה - יצטרכו בתהליך מסודר להפקיד במועדונים או במקומות שבהם תהיה אחסנה חוקית.

ישראל אייכלר: יש לנו כוונה ברורה בזמן הקרוב לנהל איתכם שיח.

ישראל אייכלר: ככל שאתם לא תשתפו פעולה, יימצאו פלטפורמות אחרות.

ישראל אייכלר: מכיוון שיש פה גם מוטיבציה כלכלית-מסחרית, אלה לא פעולות שמבוצעות בהתנדבות, ויהיה לזה פיתרון מוסדר על מנת שגופים יקלטו את הכלים האלה, ימסט"בו אותם, יזרימו את המידע למאגר המידע הלאומי.

ישראל אייכלר: זו התפיסה.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: לא, די.

מירב בן ארי: זה היה דיון ארוך מאוד על סעיף קצר.

מירב בן ארי: אני הבנתי איפה הפער.

מירב בן ארי: הפער הוא בין אלה שיש להם כבר איירסופט בבית, אני לא רוצה - - -

גיא יצחקי: שהמדינה נתנה להם להחזיק אותו.

מירב בן ארי: תפסיק להפריע לי.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: תקשיב, אני יכולה גם מאוד להתעצבן.

מירב בן ארי: אתם רואים את הצד הרגוע שלי.

מירב בן ארי: מספיק עם זה.

מירב בן ארי: די.

מירב בן ארי: הבנתי כבר.

מירב בן ארי: יש חבר'ה עם איירסופט בבית שמועדונים לא יקחו מהם, ואני לא רוצה להפוך אותם לעבריינים.

מירב בן ארי: אז אני מכניסה עכשיו את הלקונה הזאת לשאלה שאתם תפתרו אותה.

מירב בן ארי: נגמר הסיפור.

מירב בן ארי: תקרא את הסעיף הבא.

מירב בן ארי: מספיק להפריע.

עידו בן יצחק: מקריא: הסעיף הזה לא נוגע דווקא לדמויי כלי ירייה.

עידו בן יצחק: זה נוגע לסמכות הרישוי הכללית של פקיד הרישוי באגף רישוי כלי ירייה.

עידו בן יצחק: בעצם מה שזה אומר - אם היום סמכות הרישוי שלו היא בהמלצת קצין משטרה בכיר, עכשיו בעצם חוות הדעת של קצין המשטרה הבכיר תהיה מחייבת.

עידו בן יצחק: אם הוא קבע שיש מניעה למתן רישיון מטעמים של שלום הציבור וביטחונו, פקיד הרישוי לא יוכל לתת רישיון.

מירב בן ארי: הערות?

מירב בן ארי: זה לא נראה לי משהו דרמטי במיוחד.

מירב בן ארי: הלאה.

עידו בן יצחק: אוקי.

עידו בן יצחק: מקריא: על פסקה (1) אני מדלג.

עידו בן יצחק: בפסקה (2):

רועי הראל: זה מדבר על חובת דיווח של משרד הבריאות על אשפוז עקב מצב רפואי או מחלת נפש.

רועי הראל: היום החוק, בכל בקשה של רישיון לאחד מהרישיונות לכלי ירייה, מחייב את משרד הבריאות למסור לנו דיווח האם אותו מבקש רישיון אושפז בעבר עקב מחלת נפש או חשש למחלת נפש.

רועי הראל: כיוון שאנחנו מדברים פה בעיסוק פנאי ספורטיבי בתוך מועדונים מורשים, אנחנו קבענו שזה לא יחול על רישיונות של מועדוני דמוי כלי ירייה.

רועי הראל: זהו.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: מה את רצית להעיר?

קריאה: אני רק רציתי לשאול: אמנם דיברתם על סוגיית השינוע והכל, אבל כל הזמן מדובר פה על זה ששחקן יבוא ויאמר - אני רוצה ללכת לירות במטווח בבאר שבע, תביאו לי את הכלי.

קריאה: מה שאתם שוכחים זה שיש פה קבוצות של עשרות אנשים שמשחקות באותו יום, בשישה מיקומים שונים ברחבי הארץ, אם זה בצפון הרחוק, אם זה בבאר שבע, אם זה ביערות - אני לא יודעת להגיד לך אפילו איפה.

קריאה: אם כל מועדון יצטרך להתחיל לטייל בשישה יעדים שונים ברחבי הארץ - תקחו קבוצת כדורגל, שש קבוצות משחקות באותו יום.

קריאה: אתם תספקו את כדורי הרגל לכל הקבוצות באותו היום, תחכו שהמשחקים ייגמרו, תאספו את הכדורים ותחזרו למועדון להחזיר את הציוד?

קריאה: אני בספק.

רועי הראל: בקבוצת כדורגל מביאים את הכדור מהבית?

רועי הראל: או שהמועדון מביא את הכדורים?

רועי הראל: מביאים ציוד.

קריאה: אבל כל מועדון הוא בפני עצמו, ופה אתה מדבר על מועדון שמאגד עשרות אנשים או מאות אנשים, שמשחקים בקבוצות שונות במקומות שונים.

רועי הראל: אני אומר שוב: אני לא אומר שאין קשיים.

רועי הראל: החיים לא ימשיכו כמו שהיו.

רועי הראל: אני רק חושב שאנחנו ממרץ 2012 עד עכשיו לא חידשנו שום דבר.

קריאה: זו סוגיה אחרת.

רועי הראל: לא, לא.

רועי הראל: זו לא סוגיה אחרת.

רועי הראל: זאת הסוגיה.

גיא יצחקי: לא, אתה חידשת, כי המדינה אמרה - מותר להחזיק, ואתה אומר עכשיו - בוא תפקיד.

גיא יצחקי: תפצה את המשתמשים שהיה מותר.

רועי הראל: המדינה לא אמרה.

גיא יצחקי: משרד הכלכלה.

רועי הראל: שמותר להחזיק בבית?

גיא יצחקי: כן, בין 2009 ל-2012.

גיא יצחקי: יש לנו את ההחלטה הזאת בכתב.

רועי הראל: רגע, אתה עתרת לבג"צ ב-2012 על ההודעה?

רועי הראל: שנייה, סליחה.

גיא יצחקי: אני הצטרפתי רק ב-2012, לא הייתי צריך לעתור לבג"צ, אוקי?

גיא יצחקי: אבל אני אומר לך מה היה.

גיא יצחקי: אותו אזרח שקנה - אתה הולך להחריג אותו?

רועי הראל: ב-2012 יצאה הודעה שאוסרת מכאן והלאה, וקוראת למחזיקי הכלים.

גיא יצחקי: אחלה.

גיא יצחקי: הבנתי את זה.

גיא יצחקי: קניתי ב-2011.

גיא יצחקי: אתה רוצה שאני אחזיר?

גיא יצחקי: אתה מפצה אותי?

רועי הראל: אני לא מבין.

רועי הראל: אתה עכשיו מתלונן על מה שהיה ב-2012?

גיא יצחקי: כן, כי זה אתה בא בגישה הזאת.

מירב בן ארי: סליחה, גיא, אני לא חוזרת עוד פעם לסיפור הזה.

מירב בן ארי: אני השארתי את זה כפתוח ואני רוצה להתייחס אליו.

מירב בן ארי: הבנתי גם, שמעתי את ההערה שלך.

קריאה: רק משפט אחרון, אם אני יכולה: חוק אמור להיות מוסדר על כל סעיפיו ועל כל דבריו טרם שהוא נכנס לתוקף, לא אחרי.

קריאה: מה שאדון אבישר אומר - אחר כך נבוא ונדבר, זה לא פרקטי.

קריאה: זה לא פרקטי אחרי שהחוק נכנס לתוקף.

מירב בן ארי: אבל אמרתי את זה.

רועי הראל: החוק לא מחיל רגולציה כרגע על שום כלי.

מירב בן ארי: אני הבנתי.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים, עידו.

עידו בן יצחק: אני רק אעיר, מדובר פה בתיקון של סעיף 11ב.

עידו בן יצחק: סעיף 11ג, שעניינו הגבלת גיל למתן רישיונות - לא מוצע לתקן אותו פה, אבל למיטב הבנתי הוא גם אמור.

עידו בן יצחק: צריך לתקן את כותרת הסעיף.

קריאה: למה לא מגיל 18?

גיא יצחקי: היה מותר גם פחות עם אפוטרופוס.

מירב בן ארי: עידו, תמשיך.

ולדימיר בליאק: לא, רגע, אבל אצלנו למשל מקבלים ילדים מגיל 5.

מירב בן ארי: לא, אני ביקשתי מעידו להמשיך.

מירב בן ארי: בבקשה.

עמנואל לאיליאב: נכון, המטווחים שלנו מגיל 5.

עמנואל לאיליאב: אז מה?

עמנואל לאיליאב: אני לא הבנתי.

עמנואל לאיליאב: במועדון שלי יש מגיל 5 מטווח.

רועי הראל: שיתאמן.

רועי הראל: רישיון למועדון יהיה מגיל 21.

רועי הראל: אתה בעל מועדון, אתה לא מתאמן.

רועי הראל: חברים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בבקשה, עידו.

עידו בן יצחק: זה מתקשר לסיפור הקודם של סמכות פקיד הרישוי וחוות הדעת המחייבת של קצין המשטרה.

עידו בן יצחק: בעצם מתוקן בהתאמה סעיף הערר.

עידו בן יצחק: פה בעצם מדובר בסעיפים של חובת נשיאת הרישיון בזמן שאדם נושא או מוביל דמוי כלי ירייה וחייב לשאת את הרישיון שלו.

עידו בן יצחק: הסעיף השני נוגע לסמכות התפיסה של אותו דמוי כלי ירייה שתינתן למשטרה.

יצחק צ'יפרוט: אני יכול להתייחס?

יצחק צ'יפרוט: אני קורא את הסעיף, קראתי אותו ואני לא מצליח להבין את הקשר בין הסעיף לבין נושא האיירסופט ונושא החוק עצמו שאנחנו דנים בו כאן.

יצחק צ'יפרוט: מדובר למעשה על המלצה של משטרת ישראל לרישיונות לנשיאת נשק לאזרחים.

רועי הראל: אתה מדבר על סעיף 12 או 13?

יצחק צ'יפרוט: אני מדבר על סעיף 12.

ישראל אייכלר: אנחנו חוזרים אחורה.

רועי הראל: הוא קרא את 12 ו-13 ברצף.

רועי הראל: הוא מתייחס כרגע ל-12.

יצחק צ'יפרוט: אוקי, אני יכול להתייחס אליו?

יצחק צ'יפרוט: מה שאני רוצה להגיד זה שכרגע מה שקיים היום, המצב כיום הוא שמשטרת ישראל למעשה ממליצה או ממליצה שלא לאפשר רישיון לנשיאת כלי ירייה.

יצחק צ'יפרוט: אנחנו מדברים על נשק ולא על איירסופט ולא על דמוי כלי ירייה.

יצחק צ'יפרוט: לכן הקשר כאן לחוק, יש כאן איזושהי - - -

רועי הראל: לא, אז קודם כל - - -

מירב בן ארי: רגע.

יצחק צ'יפרוט: תן לי לסיים שנייה.

יצחק צ'יפרוט: אני ישבתי בשקט כאן כמעט שעתיים.

מירב בן ארי: אני מבקשת.

מירב בן ארי: אני לא סיימתי לשמוע אותו.

מירב בן ארי: בבקשה.

יצחק צ'יפרוט: לכן, החשש שלי הוא שברגע שנקבע כאן למעשה את המלצת המשטרה כקביעה, למעשה היום אם המשטרה ממליצה שלא, עדיין פקיד הרישוי יכול לקבל החלטה במשרד אצל ישראל לאפשר.

יצחק צ'יפרוט: אני כאזרח יכול לערער על ההחלטה.

יצחק צ'יפרוט: יש כאן איזשהו הליך של מינהל תקין שמתבצע.

יצחק צ'יפרוט: ברגע שהמשטרה תקבע למעשה את ההמלצה כהחלטה, התשובה שאני אקבל מהמשרד כאזרח תהיה שהמשטרה קבעה שלא, ולכן אין לי שום דרך לערער על התהליך ולהתקדם.

יצחק צ'יפרוט: למעשה יבוצע כאן איזשהו קיבוע של המעמד.

יצחק צ'יפרוט: וסליחה שאני אומר - אני לא בטוח שתפקידה של המשטרה לתת לי את השירות הזה, או במסוגלות כאזרח שאמור לקבל שירות במשרד ממשלתי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ישראל.

ישראל אייכלר: בקצרה: היום המשטרה בעצם עוסקת בנושא אחד בלבד שנקרא מסוכנות פלילית.

ישראל אייכלר: זה המנדט של משטרת ישראל מולנו.

ישראל אייכלר: היום ההגדרה בחוק היא המלצת משטרת ישראל.

ישראל אייכלר: בפועל, בחיים האמיתיים, אנחנו מתייחסים להמלצת המשטרה כקביעה, כי היא עוסקת בעולם התוכן שהאחריות של המשטרה היא מקצה לקצה - קביעת המסוכנות הפלילית של פלוני או של אחר.

ישראל אייכלר: לכן, על בסיס הניסיון והידע המצטבר, אנחנו ביקשנו להחליף את זה מהמלצה לקביעה, כי גם היום דה פקטו אנחנו מתייחסים לזה כקביעה.

ישראל אייכלר: דבר שני, לגבי התהליך: אחרי שאתה מקבל פסילה, עומדת בידיך האפשרות לערר תוך 45 יום.

ישראל אייכלר: במידה והערר נדחה, לאחר מכן עתירה מינהלית.

ישראל אייכלר: כל המנגנון הזה שקיים בחוק יישמר ולא תהיה פגיעה ביכולת שלך לערער ולהשיג את ההשגות, בכל הערכאות שציינתי.

מירב בן ארי: אז יש לך.

מירב בן ארי: רצית להוסיף משהו?

בני סלומון: לא, רציתי להגיד בדיוק את מה שישראל אמר.

בני סלומון: אני ראש תחום נשק בחטיבת האבטחה.

בני סלומון: אין לך מה לדאוג.

בני סלומון: הקביעה הזו בסעיף 12 היא אך ורק לנושא הבדיקה של המסוכנות הפלילית.

בני סלומון: כלומר, שעבריינים לא יחזיקו נשק ועבריינים לא יחזיקו ברישיונות שניתנים לדמויי כלי ירייה.

בני סלומון: אם אתה לא עבריין ואין לך עבר פלילי ואתה לא מסוכן, אין לך שום בעיה להחזיק ברישיונות האלו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הערה חשובה.

מירב בן ארי: כן, בבקשה.

עידו בן יצחק: מקריא:

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: אתם רוצים להעיר?

מירב בן ארי: הערות שלכם.

גיא יצחקי: אני מתייחס לסעיף שנותן סמכות לשוטר להיכנס ולפקח.

רועי הראל: זו סמכות שיש לו גם היום.

רועי הראל: אני יכול להסביר את זה במשפט, גברתי.

גיא יצחקי: אני רק רוצה לגעת בזה ואז אני אשמע אותך בכיף.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: גיא, על מה אתה מדבר?

גיא יצחקי: אני אומר שעם כל הכבוד למשטרה, ופיקוח הוא דבר מבורך, אבל אני לא רואה הבנה של שוטר בכניסה למתחם של איירסופט.

גיא יצחקי: אני לא יודע עד כמה הוא מוסמך להבין באיירסופט, מה הוא יודע ואיך הוא ניגש שם לדברים: איזה סוג של פיקוח הוא רוצה בעצם לבצע.

מירב בן ארי: אוקי, הבנתי.

רועי הראל: אני אגיד ככה: קודם כל, התוספת של השוטר לעניין מועדון היא מהסיבה שבכל שאר הרישיונות הארגוניים שלנו, כמו חברות שמירה, מטווחים, יצרני וסוחרי נשק - המשטרה היא ממילא גורם מוסמך ברישוי עסקים שם.

מירב בן ארי: כן, לא הבנתי.

רועי הראל: ולכן היה צריך לגבי מועדוני קליעה.

מירב בן ארי: היום גם שוטר יכול להיכנס למועדון.

רועי הראל: למטווח.

רועי הראל: מטווח קליעה שלנו, כן.

רועי הראל: אבל מועדוני איירסופט הם בפריט רישוי שהמשטרה לא נותנת בו אישור.

רועי הראל: 7.10א.

רועי הראל: עכשיו, השוטר לא בא לראות אם הם יודעים לתפעל כלים.

רועי הראל: אבל אם יש דרישות מיגון שהמשטרה קבעה למועדונים, השוטר יכול לבוא ולראות את דרישות המיגון, לראות שהכלים מאוחסנים.

רועי הראל: ברמה הזאת.

מירב בן ארי: מה ההבדל בין שוטר שנכנס אליו לנגיד, שוטר שנכנס למועדון ורואה שאין בקבוקי זכוכית שאסרנו?

מירב בן ארי: מה ההבדל?

מירב בן ארי: פה הוא יכול להיכנס ופה הוא יכול להיכנס.

מירב בן ארי: לא? שניהם, אגב, לפי חוק רישוי עסקים.

עידן כץ: לא, גברתי, נכון, אבל אנחנו רצינו שתהיה סמכות פיקוח ספציפית לשוטר.

עידן כץ: נכון ששניהם בחוק רישוי עסקים, בפריט עצמו שדיברנו של המועדונים עצמם, המשטרה לא מופיעה כגורם מאשר.

מירב בן ארי: הוא בא ובעצם בודק את החוק.

רועי הראל: לא, המשטרה לא מופיעה שם כגורם מאשר.

עידן כץ: לכן, גם לבקשת משרד המשפטים במגוון חקיקה, בכלל באופן כללי ולא רק בחוק הספציפי הזה, צריכה להיות סמכות פיקוח ספציפית לשוטר בהקשר הזה.

מירב בן ארי: כן, שאתה נותן לו סמכות פיקוח ספציפית להיכנס.

עידן כץ: נכון.

עידן כץ: שאחרי זה לא יגידו - מכוח מה אתה נכנס לפה, ומה אתה בודק את המלאי של הכלים.

גיא יצחקי: אני שואל שאלה אחרת.

גיא יצחקי: אני שואל בעצם מה הסמכות שלו: הוא בא לבדוק את נושא הרישוי?

גיא יצחקי: את דרישות הרישוי שעל סמך זה קיבלנו רישיון עסק?

גיא יצחקי: או שהוא בא לפקח על מלאי, לספור מלאים?

גיא יצחקי: מה בא השוטר לעשות?

גיא יצחקי: איזו סמכות נתתם לו?

בני סלומון: אני מחטיבת האבטחה, ואני יכול לתת לך מענה.

בני סלומון: כל הסמכויות של הפיקוח הן של המפקחים של המשרד לבט"פ.

בני סלומון: הם קובעים לכם את כל התנאים של הרישיונות, והכל ייקבע על ידי המשרד לבט"פ.

בני סלומון: במידה והם צריכים את הסיוע של המשטרה להפעיל את סמכויותיהם במועדונים מסוימים - אנחנו נסייע להם.

בני סלומון: בשביל זה יש סיוע של שוטר, שיינתן הסיוע של השוטר למשרד לבט"פ להפעיל את סמכויותיו.

בני סלומון: כמו שעובדת סוציאלית, למשל, מבקשת סיוע משטרה בשביל להפעיל את הצו של הוצאת ילד מהבית: הסמכות היא שלה, אבל אנחנו מסייעים לה לבצע את הצו.

עמנואל לאיליאב: ואם זה לקוח אחד שלא היה מבסוט?

מירב בן ארי: תודה.

בני סלומון: זאת אומרת, לא שוטר רנדומלי.

בני סלומון: זה לא רנדומלי.

עמנואל לאיליאב: יש לו מישהו שעובד במשטרה, יבוא יהפוך אותנו.

בני סלומון: חטיבת האבטחה תסייע למשרד לבט"פ לממש את סמכויותיו.

גיא יצחקי: צריך לחדד את זה.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

עידו בן יצחק: מקריא:

ישי פולק: יש לי פה הערה קטנה.

ישי פולק: ככל שסעיף קטן (5) מדבר פה על העיקרון של כלי ירייה לרבות תחמושת או דמוי כלי ירייה, פה מובדלת התחמושת של כלי הירייה האמיתי מנושא דמוי כלי הירייה.

ישי פולק: בסעיף קטן (3), מדברים פה - לרבות פער בתחמושת בנושא של פער בדמוי כלי הירייה בנושא הזה.

ישי פולק: צריך לוודא שאתם לא מתכוונים פה לתחמושת של כדורי 6 מילימטר פלסטיק.

רועי הראל: לא.

רועי הראל: גם שם התחמושת צמודה לכלי ירייה.

רועי הראל: תסתכל.

ישי פולק: זאת אומרת, זה לא נוגע?

רועי הראל: פער במלאי כלי הירייה, לרבות תחמושת, או אם במועדון של דמוי כלי ירייה שיש לו רישיון ל-100 כלים מצאו בו 300 - זה הפער.

רועי הראל: לא נכנסים שם לעניין התחמושת.

ישי פולק: אין בנושא של התחמושת לדמוי כלי הירייה דבר וחצי דבר.

רועי הראל: כן, בשני הסעיפים.

מירב בן ארי: רגע, גם לי יש בעיה עם זה.

מירב בן ארי: אנחנו גם דיברנו על זה.

מירב בן ארי: אני מבינה פער בדמויי כלי ירייה, אבל פער בתחמושת?

רועי הראל: לא, אני אומר, יש לנו מטווחים, למשל.

רועי הראל: גם היום, כשאדם מקבל רישיון להחזיק נשק ותחמושת, אם זה מטווח או סוחר, יש תיעוד, מעקב וספירה של הכמות שמותרת לו.

רועי הראל: בסדר?

רועי הראל: במטווחי קליעה.

ולדימיר בליאק: לא איירסופט.

רועי הראל: גברתי, קודם כל, אני חייב הערה קטנה: בחוק, בהגדרת כלי ירייה, זה כולל תחמושת.

רועי הראל: הגדרת דמוי כלי ירייה לא כוללת תחמושת.

רועי הראל: לא מדברים בכלל על תחמושת בעולם דמוי כלי הירייה.

רועי הראל: פה מדובר על תחמושת של כלי ירייה.

מירב בן ארי: אה, לא של הדמוי.

רועי הראל: כן.

רועי הראל: למטווח יש רישיון להחזיק - - -

מירב בן ארי: 5.56 וכאלה - כאלה של כלי ירייה, לא של הדמוי.

מירב בן ארי: אז ממה אתם דואגים?

ישי פולק: לא, בשביל להבין.

ישי פולק: אין בעיה, לא באים בטענה.

יצחק צ'יפרוט: גברתי, זאת בדיוק הסיבה שאמרתי שנכון היה להפריד בין תקנות החוק - החוקים שמבקשים להחיל על כלי ירייה אמיתיים לבין כלי האיירסופט.

יצחק צ'יפרוט: בדיוק בגלל הבלבול הזה.

מירב בן ארי: כן, אבל לא משנה.

מירב בן ארי: אני כבר אחרי.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה כאן את האבחנה.

עידו בן יצחק: חוקים יכולים להסדיר מספר נושאים.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: זה לא משהו חדש פה.

מירב בן ארי: אבל מה שחשוב, כמו שהעירו גם כאן, זה העניין שיש פער במלאי כלי הירייה, לרבות פער בתחמושת, או פער בדמוי כלי הירייה.

עידו בן יצחק: או פער בדמוי כלי הירייה.

עידו בן יצחק: זאת אומרת, התחמושת משויכת לכלי הירייה ולא לדמוי כלי הירייה.

מירב בן ארי: לא, אבל הייתם צריכים לחדד את זה יותר, לא?

רועי הראל: לא, אבל בהגדרת דמוי כלי הירייה ממילא לא נכנסת התחמושת.

רועי הראל: אין עניין של תחמושת.

רועי הראל: צריך לחזור להגדרה בסעיף 1.

גיא יצחקי: אנחנו נשמח להגדרה של איירסופט.

מירב בן ארי: כן, אבל הניסוח פה הוא לא טוב.

מירב בן ארי: לדעתי, ותכף עידו יתקן אותי, היה צריך להגיד: נמצא פער במלאי כלי הירייה, לרבות פער בתחמושת, או פער בדמוי כלי הירייה.

מירב בן ארי: אה, אוקי, ואז הוא לא דיבר על התחמושת.

רועי הראל: כן, התחמושת היא רק על כלי הירייה.

רועי הראל: היא לא קשורה לעולם דמוי כלי הירייה.

מירב בן ארי: בעיקרון היה עדיף לנסח את זה שאם נמצאה - - -

עידו בן יצחק: אפשר אולי להגיד בתחמושת שלהם.

מירב בן ארי: כן.

גיא יצחקי: אני חוזר לבעיה: תגדירו בבקשה את האיירסופט כאיירסופט.

מירב בן ארי: אני הבנתי כבר, אבל אני הבנתי.

מירב בן ארי: היה צריך לכתוב שנמצא פער בדמוי כלי הירייה, או במלאי כלי הירייה עם תחמושת שלהם.

מירב בן ארי: משהו שמשייך.

עידו בן יצחק: בסדר, נמצא דרך לחדד את זה.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: אנחנו נחדד את זה, ניתן לכם הצעה.

מירב בן ארי: בסדר?

מירב בן ארי: זה יהיה מיוחס רק לכלי הירייה.

ישי פולק: חשוב, כי סעיף 1 מחייב את זה.

מירב בן ארי: אנחנו נחדד.

מירב בן ארי: עוד משהו?

עידו בן יצחק: אוקי.

עידו בן יצחק: על סעיף 13ג אני מדלג.

מירב בן ארי: תדלג, כי זה גוף ביטחוני ואנחנו לא מתייחסים לזה עכשיו.

עידו בן יצחק: כן.

עידו בן יצחק: מקריא: הסעיף שמתקנים אותו הוא סעיף שנוגע למסירה של המשטרה שפקע רישיון.

עידו בן יצחק: סעיף 14א שאותו מתקנים פה הוא הסעיף שמסביר - - -

מירב בן ארי: סעיף 14א של החוק המקורי, אותו אנחנו מתקנים כאן בעצם היום.

עידו בן יצחק: כן.

עידו בן יצחק: הוא קובע הוראות - מה עושה המשטרה בכלי ירייה שהגיע לידיה.

עידו בן יצחק: הוא בעצם קובע שההוראות האלה יחולו גם לגבי דמויי כלי ירייה שהגיעו לידי המשטרה, שהיא רשאית למסור אותו לסוחר מורשה, וכולי וכולי.

עידו בן יצחק: אתם רוצים להתייחס?

מירב בן ארי: תמשיך לקרוא.

מירב בן ארי: בעצם סעיף 14ד, בנוסחו היום, קובע שסוחר מורשה רשאי, באישור פקיד רישוי ובפיקוח משטרה, להשמיד כלי ירייה שהוא הבעלים שלו.

מירב בן ארי: כאן, לגבי דמויי כלי ירייה זה לא סוחרים שרשאים להשמיד אלא בעלי הרישיון.

מירב בן ארי: תמשיך.

עידו בן יצחק: אוקי.

עידו בן יצחק: מקריא: זה סעיף שעניינו אבדות - החובה להודיע למשטרה על אובדן או גניבה של כלי ירייה, ובעצם מחילים את זה גם על דמוי כלי ירייה.

עידו בן יצחק: אני אומר לרועי רק שדיברנו לפני כן לגבי התיקון שצריך לעשות גם בפסקה (1), ולא רק בפסקה (2).

עידו בן יצחק: אוקי.

גיא יצחקי: אני מציע גם להתייחס לעונשי המאסר שחלים על הדבר הזה.

מירב בן ארי: עכשיו, עכשיו הגענו לזה.

מירב בן ארי: עכשיו הגענו לסעיף 16.

גיא יצחקי: על אי דיווח.

גיא יצחקי: אני קראתי את זה בהצעה.

מירב בן ארי: רגע, אנחנו נקרא.

מירב בן ארי: בוא ניתן לו לקרוא.

גיא יצחקי: לא, זה על הסעיף הזה.

מירב בן ארי: אה, על זה?

עידו בן יצחק: לא.

עידו בן יצחק: זו ההוראה העקרונית שאומרת שחובה להודיע.

עידו בן יצחק: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף העונשין.

מירב בן ארי: קדימה.

עידו בן יצחק: מקריא:

ישי פולק: פה יש בעיה.

מירב בן ארי: רגע, אנחנו קוראים (א) ו-(ב).

עידו בן יצחק: מקריא: בעצם יש על כמה דברים.

עידו בן יצחק: שתי הפסקאות הראשונות בעצם די דומות להוראות העונשיות הקיימות.

עידו בן יצחק: הן לא נוגעות רק לדמויי כלי ירייה אלא נוגעות בכלל לרישיונות.

רועי הראל: לא, הן לא נוגעות בכלל לדמוי כלי ירייה.

עידו בן יצחק: נכון, הן לא נוגעות בכלל.

עידו בן יצחק: הן נוגעות לרישיונות נשק בכלל.

עידו בן יצחק: בעצם משנים פה את ההסדר.

עידו בן יצחק: היום העבירה היא כאשר האדם לא שילם את האגרה לחידוש רישיון, ופה בעצם אנחנו מנתקים את הקשר לאגרה, ומי שאין לו את הרישיון הוא עובר את העבירה.

עידו בן יצחק: זאת אומרת, בגלל שהוא לא חידש אותו ולא בגלל שהוא נושא נשק בלי רישיון.

עידו בן יצחק: אם הוא נושא נשק בלי רישיון זו בכלל עבירה אחרת.

רועי הראל: רגע, אבל חשוב לחדד פה על המשפט הזה: היום לכאורה, ביום שלאדם נגמר רישיון הנשק שלו, הוא לכאורה מחזיק נשק בלא רישיון כדין, והוא עובר עבירה לפי חוק העונשין.

רועי הראל: אנחנו קבענו שאם החזקת הנשק שלא כדין היא עקב אי חידוש רישיון או הרשאה במשך השנה הראשונה, אז העבירה תהיה פה ולא בחוק העונשין.

עידו בן יצחק: כן.

ישי פולק: עדיין יש פה בעיה, ברשותכם.

ישי פולק: אני לא מדבר על כלי שחור.

ישי פולק: כלי שחור - הכל מובן והכל בסדר, אנחנו לא שם.

ישי פולק: אנחנו מדברים על הדמוי כלי ירייה.

ישי פולק: כשאתה מדבר איתי על מצב של משהו שהוא לא מוגדר כלי ירייה, והדמוי כלי ירייה לא מוגדר כלי ירייה - להיכנס לקטע של מאסר ולא קנס מינהלי, זה משהו שהוא לא מידתי.

ישי פולק: זאת אומרת: אני הייתי מקבל את זה יותר באדיבות אם הקנס על הדבר הזה היה קנס מינהלי, ולא שאני עכשיו חשוף לחצי שנה; ולמה?

ישי פולק: היה ואני מדבר על ספורטאים שמחזיקים גם דמוי כלי ירייה וגם כלי ירייה אמיתי, עצם המאסר או הסיכון במאסר - יקחו לי את כל הרישיונות, כולל של הנשק של השחור.

ישי פולק: וככל שאני פספסתי כי לא שמתי לב ולא שילמתי אגרה על הדמוי כלי ירייה, אז מקסימום נפרדתי מכמה אלפי שקלים.

רועי הראל: עוד פעם, אני חושב שאתה מערבב.

ישי פולק: אני אף פעם לא מערבב.

ישי פולק: אני מאוד מדויק.

רועי הראל: לא.

רועי הראל: אני לא יודע איך הכנסת את עניין האגרה, אבל העבירות בסעיף 16(א)(1) ו-(2) מדברות על כלי ירייה, ולא על דמוי כלי ירייה.

ישי פולק: ואני הולך עכשיו אם ככה לסעיף (4).

ישי פולק: אני איתך, אני זורם רגע.

ישי פולק: אני הולך לסעיף (4), שמדבר על מי שלא הודיע על גניבה של כלי ירייה או דמוי כלי ירייה בניגוד לסעיף 15.

רועי הראל: אם היום בעל מטווח קליעה שלי, או יצרן נשק, שיש לו רישיון ל-5,000 כלים - נגנבו לו כלים והוא לא דיווח, בלי קשר לסיבות הגניבה - - -

ישי פולק: מצוין.

רועי הראל: רגע, אז גם מועדון של דמוי כלי ירייה, עוד פעם - - -

מירב בן ארי: אבל למה, בדקנו בחוק המקורי וזה כלי ירייה.

מירב בן ארי: זה לא איירסופט.

מירב בן ארי: זה לא דמוי.

רועי הראל: הוא מדבר על סעיף 16(א)(4).

מירב בן ארי: לא, אתה מדבר על סעיף 16(א)?

רועי הראל: כן, (4).

רועי הראל: על סעיף קטן (4).

מירב בן ארי: אה, אוקי.

רועי הראל: על חובת הדיווח.

רועי הראל: אז כמו שהיום מטווח, יצרן או סוחר מחויבים בדיווח על גניבה או אובדן, גם מועדון שיש לו X כלים שנגנבו או אבדו - צריכים לדווח.

רועי הראל: לדווח על גניבה או אובדן.

רועי הראל: הרי אנחנו מרשים את הכלים, הם ממוספרים והם במעקב.

רועי הראל: אם פרצו למועדון - חייב לדווח.

בני סלומון: חייבים לדווח.

ישי פולק: אם אתם מסוגלים לזהות את זה, אין לי בעיה.

גיא יצחקי: אבל אתה הגדרת עונשי מאסר מוגזמים.

מירב בן ארי: שנייה רגע.

מירב בן ארי: אתם עשיתם פה קצת סלט.

מירב בן ארי: סעיפים קטנים (1), (2) ו-(3) מדברים על כלי ירייה.

רועי הראל: לא, (1) ו-(2) על כלי ירייה.

רועי הראל: (3) על הקמת מטווח או מועדון.

מירב בן ארי: בסעיף (4) הכנסתם שמי שלא מדווח על אובדן או גניבה, זה על דמוי כלי ירייה.

רועי הראל: וגם כלי ירייה, כן.

מירב בן ארי: יש מאסר של שישה חודשים.

רועי הראל: העבירה היום בחוק בעצם חלה על מחזיקי הרישיונות לכלי ירייה: מטווחים, סוחרים, יצרנים וכאלה.

רועי הראל: גם חברות שמירה.

רועי הראל: אם נגנבו להם כלי נשק, חייבים לדווח.

רועי הראל: זו החובה היום.

רועי הראל: הכנסנו לחובה גם מועדונים שיהיו להם כמויות של כלים.

רועי הראל: אם נגנב או נאבד - חייבים לדווח.

ישי פולק: מקובל.

מירב בן ארי: לא, אני מבינה את העניין, ולא שזה יקרה, אבל אני לא חושבת שזה צריך להיות ברמה של מאסר של שישה חודשים, עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: אני מבינה כלי ירייה, אבל על דמוי כלי ירייה.

קריאה: אה, עלינו שישה חודשים?

גיא יצחקי: כן, לאן הלכתם?

מירב בן ארי: הכל בסדר.

מירב בן ארי: אני לא צריכה אותך.

מירב בן ארי: אני כבר הבנתי את זה לפני שהתעוררת.

בני סלומון: מדובר בסעיף שדן בדמויי כלי ירייה שהם בני הסבה.

בני סלומון: הרי כל החוק הזה דן בדמויי כלי ירייה שהם בני הסבה.

בני סלומון: לכן, אם נעלם ממועדון מלאי של דמויי כלי ירייה שהם בני הסבה - - -

מירב בן ארי: הוא חייב לדווח, אני מבינה.

בני סלומון: זה א'-ב' שהוא ידווח למשטרה, ואם הוא לא מדווח אז זו עבירה פלילית, אפילו מעט מדי, של שישה חודשים.

עמנואל לאיליאב: אבל מעכשיו אתם תאשרו לנו את הכלים שלא ניתנים להסבה, אני מאמין.

עמנואל לאיליאב: נכון?

בני סלומון: למה?

עמנואל לאיליאב: מה זה למה?

עמנואל לאיליאב: אתה תיתן לי לייבא עכשיו גם שאפשר להסב אותם?

מירב בן ארי: בני, בואו תשאירו את זה רגע.

מירב בן ארי: בואו נשאיר את זה רגע פתוח.

מירב בן ארי: אוקי?

רועי הראל: שוב, באמת כמו שבני הדגיש: הדגש הוא רק על ניתנים להסבה.

מירב בן ארי: אוקי.

מירב בן ארי: אנחנו סימנו לנו את זה, ואני רוצה לדבר על זה, בסדר?

מירב בן ארי: אז אני לא רוצה לפתוח את זה פה, אבל אני רוצה להביע על זה את העמדה שלי.

מירב בן ארי: אני משאירה כמה שפילים קטנים פתוחים לקראת הדיון הבא.

רועי הראל: אם אפשר להתייחס במשפט אחד להערה של ישי פולק לגבי הקנס המינהלי: גם קנס מינהלי חייב עבירת מקור פלילית.

רועי הראל: יכול להיות שאפשר לשקול, בכלל לכלי ירייה - זה דיון אחר.

מירב בן ארי: אני בכלל חושבת שזה, דרך אגב, גם ממה שאני רואה, לפחות מאז שאני יו"ר הוועדה פה כמה חודשים, שקנס מינהלי הוא הרבה יותר דרמטי מענישה פלילית שלא נאכפת ולא נעצרת, ואין כתב אישום.

מירב בן ארי: אני כתבתי לי את זה גם.

מירב בן ארי: אני חושבת שאנחנו יכולים לעשות על זה שיח קצר.

מירב בן ארי: אגב, לכם האינטרס שלא יהיה, אבל בסדר.

מירב בן ארי: אוקי, בסדר.

מירב בן ארי: אני הבנתי אותך.

מירב בן ארי: בסדר?

מירב בן ארי: יש עוד משהו על זה?

עידו בן יצחק: בעצם סעיף קטן (ב) אלה העבירות החדשות שמתייחסות לדמויי כלי ירייה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: על ייצוא וייבוא, בסדר.

עידו בן יצחק: על מי שעושה דברים ללא רישיון בעצם.

אורן ורדי: שאלה קטנה: סתם, אני ככה הסתכלתי כאן על הסעיפים.

אורן ורדי: אם הסוגיה של הסבה כל כך מטרידה אותנו, למה אין סעיף שמדבר על מי שעושה הסבה?

עמנואל לאיליאב: נכון, שיקבל עשר שנים.

בני סלומון: יש על זה סעיף בחוק העונשין.

רועי הראל: זה בחוק העונשין.

מירב בן ארי: כן, כן, אורן.

אורן ורדי: רגע, לא שמייצר כלי ירייה.

רועי הראל: בחוק העונשין.

רועי הראל: מי שמסב איירסופט בעצם מייצר נשק לא חוקי.

רועי הראל: אלה 15 שנות מאסר בחוק העונשין.

אורן ורדי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: עידו, תקרא את סעיפים 20 ו-21.

ישראל אייכלר: זו נקודה שאנחנו לוקחים לעצמנו לבדק בתוך הבית גם בגלל ההיבטים התפעוליים ששאלו פה.

מירב בן ארי: אתם צריכים.

ישראל אייכלר: ברור לי.

מירב בן ארי: כן, חסכת לי, ישראל.

מירב בן ארי: אתה מבין עניין.

מירב בן ארי: צריך לעשות את זה.

מירב בן ארי: אני יודעת מה זה.

עידו בן יצחק: מקריא: זה בעצם כדי להתאים את ההוראה בחוק העונשין, ששם יש עבירה חמורה יותר של מי שנושא נשק שלא ברישיון.

עידו בן יצחק: להתאים אותה להוראה שעשינו פה, את השינוי שעשינו שכבר לא תלוי בתשלום האגרה.

עידו בן יצחק: העבירה של נשיאת נשק בשל אי חידוש.

ישי פולק: פה יש בעיה.

ישי פולק: זה משנה מצב קיים.

ישי פולק: ישראל, סעיף 21 משנה מצב קיים.

עידו בן יצחק: כל חקיקה.

מירב בן ארי: זה הקטע עם חוקים.

ישי פולק: במצב היום אתה מפקיד, ואתה הולך ומסדר, ואם אתה עומד בתבחין אתה יכול לקבל.

רועי הראל: עוד פעם: תשים לב, זה העתק של סעיף 16(א).

רועי הראל: זה תיקון מקביל.

ולדימיר בליאק: גברתי, אנחנו לא דיברנו על סעיף 16(ב).

ולדימיר בליאק: שלוש שנים, שמונה שנים, חמש שנים מאסר.

מירב בן ארי: איך נזכרת בזה עכשיו?

מירב בן ארי: אני כבר עברתי.

מירב בן ארי: איפה היית?

ולדימיר בליאק: חיכיתי.

מירב בן ארי: מה חיכית?

מירב בן ארי: אני בכל סעיף נותנת לכם להעיר.

ולדימיר בליאק: כן, על זה פשוט הם קפצו מעליו.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: אחרי זה תישאר פה ותעיר את ההערות שלך.

מירב בן ארי: שינוי המצב הקיים, חוץ מזה שזאת המטרה של החוק, מה עוד יש לך הערה על זה?

ישי פולק: לא, לא, זה טופל.

ישי פולק: קיבלתי את ההערה.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: אז תראו.

מירב בן ארי: אני רוצה שנייה להיכנס לסיכום.

מירב בן ארי: ראשית, יש לי פה כמה הערות שנשמעו.

מירב בן ארי: אני חושבת שהדבר הכי מהותי בעיניי שהמשרד צריך לשבת עם הצוות שלי, של הייעוץ המשפטי של הוועדה, הוא לגבי אותה לקונה לגבי מחזיקי איירסופט כיום שיש להם בבית - איך אני לא הופכת אותם לעבריינים, שזו המהות של האירוע פה.

מירב בן ארי: יש כאן הרבה מחזיקים, הרבה משחקים, והם לא צריכים לשאת בעוול.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשנות מצב קיים וזה בסדר גמור, וזו המטרה של החוק, ויש לו חשיבות גדולה ואמרתי את זה - אבל אני לא רוצה שבאמצעות החוק אני אהפוך אוכלוסייה נורמטיבית לעבריינים.

מירב בן ארי: לכן אני רוצה איזושהי התייחסות לצוות המשפטי של הוועדה.

מירב בן ארי: כמו כן, אותן הערות קטנות שכתבנו לכם.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים ביום שלישי בשבוע הבא להתכנס כאן לדיון, גם בשעה תשע וחצי, פשוט בעוד שבוע.

מירב בן ארי: אנחנו פשוט מסיימים ביום שני מאוד מאוחר את המליאה.

עמנואל לאיליאב: גברתי, אפשר בעשר?

עמנואל לאיליאב: יש ממש פקקים מטורפים.

עמנואל לאיליאב: אני בא מאופקים.

מירב בן ארי: אבל חבר'ה, אני הייתי אמורה להתחיל בתשע.

מירב בן ארי: תקשיב, אם קשה לכם אתם יכולים גם לעלות בזום.

גיא יצחקי: אני לצורך העניין מגיע מאילת גברתי, לטובת הדיונים.

מירב בן ארי: גיא, אתה יכול גם לעלות בזום.

מירב בן ארי: אתה לא צריך להגיע מאילת.

מירב בן ארי: אנחנו ניתן לך לדבר גם משם.

גיא יצחקי: לא, אני יודע, אני בטוח, אבל באמת חשוב לי להגיע.

גיא יצחקי: לכן אם אפשר להתגמש בשעה.

מירב בן ארי: אוקי, אז אנחנו נתחיל בעשר.

מירב בן ארי: אני מבקשת שנגיע להסכמות לעניין הדברים שציינתי כאן אל מול הצוות המשפטי של הוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם וקודם כל להגיד תודה למשרדי הממשלה, למשטרת ישראל וכמובן לארגונים והמועדונים, ללשכת המסחר שגם מלווה אתכם.

מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהנושא חשוב לו.

ולדימיר בליאק: גברתי, רק דבר אחד, בבקשה להתייחס לסעיף 16(ב).

מירב בן ארי: רגע, אתה תדבר עכשיו עם עידו, כי אנחנו חייבים לסיים.

עידו בן יצחק: רק שהעונשים חמורים מדי.

עידו בן יצחק: זה מה שהוא טוען.

מירב בן ארי: אה, אבל דיברנו על העניין.

מירב בן ארי: אוקי, בסדר.

מירב בן ארי: אם יש לך עוד משהו, אתה גם יכול לשלוח לנו מייל, בסדר?

מירב בן ארי: תכתוב לנו היום.

מירב בן ארי: הצוות שלי כאן.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.