ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 204, 2022-03-06 12:30

מיכאל ביטון: שלום.

מיכאל ביטון: אנחנו ממשיכים בדיוני ועדת הכלכלה לשבוע זה.

מיכאל ביטון: הדיון הפעם הוא ביוזמת חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בהשתתפות יאיר אבידן, המפקח על הבנקים ועוד אנשי מקצוע ממשרדי הממשלה.

מיכאל ביטון: הטענה היסודית הייתה שהבנקאות בחברה הערבית היא לא משוכללת בפרמטרים שונים, וגם הוצג בפנינו מחקר של הממ"מ.

מיכאל ביטון: אני מבקש שנעם בוטוש יציג את שלוש–ארבע הנקודות המרכזיות שנובעות מן המחקר.

מיכאל ביטון: אחריו המפקח על הבנקים יציג באופן סדור את הדברים, ואחרי כן תהיה התייחסות של חברי כנסת ואנשי מקצוע.

מיכאל ביטון: המפקח על הבנקים מחלים מקורונה והקול שלו עדיין לא חזק אז נא לא לעשות בעיות.

מיכאל ביטון: נציג הממ"מ, תציג לנו בבקשה בחמש דקות את מה שהעלה המחקר שלכם, ואז המפקח על הבנקים יציג באופן סדור.

נעם בוטוש: בוקר טוב.

נעם בוטוש: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

נעם בוטוש: בחנו כל מיני נתונים על מערכת הבנקאות בישובים הערביים.

נעם בוטוש: נתחיל ממספר הסניפים – ראינו שבסוף שנת 2020 היו 106 סניפים בישובים ערביים, סדר גודל של כ-10%, נמוך מעט מחלקם באוכלוסייה הבוגרת שהוא כ-14%–15% מעל גיל 15.

נעם בוטוש: עם זאת, נציין שבשנים 2012 חל גידול במספר הסניפים בישובים ערביים, של 8.2%, בהשוואה לירידה של 12.4% במספר הסניפים בכלל הארץ.

נעם בוטוש: נתון נוסף נוגע למאפייני הסניפים – בחנו את מספר התושבים לסניף, שטח ממוצע לסניף, מספר משרות לסניף.

נעם בוטוש: בכל המדדים רואים שהשטח ומספר המשרות הממוצעים לסניף בישובים ערביים קטן מן הממוצע הארצי.

נעם בוטוש: לגבי אשראי בנקאי – הפיקוח על הבנקים מפרסם נתונים על אשראי לפי ישובים ועשינו איזשהו אומדן לסכום האשראי הבנקאי הממוצע לתושב.

נעם בוטוש: רואים שבישובים הערביים האשראי הבנקאי הממוצע הוא כ-60,000 ש"ח, כמובן לתושב מעל גיל 20, תושב מבוגר, לעומת ממוצע ארצי של כ-185,000 ש"ח.

נעם בוטוש: כלומר יש פה יחס של 32%.

נעם בוטוש: בחנו את זה גם לפי מחוזות, עוד דרך לבחון.

נעם בוטוש: ראינו שמחוז הצפון, שהוא מחוז שרוב תושביו הם מהחברה הערבית, משקל האשראי שלו בסך האשראי הוא 6.9% וגם האשראי הממוצע לתושב שם היה נמוך, הוא 42% ביחס לממוצע הארצי.

נעם בוטוש: נתונים נוספים מתוך הסקר של הלמ"ס על בעלות על נכסים פיננסיים – רואים ששיעור משקי הבית היהודיים שיש להם חשבון בנק הוא כ-99% לעומת 87% במשקי בית ערביים.

נעם בוטוש: כשמסתכלים לפי חמישוני הכנסה רואים שככל שהחמישון נמוך יותר הפער גדול יותר בשיעור משקי הבית שיש להם חשבון.

נעם בוטוש: נתון נוסף הוא על מספר משקי הבית שנמצאו באוברדרפט – מן הסקר רואים ששיעור משקי הבית שהיו בין 10–12 חודשים במהלך השנה האחרונה במצב של אוברדרפט הוא 33% מקרב משקי הבית הערביים לעומת 21% מקרב משקי הבית היהודיים.

נעם בוטוש: נתון אחרון בקשר לכרטיסי אשראי – 11% ממשקי הבית היהודיים דיווחו כי אין ברשותם כרטיס אשראי, בהשוואה ל-51% ממשקי הבית הערביים.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, נעם.

מיכאל ביטון: המפקח על הבנקים, בבקשה.

יאיר אבידן: צוהריים טובים.

יאיר אבידן: קודם כול, תודה על הזכות להיות כאן.

יאיר אבידן: אני חושב שהדיון הזה חשוב מאוד.

יאיר אבידן: אני חושב שהחברה הערבית היא חברה משמעותית מאוד במסגרת המרקם הכולל שלנו ולכן גם בעולם הבנקאות, שהוא חלק מעולם הכלכלה ומן העולם החברתי, חשוב מאוד להציג את זה.

יאיר אבידן: אני בהחלט שמח על ההזדמנות.

יאיר אבידן: שלחנו לכם את המצגת ביום חמישי.

יאיר אבידן: אציג את עיקרי הדברים, ואוסיף גם דברים שלא כתובים במצגת, ואחר כך אשמח מאוד להמשיך לדון בשאלות ותהיות ולהראות את פנינו בצפייה לפני העתיד.

יאיר אבידן: אומר משפט אחד על המאפיינים החברתיים, בין אם הם שפה, בין אם הם אוריינות פיננסית ודיגיטציה ובין אם היבטים דתיים.

יאיר אבידן: אגיד מילה אחת על כל דבר.

יאיר אבידן: נושא השפה – מבדיקות רבות שעשינו, אנחנו לא בטוחים עד הסוף באיזו שפה החברה הערבית רוצה לעשות בנקאות.

יאיר אבידן: אנחנו רואים שבעולם הבנקאות האוטומטית, של אותם מכשירים אוטומטיים, שיש בהם הנגשה בשפה הערבית, יש שם פעילות גבוהה יותר, אבל מצד שני יש שונות בפעילויות אחרות, בין אם זה אפליקציות, בין אם זה האינטרנט.

יאיר אבידן: בהחלט באינטרנט יש קצת יותר, נגזרת של יותר אנשים בחברה הערבית ששולטים בשפה העברית.

יאיר אבידן: באפליקציות קצת פחות, בעיקר כי גם הצד השני צריך לשלוט בשפה העברית והן פחות תומכות בשפה הערבית.

יאיר אבידן: דיברנו עם מספר גורמים לאורך השנים.

יאיר אבידן: אגיד בגילוי נאות שבעבר הייתי במשך כשלוש שנים יושב-ראש בנק מרכנתיל, שהוא בנק שמתמחה בין השאר גם באוכלוסייה הערבית, ויש לי גם משם הכרות עם הבנקאות בחברה הערבית.

יאיר אבידן: החלק השני הוא נושא האוריינות – בהחלט קיימים אתגרים ופערים גם באוריינות הפיננסית, גם באוריינות הדיגיטלית.

יאיר אבידן: זה מתחבר בין היתר במידה מסוימת לעולם של גילאות, פערים גדולים בין הדור הצעיר לדור המבוגר יותר, שבין היתר גם מסביר את הדברים האלה.

יאיר אבידן: ונושא של היבטים דתיים – אני מכוון בעיקר לעולם היותר מוסלמי דתי, שיש לו איזה קושי או אתגר עם בנקאות, עם העולם שמוגדר כריבית.

יאיר אבידן: כל עוד אין בנקאות לפי חוקי השריעה בהחלט לחלקם, על פי בחירה, יש קושי עם הבנקאות.

יאיר אבידן: יש מחקר שבודק איזה אחוז מן האוכלוסייה הוא של מוסלמים דתיים.

יאיר אבידן: זה בכל אופן מסביר חלק מהיעדר הבנקאות.

יאיר אבידן: זה מעין הדרה עצמית, אבל אפשר גם להסתכל על זה אחרת:

יאיר אבידן: אם הייתה בנקאות לפי חוקי השריעה אז זה כן היה.

יאיר אבידן: זה חלק מן המאפיינים החברתיים.

יאיר אבידן: אין קונצנזוס לגבי השפה.

יאיר אבידן: לגבי מאפיינים פיננסיים – אני קורא לחלק מהם היבטים תרבותיים.

יאיר אבידן: יש בהחלט תרבות והעדפה בחברה הערבית – עוד פעם, אני לא פוגע בכלליות – לעבוד במזומן.

יאיר אבידן: גם הרבה מאוד בעלי חשבון בנק מעדיפים למשוך את המשכורת במזומן בתחילת החודש ולפעול במזומן.

יאיר אבידן: אנחנו רואים גם שיש שימוש מופחת באמצעים אחרים, באמצעים דיגיטליים, כרטיסי אשראי אחרים.

יאיר אבידן: בעידן המידע הפתוח העובדה שהערבי המייצג פועל רק במזומן, המשמעות היא שאין לגביו מידע על מאפייני הצריכה שלו, כך שגם קשה להכיר אותו וקשה לתת לו הצעות ערך.

יאיר אבידן: סוגיה שלישית היא סוגיית המקרקעין.

יאיר אבידן: אנחנו מכירים אותה מקרוב, בין אם מדובר בהיעדר רישום מסודר, בין אם מדובר במאפייני מגורים משפחתיים, בין אם מדובר על קושי בסחירות ומימוש הנכס.

יאיר אבידן: אדבר בהמשך על צוות הכלה פיננסית ועל המאמצים שעושים במקומות אחרים בעיקר כדי לאסדר את נושא המקרקעין ולאפשר עלייה או גידול בהיקף המשכנתאות שהחברה הערבית יכולה ליהנות מהן.

יאיר אבידן: הכותרת של השקף הבא היא עולם הנגישות.

יאיר אבידן: מר בוטוש דיבר על חלק מאותם דברים אז רק אציג.

יאיר אבידן: בהחלט אנחנו רואים מגמת עלייה בסינוף בחברה הערבית לאורך השנים, שזה החלק הירוק למטה, אם כי בשנים האחרונות רואים מידה מסוימת של צמצום או האטה בקצב הבקשות לסגירת סניפים.

יאיר אבידן: בתקופה מסוימת זה היה בשיעור גבוה יותר.

יאיר אבידן: לצד הסניפים הפיזיים יש גם פעילות של סניפים ניידים ופעילות של סניפים שעובדים באופן חלקי.

יאיר אבידן: אם מחברים אותם לאותה מסגרת של פעילות הסניפים בחברה הערבית אז ה-103 למטה הופך להיות 111, אבל גם ה-1,043 הופך להיות 1,091.

יאיר אבידן: ביחס הכולל זה דומה למדי למה שמר בוטוש אמר.

יאיר אבידן: אכן אנחנו רואים שפריסת הסניפים בחברה הערבית נמוכה מחלקם באוכלוסייה.

יאיר אבידן: הפריסה הזאת היא ללא סניפים מעורבים, אך ורק בישובים ערביים.

יאיר אבידן: חשוב לציין ולהזכיר שבין התקופות הנמדדות, מ-2005 ועד היום, הועמדו הרבה מאוד מכונות לשימוש עצמי באזורי הסניפים.

יאיר אבידן: יש הרבה מאוד כלים דיגיטליים וגם אמצעים חליפיים לפעילות הסניף.

יאיר אבידן: למעשה באמירה כוללת אפשר להגיד שאת מרבית פעילות הסניף ניתן לעשות באופן דיגיטלי.

יאיר אבידן: ברמה הכללית של האוכלוסייה הכללית במדינת ישראל 82% מפעילות משקי הבית היום מבוצעת באופן דיגיטלי.

יאיר אבידן: בסופו של דבר בשורה התחתונה, וזה כן מאתגר אותנו, בשנת 2022 יש חלופות רבות לביצוע פעולות בנקאיות.

יאיר אבידן: יש חלופה לסניף הפיזי, זה מה שאני רוצה לומר.

יאיר אבידן: ועדיין, כפי שאמרתי בפתיח, פריסת הסניפים בחברה הערבית נמוכה מחלקם באוכלוסייה, זאת העובדה, ואני לא מסתתר מאחוריה.

אחמד טיבי: נמוכה מאוד, הייתי אומר.

יאיר אבידן: כן.

יאיר אבידן: אם היא הייתה גדלה ב-50% אז היא הייתה בהתאם לחלקה.

יאיר אבידן: מלמטה זה 50%, מלמעלה זה שליש.

יאיר אבידן: אתה צודק לגמרי, חבר הכנסת.

יאיר אבידן: נדבר על ניהול חשבונות עובר ושב.

יאיר אבידן: גם פה באופן בולט, הגרף משמאל מראה את שיעור האוכלוסייה בעלת חשבון עובר ושב ביחס לאוכלוסייה הבוגרת.

יאיר אבידן: אנחנו רואים שאכן בחברה הערבית יש 73% מתעודות הזהות שאין להן חשבון.

יאיר אבידן: מצד שני, ל-87% ממשקי הבית יש חשבון.

יאיר אבידן: בדיוק מה שמר בוטוש אמר.

יאיר אבידן: כלומר 13% אינם בעלי חשבון.

אחמד טיבי: זה 73% מבעלי תעודת זהות.

אחמד טיבי: במשפחה הגרעינית יש חשבון בנק.

יאיר אבידן: נכון.

יאיר אבידן: חבר הכנסת טיבי, כשלא היית, בפתיח דיברנו גם על היבטים דתיים והזכרתי בעיקר מוסלמים דתיים שמאמינים בחוקי השריעה וחלק מהם בוחרים לא לנהל חשבונות בנק כל עוד אין בנקאות על פי ההלכה.

מיכאל ביטון: ההבדל בין 87% ל-73%, הם יכולים להיות למשל אנשים צעירים בשנות ה-20 לחייהם או בגיל שהם כבר זכאים לחשבון בנק, בגיל 16, 17, 18 ולא היה להם חשבון.

יאיר אבידן: זה בעיקר משקי בית של זוגות שיש להם חשבון אחד עם שתי תעודות זהות, בני זוג שיש להם חשבון אחד.

אחמד טיבי: מה השיעור בחברה היהודית לגבי ה-73%?

יאיר אבידן: הוא 96% מול 73%.

יאיר אבידן: לגבי ה-87% אין קנה מידה, בחברה היהודית הוא יותר מ-99%.

מיכאל ביטון: מה זה משמאל העמודה "מעורב"?

יאיר אבידן: זה ישובים מעורבים: יפו, עכו.

מיכאל ביטון: לערבים בעכו יש יותר חשבונות?

מיכאל ביטון: בעיר מעורבת אתם רואים ממוצע של בתי אב, 96%.

יאיר אבידן: אנחנו לא יודעים להפריד בעיר המעורבת.

מיכאל ביטון: לא להפריד אבל מבחינת העיר, כך מתנהגת עיר מעורבת.

יאיר אבידן: בדיוק.

יאיר אבידן: זה בדרך כלל ערים גדולות, אם כי לא כולן כמובן.

יאיר אבידן: רמלה ולוד הן לא גדולות מאוד אבל בוודאי הן גדולות יחסית לאיבלין או לטובה זנגריה.

יאיר אבידן: יש בפנים את תל אביב-יפו, את חיפה, את עכו, את רמלה.

יאיר אבידן: זה חלק מן הניתוח של מר בוטוש, שקצת אאתגר אותו בסוף, שכאשר הולכים על האשראי, חלק מאותו אשראי עסקי שבחלוקה הכוללת מופיע באותן ערים מעורבות.

נעם בוטוש: זה כתוב במסמך.

יאיר אבידן: אמרת את המספרים.

יאיר אבידן: הכול שאלה של התבוננות.

יאיר אבידן: יש כאן את ההיבט הזה.

יאיר אבידן: בסך הכול גם פה אנחנו רואים פערים בגילאות.

יאיר אבידן: ככל שהגילאים צעירים יותר יש יותר נטייה שיהיו להם חשבונות בנק.

יאיר אבידן: פעילות בערוצים ישירים – רואים כאן עלייה בין שנת 2019 לשנת 2020.

יאיר אבידן: בין היתר ללא ספק הקורונה תרמה לעלייה לאור היעדר נגישות.

יאיר אבידן: יש בחברה הערבית עלייה בפעילות בערוצים ישירים.

יאיר אבידן: כפי שנראה בשקף הבא, יש הבדל במאפייני הצריכה של שירותים ישירים בין החברה הערבית לחברה היהודית.

יאיר אבידן: אני חושב שזה משמעותי מאוד.

יאיר אבידן: נעבור לשקף הבא.

יאיר אבידן: תסתכלו משמאל לימין.

יאיר אבידן: אנחנו רואים בצד שמאל שהפעילות בסניף – הראיתי לכם בשקף הקודם ש-67% מן הפעילות נעשית בערוצים ישירים.

יאיר אבידן: אם הולכים לעמודה משמאל רואים ש-33% בשנת 2020 עושים פעילות בסניף.

יאיר אבידן: 33% ועוד 67% נותן לנו את 100% הפעילות של החברה הערבית.

יאיר אבידן: קודם כול, רואים שהפעילות בסניף ירדה מ-41% ל-33% בחברה הערבית, בין היתר כנראה זה גם מוסבר בקורונה אבל גם כנראה בהעדפות.

יאיר אבידן: מצד שני, הולכים לקבוצה השנייה של האפליקציה, רואים שהחברה הערבית העלתה את היקף הפעילות באפליקציה מ-12% ל-18%.

יאיר אבידן: הדבר הבא שאני רוצה להבליט הוא העמדות לשירות עצמי, ששם כמעט אין שינוי, שניהם ברמה של 43%–44%.

יאיר אבידן: אני רוצה לציין, הפעילות של החברה הערבית בהשוואה של ערוצים ישירים היא דומיננטית מאוד בעמדות לשירות עצמי.

יאיר אבידן: העמדות לשירות עצמי בעיקרן ממוקמות באזור הסניפים הפיזיים, או בסניפים הפיזיים שנסגרו ונשארו שם עדיין עמדות.

יאיר אבידן: הסברתי את זה בפתיח.

יאיר אבידן: ההסבר להיקף הפעילות הגבוה בעמדות לשירות עצמי היא בין היתר שיש שם הנגשה לשפה הערבית.

יאיר אבידן: רואים כאן שלוש תופעות: קיטון בפעילות הסניף, עלייה בפעילות האפליקציה ופעילות גבוהה יחסית בשירות עצמי, שהיא שונה מן הפעילות בשירות עצמי של החברה היהודית, שבה הפעילות באפליקציה ובאתרי האינטרנט היא גבוהה יותר.

יאיר אבידן: נעבור לכרטיסי אשראי.

מיכאל ביטון: עיקר הדיון הוא לתאר את הבעיות, אבל מה תוכנית העבודה שלכם?

מיכאל ביטון: מה אתם הולכים לעשות בכל אבחון של המערכת?

יאיר אבידן: אני לא חושב שזה בעיה.

יאיר אבידן: אנחנו מראים את המציאות כפי שהיא.

יאיר אבידן: את חלקה אנחנו יודעים להסביר.

מיכאל ביטון: אספר סיפור, איזו אתנחתא.

מיכאל ביטון: פעם היה מנכ"ל של ארגון בקנדה וישבו כמה אנשים לדיון.

מיכאל ביטון: היושב-ראש רצה לפטר את המנכ"ל.

מיכאל ביטון: הוא אמר: יש לנו הרבה בעיות בחברה.

מיכאל ביטון: אז המנכ"ל אמר: יש לנו הרבה אתגרים.

מיכאל ביטון: אז היושב-ראש אמר: לפעמים בעיה היא בעיה.

מיכאל ביטון: אז יש לנו בעיות.

מיכאל ביטון: אתגרים כן, אבל בעיות צריך לתקן.

יאיר אבידן: חבר הכנסת ביטון, אנחנו באנו עם המידע הכי טוב שיכולנו להציג ביושרה מקצועית כתמיד.

מיכאל ביטון: אבל בעיקר תוכנית העבודה לעתיד, מה המאמצים המיוחדים שאתם תעשו לתיקון התמונה, שהיא כבר מובנת יחסית.

יאיר אבידן: ראשית, עוד שלושה–ארבעה שקפים ונעבור על הכול.

יאיר אבידן: שנית, לא כל הפתרונות מצויים אצלנו.

יאיר אבידן: חלק מהדברים הם שאלה של תרבות, חלק מן הדברים הם שאלה של שפה וחלק מן הדברים הם שאלה של בנקאות.

יאיר אבידן: צריך להסתכל בראייה הוליסטית ולראות מה תפקידו של כל אחד כדי שאכן נשפר את ההנגשה של שירותי הבנקאות לחברה הערבית, שהיא חשובה לנו מאוד, אין ספק בזה בכלל.

יאיר אבידן: בעולם כרטיסי האשראי – אנחנו רואים מצד שמאל של-63% מתעודות הזהות של החברה הערבית יש כרטיס אשראי.

יאיר אבידן: בצד ימין אנחנו רואים שבחברה הערבית היקף מסגרות האשראי נמוך יותר בסך הכול ממאפייני מסגרות האשראי של החברה היהודית.

יאיר אבידן: אפשר להסביר, בין היתר, זה גם העדפה של וריבוי השימוש במזומן, שמקטינה את הרצון של חלק מן האנשים בחברה הערבית להתעסק עם כרטיסי אשראי, זו ההעדפה.

יאיר אבידן: להגיד אם זה בעיה או לא בעיה, להגיד מי נכון שיטפל בזה שבחברה הערבית פחות יתעסקו במזומן – אלה שאלות אחרות.

יאיר אבידן: אנחנו מדברים על זה גם במקומות אחרים.

יאיר אבידן: ייתכן שבהחלט בחלק ממשקי הבית שנסמכים על שכיר אחד או שיש להם חשבון בנק אחד, בהחלט ייתכן שיש להם רק כרטיס אשראי אחד.

יאיר אבידן: חלק מן המסגרות היותר נמוכות אנחנו מבינים שנגזרות גם מרמות הכנסה נמוכות יותר המדווחות בחברה הערבית.

יאיר אבידן: נראה את זה היטב בעולם המשכנתאות.

יאיר אבידן: כלומר יש כאן מספר הסברים, אבל בסך הכול יש הנגשה.

יאיר אבידן: היא לא סופר-גבוהה אבל 63% מן הבגירים יש להם כרטיס אשראי.

יאיר אבידן: אנחנו עוברים לעובר ושב ואשראי צרכני – אני מדגיש שהמידע בשקף הזה הוא לא על חשבונות עובר ושב אלא על חשבונות עובר ושב שיש בהם מסגרת אשראי.

יאיר אבידן: אנחנו רואים ששיעור הלקוחות בחברה הערבית שיש להם מסגרת אשראי בתוך החשבון הוא 58%, בהשוואה ל-65% בחברה היהודית.

יאיר אבידן: מצד שני, כפי שמר בוטוש אמר, הוא אמר: אוברדרפט, אני אומר: ניצול מסגרת העו"ש.

יאיר אבידן: רואים שלקוחות בחברה הערבית שיש להם מסגרת אשראי מנצלים אותה יותר בהשוואה לחברה היהודית.

יאיר אבידן: בחברה היהודית אלה שיש להם מסגרות אשראי מנצלים את המסגרת, חלקה או כולה, 70% מבעלי מסגרות האשראי ואילו בחברה הערבית 86%.

יאיר אבידן: נמשיך הלאה ונסתכל על המשלים של זה, דהיינו אשראי צרכני.

יאיר אבידן: אנחנו רואים בצד ימין ששיעור האוכלוסייה בחברה הערבית שצורכת אשראי צרכני היה 58% בשנת 2019 והיה 56% בשנת 2020.

יאיר אבידן: אנחנו רואים ששיעור הלקוחות מן החברה הערבית שלוקחים אשראי צרכני הוא גבוה משיעור הלקוחות שלוקחים אשראי בחברה היהודית.

יאיר אבידן: גם פה אפשר לשאול אם זה בעיה או לא בעיה, אבל קודם כול זאת המציאות.

יאיר אבידן: אפשר גם אותה לנסות להסביר.

יאיר אבידן: מצד שני אנחנו רואים את גובה ההלוואה הצרכנית בחברה הערבית, שדומה מאוד לגובה של ההלוואה הצרכנית בחברה היהודית, וקצת נמוכה יותר מן העולם המעורב.

יאיר אבידן: הנגשת החברה הערבית לאשראי צרכני נגזרת בין היתר כחלופה מסוימת להלוואת משכנתה.

יאיר אבידן: תיכף נראה שבחברה הערבית הנושא הזה פחות מונגש אליה.

יאיר אבידן: השקף הבא מציג את מאפייני הסיכון של האשראי הצרכני בחברה הערבית בהשוואה לחברה האחרת.

יאיר אבידן: אנחנו רואים מצד שמאל ששיעור הלווים עם הלוואה צרכנית שהייתה בפיגור בשנת 2020 ו-2019 היה בגבולות של 11%–12%, 11.2%, 11.7%, בשיעור גבוה יותר באופן משמעותי, יחסית לחברה היהודית זה כמעט מכפלה, היקף שמסביר את מרכיב הסיכון.

יאיר אבידן: מנגד, בדרך כלל מרכיב סיכון גוזר שיעור ריבית.

יאיר אבידן: אנחנו רואים שהריבית בחברה הערבית בשנת 2020 מסתכמת באשראי הצרכני לכ-5.9%, שזה אמנם ירידה משנת 2019.

יאיר אבידן: רואים שבכל המגזרים ובכל החברות, גם ביהודי וגם במעורב הייתה ירידה.

יאיר אבידן: אבל עדיין רואים שהפער בין האשראי הצרכני בחברה היהודית ובין האשראי הצרכני בחברה הערבית נע בגבולות של 1.2% עד 1.3%.

יאיר אבידן: רובו ככולו מוסבר במאפייני הסיכון.

יאיר אבידן: נעבור לעוד מאפיין סיכוני שנקרא חשבונות מוגבלים.

יאיר אבידן: מצד ימין רואים את החשבונות המוגבלים, בין אם בהגבלה רגילה ובין אם בהגבלה חמורה, שזה למעשה מפעילות בנקאית.

יאיר אבידן: בחברה הערבית שיעור החשבונות המוגבלים הוא 0.4%, שזה פי ארבעה, בהשוואה ל-0.1% בחברה המעורבת ובחברה היהודית.

יאיר אבידן: מצד שמאל רואים חשבונות מוגבלים בהגבלה מיוחדת, כאשר עיקר ההגבלה נגזרת מהגבלות על ידי רשויות ממשלתיות או גופים כמו הוצאה לפועל.

יאיר אבידן: אנחנו רואים פה שזה במכפלה של בערך פי שניים, או קצת יותר, בין החברה היהודית לבין החברה הערבית.

יאיר אבידן: זה בהחלט עוד אינדיקציה למאפייני הסיכון.

יאיר אבידן: נעבור לעולם של הלוואות לדיור, הלוואות משכנתה במימוש נכס – אנחנו רואים בצד ימין שלמעשה 100% מן העסקאות הן 100% מן העסקאות שמקבלות גם משכנתה.

יאיר אבידן: בצד שמאל אנחנו רואים שבישובים בחברה הערבית יש הרבה פחות עסקאות בתחום הנדל"ן, יש גם מעט מאוד עסקאות יד שנייה.

יאיר אבידן: אנחנו רואים שבין 2018 ל-2020 הייתה עלייה בהיקף הנומינלי של מספר המשכנתאות, מ-769 משכנתאות לכ-1,090 משכנתאות, אגב שבאותה תקופה חלה ירידה בהיקף העסקאות.

יאיר אבידן: למעשה עלינו מ-17% משכנתאות שניתנו ב-2018, שזה היחס בין 769 ל-4,500 ויותר, וב-2020 אנחנו רואים שניתנו 1,090 משכנתאות על 3,280 עסקאות, כאשר למעשה כשליש מן העסקאות מומנו.

יאיר אבידן: כפי שאמרנו קודם, חלק מן המורכבות בעולם המשכנתאות הוא היעדר זכויות קניין מוסברות, קושי בהסדרי רישום וחלוקה, מה שאנחנו קוראים לו פרצלציה, ריבוי קרקעות ברישום משותף, היבטים של קושי במימוש, היבטים של סחר בקרקעות וכדומה.

יאיר אבידן: בשקף הבא נראה דברים שמאפיינים את ההלוואות לדיור.

מיכאל ביטון: הנתון של המשכנתאות הוא קשה, הוא דרמטי.

מיכאל ביטון: בשנתיים-שלוש במגזר היהודי עלינו ב-10,000, ל-71,000, ואילו במגזר הערבי נשארו ב-1,000.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אתה צריך להסתכל על כך שב-2020 היו 71,000 דירות, ובחברה הערבית 1,000 דירות.

יאיר אבידן: בחברה הערבית היו 3,300 עסקאות ואילו בחברה היהודית היו 74,000 עסקאות.

יאיר אבידן: אכן יש מעט.

יאיר אבידן: אלה הנתונים שבידינו.

יאיר אבידן: כשבודקים מס רכוש או מס רכישה רואים שיש הרבה פחות עסקאות יד שנייה בחברה הערבית, כי הרבה מהם עושים בנייה עצמית ופחות שוכרים, והרבה פעמים הדירה הראשונה נשארים איתה לאורך שנים ומרחיבים אותה.

יאיר אבידן: הלוואות לדיור – פה יש שני דברים מעניינים.

יאיר אבידן: מצד ימין אנחנו רואים שההכנסה נטו של משק הבית שלוקח משכנתה בחברה הערבית היא 16,000 שקלים, ואילו בחברה היהודית היא 28,000 שקלים.

יאיר אבידן: כלומר ההכנסה משמעותית נמוכה יותר.

יאיר אבידן: מצד שני, שיעור ההחזר הממוצע דומה מאוד.

יאיר אבידן: כלומר הגם שההכנסה שם הרבה יותר נמוכה שיעור ההחזר הממוצע, מה שנקרא Payment to income, הוא אותו דבר בין החברה היהודית לחברה האחרת.

יאיר אבידן: אז אנחנו עוברים לשקף הבא ומבינים את האירוע.

יאיר אבידן: בצד ימין רואים את גובה ההלוואה הממוצעת.

יאיר אבידן: רואים שגובה ההלוואה הממוצעת בחברה הערבית במשכנתה שניתנה הוא 566,000 שקלים, נמוך מן ההלוואות האחרות.

יאיר אבידן: כאשר מסתכלים בצד שמאל, שהוא שיעור המימון, רואים ששיעור המימון בחברה הערבית, מה שנקרא Lone to value, מגיע לגבולות של 39%.

יאיר אבידן: יכולת ההחזר היא המשתנה שמסביר את מגבלת המשכנתה, כלומר ההכנסה שקיימת היא שמגבילה את גובה המשכנתה ולא שווי הנכס.

יאיר אבידן: אם ההכנסה הייתה גבוהה יותר בהחלט ניתן היה לקבל Lone to value גבוה יותר וגם יותר מ-566,000 שקלים.

יאיר אבידן: בשקף הבא רואים עוד מרכיב אחד בהלוואות לדיור, כי כאן תמיד נשאלת השאלה למה המחיר גבוה יותר או נמוך יותר – אנחנו רואים בצד שמאל שלאורך שנים אכן שיעור הריבית של אשראי לדיור בחברה הערבית גבוה מן האחרים.

יאיר אבידן: הפער הצטמצם במעט והפער בירידה דומה לאורך השנים.

יאיר אבידן: מנגד, כדי להבין את מרכיב הסיכון, אנחנו רואים ששיעור הלווים שהיו בפיגור בתשלום ההלוואה לדיור בחברה הערבית גבוה פי חמישה עד פי שישה מן הלווים בחברה היהודית.

יאיר אבידן: זה מסביר את מרכיב הסיכון, את הקושי במימוש ופיגור, מסביר חלק מן העולמות למה הריבית על משכנתה בחברה הערבית גבוהה יותר.

יאיר אבידן: דיברנו על צעדים להמשך.

יאיר אבידן: אגיד איזשהו רקע.

יאיר אבידן: כפי שאמרתי, זה שהפיקוח על הבנקים מציג את עולם הבנקאות לא אומר שכל הדברים עומדים לפתחו.

יאיר אבידן: עדיין אנחנו לא בורחים מאחריות ולא נסיר את היד שלנו ואת הכתף שלנו מן הפעילות שנדרש לעשות, אני אומר את זה חד וחלק.

יאיר אבידן: אנחנו מדברים על הצוות הבין-משרדי להגברת ההכלה הפיננסית.

יאיר אבידן: הכלה פיננסית בבסיס שלה היא הנגשה של שירותים פיננסיים במחיר הוגן, כמובן שתואמים את הצרכים של האוכלוסייה.

יאיר אבידן: הוקם צוות בין-משרדי, שבראשו עומד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה והמשנה לנגיד בנק ישראל, וכולל אנשים ומשרדים חשובים מאוד, בין אם רשות שוק ההון, המשרד לשוויון חברתי, משרד האוצר, המועצה הלאומית לכלכלה ועוד.

יאיר אבידן: למעשה בתפקידם עד סוף חודש מרץ הם צריכים להגיש את ההמלצות שלהם לתוכנית לאומית להגברת ההכלה.

יאיר אבידן: בשקף הבא רואים את ממצאי הצוות הלא סופיים, שטרם באו לכדי המלצות סופיות.

יאיר אבידן: נושא אחד, שגם אני הייתי מעורב בו מאוד, הוא לנסות לייצר סיוע של המדינה על מנת להעצים את היכולת לתת משכנתאות לחברה הערבית.

יאיר אבידן: עלו סוגיות מגוונות.

יאיר אבידן: כרגע החשב הכללי מוביל את זה ביחד אתנו.

יאיר אבידן: בהחלט מאתגר למצוא מה הוא הכלי הנכון כדי לאפשר את זה, בין אם לגבי בעיית הרישום, בין אם לגבי בעיית חריגות ובין אם לגבי בעיות אחרות.

יאיר אבידן: יש שלושה פרמטרים מרכזיים בהכלה שצריך לגעת בהם: איך להעצים את השימוש באמצעי תשלום בחברה הערבית; איך לאפשר שימוש בבנקאות מרחוק בחברה הערבית; ולטפל בהלוואות לדיור.

יאיר אבידן: בין היתר הפעילויות יש תוכנית לחינוך פיננסי, שעליה אדבר קצת בעוד רגע; נושא של הסרת חסמים, שעוסק בעיקר בהנגשת השפה הערבית והנפקת כרטיסי דביט; להעביר תכנים בצורה ברורה; וגם העולם של הנגשת האשראי.

יאיר אבידן: השקף האחרון עוסק במשהו שהוא באחריות הישירה של הפיקוח על הבנקים, לצד זה שאנחנו לוקחים חלק בהרבה מאוד דברים אחרים, והוא פורום החינוך הפיננסי שאנחנו חייבים להעצים ולקדם.

יאיר אבידן: בשורה התחתונה אנחנו עושים פעילות בפורום, שבשנת 2022 תתמקד בחברה הערבית.

יאיר אבידן: עיקרה פעילות משותפת עם הרשויות המקומיות בחברה הערבית על מנת להעצים ולהבין את העולם הפיננסי ולצדו גם את העולם הדיגיטלי, כדי להביא לכל החברה הערבית, באמצעות הרשויות המקומיות ובאמצעותנו, שאנחנו נהיה אחראים לעולם התוכן, להעשיר את הידע שלהם בעולם הפיננסי כדי שיגביר את ההנגשה ואת הנגישות שלהם לשירותי בנקאות צופה פני העתיד.

יאיר אבידן: תודה.

מיכאל ביטון: תודה לך.

מיכאל ביטון: יש לי שתי שאלות קטנות.

מיכאל ביטון: היית יושב-ראש מרכנתיל וזה דווקא בנק שיודע להגיע לאוכלוסיות גם ערביות וגם חרדיות וגם בפריפריה ומוכיח שהוא יודע להיות כלכלי למרות שהוא פועל באוכלוסיות לא עשירות.

מיכאל ביטון: אז נשמע גם את דעתך בעניין הזה.

מיכאל ביטון: שמעתי בחצי אוזן שבנק מרכנתיל שייך לבנק דיסקונט והוא לא סוברני לפתוח סניפים מבלי לקבל אישור מן הבנק ששולט בו.

מיכאל ביטון: לדעתי זה בעיה גדולה מאוד.

מיכאל ביטון: מה אתה יכול להגיד לנו על הניסיון הספציפי שלך בעבר בבנק הזה?

יאיר אבידן: בנק מרכנתיל מזה שנים פועל בשלושה מגזרי פעילות: גם בחברה הערבית, גם בחברה החרדית וגם בחברה הכללית.

יאיר אבידן: הוא מונה כ-80 סניפים, מתוכם כ-40 בחברה הערבית, בעיקר במגזר הצפוני, פחות או יותר מוואדי ערה וצפונה, ויש לו סניף אחד בדרום, סניף רהט.

יאיר אבידן: הוא הבנק היחיד שם.

יאיר אבידן: יש אתגר בעולם הזה, שמתחיל מן העולם של "הכר את הלקוח", בין האשראי הצרכני ובין האשראי העסקי.

יאיר אבידן: אני אומר חד וחלק, גם למרכנתיל וקודם כול למערכת הבנקאית, בעולם של נגישות הבנקאות לעולם העסקי, עסק ערבי ועסק יהודי זה אותו עסק.

יאיר אבידן: ברגע שיש ספרים מסודרים, רואה חשבון, ניהול כספים ותוכנית עסקית, כולם ירוצו אחרי החברה הערבית בדיוק כפי שירוצו אחרי החברה היהודית, אין בכלל הבדל.

יאיר אבידן: כפי שאמרתי בהתחלה, ברור שהחברה הערבית מתפתחת מהר.

יאיר אבידן: יכול להיות שהחלק שלהם בתוצר המקומי עדיין נמוך יותר.

יאיר אבידן: אותו דבר לגבי קבלנים.

יאיר אבידן: גם אנשים מן החברה הערבית – ואני אומר את זה מידיעה – שעוסקים בפעילות במגזר הערבי בבנייה, בין אם בפרויקטים, בין אם בליווי פרויקטים ובין אם בבנייה למגורים, ככל שהם עומדים בסטנדרטים הבנקאיים אין בזה שום בעיה.

יאיר אבידן: די דומה באשראי הצרכני, ככל שהפעילות היא פעילות בנקאית מסורתית או מייצגת.

יאיר אבידן: ככל שיש לך תלוש משכורת, ככל שהכסף נכנס לבנק, אין בעיה.

יאיר אבידן: יש את המאפיינים החברתיים שציינו.

יאיר אבידן: עולם המשכנתאות הוא נפרד.

יאיר אבידן: אני לא הולך לדבר על בנק מרכנתיל בפני עצמו, אבל אותם אתגרים שבנק מרכנתיל - - -

מיכאל ביטון: הוא היה סוברני לפתוח סניפים או שהוא היה כפוף למדיניות בנק דיסקונט?

מיכאל ביטון: שמעתי על מקרה שרצו לפתוח סניף של מרכנתיל בפריפריה ובנק דיסקונט בלם את זה.

מיכאל ביטון: אתה גם המפקח על הבנקים, אז אם יש בנק קטן שיודע לעבוד עם האוכלוסיות האלה ורוצה לפרוץ ומישהו מונע את זה ממנו, זה כבר מחייב רגולציה.

מיכאל ביטון: הלא כך?

יאיר אבידן: כל קבוצה בנקאית באשר היא – מן הסתם לא אתייחס לקבוצת דיסקונט, גם בגלל שגדלתי בה שנים רבות, אבל הייתי גם בקבוצת הפועלים ובקבוצת לאומי – יש הרבה מאוד נושאים שעוסקים בשאלה איך מסתכלים באשכול חברות בכלל וגם בקבוצה בנקאית.

יאיר אבידן: לכל קבוצה בנקאית יש את המדיניות שלה, מדיניות אשראי, מדיניות השקעות ומדיניות סינוף.

יאיר אבידן: אני משוכנע שבמקום שקבוצה בנקאית רואה שיש לה יתרון והסניף השולי מסתדר עם המדיניות העסקית יאפשרו את הפתיחה.

יאיר אבידן: אבל יש הסתכלות כוללת ועובדה שבנק מרכנתיל הוא עם 40 סניפים.

יאיר אבידן: אותו דבר תוכל להגיד, בנק ערבי לאומי התמזג לבנק לאומי לפני מספר שנים והם מיזגו את הסניפים אל תוך קבוצת לאומי.

יאיר אבידן: יש איזו ראייה כוללת של קבוצה, יש ראייה כוללת כשאנחנו רואים את המגזר העסקי, רואים איך פונים אל כולם.

יאיר אבידן: יש לזה יתרונות, יש לזה חסרונות.

מיכאל ביטון: זה דוגמה יפה שבנק ידע להגיע לאוכלוסיות העניות ביותר ולפתוח סניפים.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים ללמוד מהקייס-סטאדי הזה.

מיכאל ביטון: אם הם ידעו אז למה אחרים לא ידעו?

מיכאל ביטון: הוא לא הכי עשיר ולא הכי גדול, והוא עדיין מצליח להתקיים ולהיות כלכלי.

מיכאל ביטון: אתה מבין את מה שאני אומר?

יאיר אבידן: אני מסכים לגמרי.

יאיר אבידן: הוא יצר יתרון יחסי בראשוניות.

יאיר אבידן: בזמנו היו בעיקר הוא ובנק ערבי לאומי.

יאיר אבידן: חשוב להגיד פה על השולחן, ולא בגלל שאני הודף את מה שאתה אומר.

יאיר אבידן: אני לא הודף את מה שאתה אומר.

יאיר אבידן: צריך להבין שהיום, בשונה משנות ה-90 או שנות ה-80, או שנות ה-70 שאז התחילו לבנות את הסינוף הפיזי, היום הסינוף הפיזי הוא לא הכרח כדי לפתח פעילות בנקאית.

יאיר אבידן: היום הנגשת הדיגיטציה והבנקאות דווקא באמצעים הדיגיטליים יש להם יתרון, גם לאפשר לאוכלוסייה רחבה יותר ליהנות משירותי בנקאות, ואפילו בפוטנציאל ליהנות משירותי בנקאות זולים יותר לאורך זמן ולא להיאחז באותם סניפים פיזיים.

יאיר אבידן: יחד עם זה, אגיד ביושרה, חלק מאנשי החברה הערבית – שגם הם משתנים, דיברנו על גילאות, והייתי בהרבה מאוד סניפים בחברה הערבית – אוהבים את הפלטפורמה הסניפית.

יאיר אבידן: זה חלק מעשיית השוק שלהם.

יאיר אבידן: הם באים ויוצא אליהם סגן מנהל הסניף, יוצאים הפקידים, באים בעלי עסקים, וזה "כיכר העיר" במידה מסוימת.

יאיר אבידן: נכון, אבל זה לא סיבה לפתוח סניפים.

יאיר אבידן: היום יש מענה.

יאיר אבידן: ההנגשה יכולה להיות בדרך אחרת.

יאיר אבידן: מכיוון שגם הבנקים בסופו היום חושבים גם על החברה ועל הכלכלה – אני דוחף חזק מאוד שיחשבו על החברה, והם מבינים את החשיבות של החברה, אבל גם יש את העולם של הכלכלה, ובהחלט רוצים לפרוס נתח שוק באותה חברה.

יאיר אבידן: חלק מן הדברים גם צריכים להשתנות, בהיבט של פחות פעילות במזומן, בהיבט של התאמת עולם הצריכה לעולם המחשבים.

יאיר אבידן: מצד שני, גם המערכת הבנקאית צריכה להתאים את עצמה לחברה.

יאיר אבידן: אי אפשר לשנות את החברה בגלל הבנקאות וקשה לשנות את הבנקאות בשביל החברה, אבל שניהם ילכו יד ביד.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

מיכאל ביטון: אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד המפקח על הבנקים, חבריי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: יזמתי את הדיון הזה וכבר ערכנו מספר דיונים והיום אנחנו ממשיכים לדון בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: גם מן המצגת של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שאני מודה להם על הדוח המקיף, וגם מן המצגת של כבוד המפקח על הבנקים, אולי הכותרת צריכה להיות לא "הבנקאות בחברה הערבית" אלא "היעדר בנקאות בחברה הערבית", זה יותר מתאים.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים מכל הנתונים שהחברה הערבית מקופחת לאין ערוך בכל הקשור לבנקאות.

אוסאמה סעדי: דיברת, אדוני המפקח, על המאפיינים.

אוסאמה סעדי: זה נכון, יש מאפיינים פיננסיים וחברתיים, אבל לתלות את מה שקורה בחברה הערבית מבחינת בנקאות במאפיינים האלה של היבטים דתיים, אתה בתור המפקח על הבנקים – ואני רואה שבהמלצות יש את הנושא הזה של בחינת הצורך והחסמים במתן שירותים תואמי כללי השריעה – היום ברשות הפלסטינית יש המון בנקים איסלמיים שפועלים לפי השריעה.

אוסאמה סעדי: היה צריך לדאוג לשכבה הזאת, שאני לא יודע מה ההיקף שלה, אבל בטח זה לא כל ה-30% שאין להם חשבונות בנק.

אוסאמה סעדי: אולי יש שיעור מסוים של אנשים שהם באמת דתיים ולא מתעסקים עם בנקים ועם ריבית.

אוסאמה סעדי: בהחלט זה חסם שצריך להסיר אותו וזה באחריות שלכם.

אוסאמה סעדי: להסתכל על הנתונים, אדוני היושב-ראש, על 27% שאין להם חשבונות בנק, על כך שלשליש מן החברה הערבית אין כרטיסי אשראי.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר, אדוני היושב-ראש, שהיה לנו דיון לפני שבוע בעניין המשכנתאות – 2% מסך כל שוק המשכנתאות הוא לחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: זה לעג לרש, זה פדיחה אחת גדולה.

אוסאמה סעדי: אני יודע שיש חסמים ובעיות ברישומי מקרקעין, אבל עד מתי אנחנו נמשיך להגיד?

אוסאמה סעדי: איך אפשר לנהל ולדבר על צמיחה כלכלית בחברה הערבית כאשר אין בנקאות?

אוסאמה סעדי: הזכרת את הסניף ברהט אבל מה עם עוד שבעה ישובים, שהם ערים כמעט, עם יותר מ-30,000–40,000 תושבים בכל ישוב?

אוסאמה סעדי: ואני לא מדבר על הישובים הלא מוכרים, 35 ישובים.

אוסאמה סעדי: אבל ישובים גדולים כמו חורה, ערערה, תל שבע, לקייה, שאין בהם אף סניף בנק אחד.

אוסאמה סעדי: אני כבר שנים מדבר על העניין הזה ושום דבר לא קורה.

אוסאמה סעדי: אפשר מסחרי או לא מסחרי, עסקי או לא עסקי, אבל אתם צריכים להגיד לבנקים האלה: לפחות סניף בנק אחד בישובים האלה.

אוסאמה סעדי: לא יעלה על הדעת שבמשך שנים אנחנו מעלים את הנושא הזה ובישובים האלה, שבעה ישובים גדולים מאוד, ועם הפזורה כל ישוב כולל 30,000–40,000 תושבים, אין אפילו סניף בנק אחד לרפואה.

אוסאמה סעדי: אז איך אפשר לדבר על צמיחה כלכלית?

אוסאמה סעדי: ובסוף כשמדברים על שוק אפור, על שוק שחור, ומדברים על פשיעה ועל אלימות – זה אחת הסיבות המרכזיות לפשיעה ולפריחה של שוק אפור והלוואות בשוק האפור ובשוק השחור ופרוטקשן וכל הדברים האלה, זה אחת הסיבות.

אוסאמה סעדי: אם איש עסקים שרוצה הלוואה לא מוצא אותה בבנק, ואין לו בנק בכלל, אז הוא הולך לשוק האפור.

אוסאמה סעדי: בשוק האפור הוא קצת צולע ואז קורה מה שקורה.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על ריבית – הריבית היא גבוהה.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על שיעור מוגבלים – פי ארבעה בחברה הערבית.

אוסאמה סעדי: אין פרמטר אחד מכל הפרמטרים שמנית, אדוני המפקח, שאין בו אפליה זועקת לשמיים בין החברה הערבית לחברה היהודית.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני באמת מודה לך שאתה מלווה את הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: ערכנו כבר כמה דיונים.

אוסאמה סעדי: סניפים – ב-2015 היו 112 סניפים, ב-2021 יש 103 סניפים, אז יש ירידה וסוגרים את הסניפים.

אוסאמה סעדי: הרי דיברנו ואתה אישית התערבת לגבי הסניף באיכסאל, שבסוף לא נסגר אבל צמצמו את מספר ימי הפעילות.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על תופעה נוספת, שחטיבה עסקית לאנשי עסקים, היום מעבירים, לא בישובים גדולים, בכל כמה ישובים יש חטיבה עסקית אחת.

אוסאמה סעדי: שפרעם, טמרה, כבול, איבלין – בטמרה יש 30,000 תושבים ואומרים להם ללכת לשפרעם.

אוסאמה סעדי: מה זה "תלכו לשפרעם"?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: אני עוד לא מדבר על משקי הבית הקטנים.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על אנשי עסקים.

אוסאמה סעדי: גם אותם מטרטרים, גם הם נתקלים בבעיות.

אוסאמה סעדי: אנחנו זועקים וזועקים וזועקים אבל אין פתרונות.

אוסאמה סעדי: גם מה שאמרנו בישיבה הקודמת על משכנתאות – יש רפורמה, אבל הרפורמה מדירה את החברה הערבית.

אוסאמה סעדי: לא שמעתי על שום דבר.

אוסאמה סעדי: עוד פעם חסמים וחסמים וחסמים.

אחמד טיבי: למרות שבממשלה הזאת יש ערבים בקואליציה, ואפילו יושב-ראש ועדת כלכלה הוא ממוצא ערבי.

מיכאל ביטון: אבל המגרב הוא מיוחד.

אחמד טיבי: אתה מיוחד.

אוסאמה סעדי: בעניין החשבונות המוגבלים, רציתי לשאול, כי אנחנו מקבלים המון פניות, בעניין ה-BDI.

אוסאמה סעדי: אומרים שגם מישהו שהיה מוגבל וסגר את החוב שלו, ממשיך להיות במשך שלוש שנים עם הגבלות ב-BDI.

אוסאמה סעדי: אומרים שבמשך שלוש שנים הוא לא יכול לפתוח חשבון בנק, לא יכול לקבל הלוואות למימון רכב, כל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: זה חסם רציני לאנשים שכבר יצאו מן המעגל, שילמו את החוב שלהם, רוצים לפתוח דף חדש ואז אומרים להם: BDI הולכים ובודקים.

אוסאמה סעדי: השאלה למה לא לצמצם את זה לשנה או שנה וחצי.

אוסאמה סעדי: למה שלוש שנים?

אוסאמה סעדי: זה פוגע מאוד וזה חסם רציני ליציאה של הקבוצה הזאת, שהיא קבוצה גדולה מאוד, מן הבעיות שלה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש, על שאתה ממשיך ללוות את הנושא הזה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אנחנו נמשיך ונעקוב.

מיכאל ביטון: המפקח על הבנקים, כאשר אני רואה את המצגת אני רואה באילו פעולות או תחומי פעולה הממשלה וגם אתם הולכים לעסוק בהם, אבל אני לא רואה יעדים כמותיים.

יאיר אבידן: כי עוד לא הגיעו עם ההמלצות.

מיכאל ביטון: נצטרך מתישהו להגיד: אם עכשיו המשכנתאות זה 2% או 3% או 4% – זה יהיה 10% ב-X זמן; וכך בכל דבר.

מיכאל ביטון: נצטרך יעדים כמותיים.

מיכאל ביטון: להציג לנו הצהרת כוונות או כיווני חשיבה זה דבר טוב, אבל הוא לא דבר שאנחנו יכולים לפקח עליו בעבודת הכנסת.

מיכאל ביטון: אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: ראשית, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אוסאמה סעדי על הדיון ועל המעקב שהוא עושה בנושא הבנקאות בחברה הערבית ולגבי הרגרסיה בשירותי הבנקאות בישובים הערביים.

אחמד טיבי: אזכיר בקצרה את מה שאוסאמה הזכיר בפרוטרוט.

אחמד טיבי: שיעור חשבונות מוגבלים גדול יותר בחברה הערבית; משכנתאות – שיעור קטן בהרבה בחברה הערבית בהשוואה לחברה היהודית; ירידה במספר הסניפים בישובים הערביים ב-2021, ואני לא יודע מה יהיה ב-2022, מה האסטרטגיה, מה המדיניות של הבנקים; ביטול ומיזוג חטיבות עסקיות במספר סניפים; ושליחת תושבים מישוב ערבי אחד לשני גם כשמדובר בישובים גדולים, אוסאמה הזכיר את טמרה ושפרעם כדוגמה; והנקודה הכואבת ביותר היא הנגב, שבעה ישובים שאין בהם אף סניף בנק.

אחמד טיבי: איך אפשר?

אחמד טיבי: למרות שהעלינו את זה כבר כמה פעמים.

מיכאל ביטון: זה חמור.

מיכאל ביטון: המפקח על הבנקים, הרי הבנקים צריכים אותך, צריכים אישור לסגור סניף, צריכים אישור למשהו.

מיכאל ביטון: זה מצב שאי אפשר לחיות אתו, שישוב עם יותר מ-10,000 תושבים, עם יותר מ-20,000 תושבים לא יהיה לו סניף בנק.

מיכאל ביטון: זה לא במדינת ישראל המתוקנת.

מיכאל ביטון: זה צו עשה.

מיכאל ביטון: זה לא פיקוח על מה אסור להם לעשות אלא זה צו עשה.

אוסאמה סעדי: כדי למשוך כסף אדם צריך לנסוע לשדרות.

מיכאל ביטון: חלק אוהבים לשים את החשבון בשדרות, חלק הולכים לבאר שבע, אבל זה לא קשור.

מיכאל ביטון: אין בישראל ישוב יהודי עם יותר מ-10,000 תושבים שאין לו סניף בנק, לדעתי.

רן מלמד: בישובים יהודיים עם יותר מ-10,000 תושבים יש שני סניפים לפחות.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: האם יש ישוב יהודי עם יותר מ-10,000 תושבים שאין בו סניף בנק במדינת ישראל?

אורי מקלב: יש.

אורי מקלב: יש גם ישובים עם 30,000 או 40,000 תושבים ללא סניף בנק באזורים חרדיים.

אחמד טיבי: איפה?

אורי מקלב: תיכף אראה לך את הרשימה.

מיכאל ביטון: זה כמו חוקים, אתה רוצה למזג את הדיון, למזג את החוקים.

אורי מקלב: אל תחשוב שאני בא להגיד שלא צריך.

מיכאל ביטון: אין לי בעיה, אבל קודם אחמד טיבי יסיים את דבריו ואז אתה תדבר.

אחמד טיבי: התרכזתי יותר בנושא היעדר סניף בשבעה ישובים ערביים בנגב, זו הכותרת של הנושא מבחינתי.

אחמד טיבי: זה סימפטום של מערכת הבנקאות ויחסה לחברה הערבית.

אחמד טיבי: לא כל דבר הוא רווחיות.

אחמד טיבי: יש חובה על הבנקים הרווחיים ביותר, גם בנק הפועלים, גם בנק לאומי, גם בנק דיסקונט, יש להם רווח של מיליארדי שקלים.

אחמד טיבי: אפשר במקביל לפתוח סניפים כדי לשרת אזרחים, בעיקר בישובים עם מספר תושבים גדול ומספיק.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהוועדה צריכה לחייב את הבנקים לפתוח סניף בישובים האלה.

אחמד טיבי: היעדר חובה בהקשר הזה נותן להם חופש פעילות מוחלט, שמשאיר כל כך הרבה תושבים ללא השירות הבנקאי הזה.

מיכאל ביטון: יבוא אליך בנק ויגיד: יש לי שם רק עשרה לקוחות.

מיכאל ביטון: לא נוכל לדרוש ממנו לפתוח סניף.

אחמד טיבי: איך יכולים להיות לקוחות אם אין סניף?

מיכאל ביטון: אבל אותו בנק בישוב ש-50%, 60% או 70% מהתושבים הם לקוחות שלו במקום אחר, צריך להכריח אותו.

מיכאל ביטון: אפילו תביאו הצעת חוק.

מיכאל ביטון: ישוב בגודל מסוים שיש 50% מהלקוחות - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת סעדי מנסח כבר כמה שבועות הצעת חוק כזאת.

אחמד טיבי: זה יגיע.

מיכאל ביטון: אולי למפקח על הבנקים יש סמכות או יכולת להתדיין איתם ולבנות מנגנון, שהיכן שיש בנק אחד שמייצג שיעור גבוה מן התושבים בישוב מסוים הוא חייב לפתוח שם סניף, הוא חייב לתת ללקוחותיו שירות.

מיכאל ביטון: הדבר הזה לא הגיוני.

מיכאל ביטון: לא נבקש מבנק שיש לו מיעוט לקוחות בישוב, אבל מן הבנק שנושא בנתח של אותו ישוב, שהוא לא מוכן להתאמץ להקים שם סניף, זה דבר שצריך להגיע אליו או בדיאלוג או בסמכויות הרגולטוריות הקיימות או בחוק, אלה שלוש האפשרויות.

מיכאל ביטון: עדיף בלי חוק.

מיכאל ביטון: עדיף שנבוא בעוד ארבעה–חמישה חודשים והמפקח יגיד: מתוך שבעת הישובים קמים שני סניפים, בתוך ארבע שנים בכל הישובים הללו יהיו סניפים.

מיכאל ביטון: אין היגיון.

מיכאל ביטון: נכון שהעולם זז להפחתת סניפים, אבל לא אפס, לא כלום, ללא כתובת, אין איפה להקיש על הדלת, וכאשר אין סניף אין גם כספומט של בנקים, וכאשר אין כספומט של בנקים אז יש עמלות של כספומט פרטי, כאשר העמלה של הבנק היא זולה ואילו העמלה של הכספומט הפרטי היא 6–10 שקלים, והם עובדים במזומן אז הם מושכים יותר כסף ומשלמים יותר עמלות.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, אחמד טיבי.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מזדהה עם הדיון הזה בגלל שיש מאפיינים משותפים.

אורי מקלב: המפקח על הבנקים, נושא סגירת סניפים הוא אקוטי מאוד לאוכלוסיות שונות, גם לאוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: קודם כול, אוכלוסיית המבוגרים והאזרחים הוותיקים – קשה להם בלי סניף.

אורי מקלב: אדם רגיל לבוא ולהתייצב בבנק, הוא שומר אצלו את הדברים האלה.

אורי מקלב: הוא נעזר בילדים בהרבה דברים אבל מי שמלווה קשישים, מי שמכיר קצת את האוכלוסייה הזאת יודע שעבור רבים מהם הבנק הוא הדבר האחרון שהקשיש מאבד בו שליטה.

אורי מקלב: עד הנשימה האחרונה הוא עדיין מנסה להתנהל לבד בבנק, הילדים לא תמיד יודעים והוא מרגיש בזה עצמאות.

אורי מקלב: את מפתח הכספת הוא מחזיק אצלו כל עוד הוא יכול, בשונה מדברים אחרים שבהם הוא נעזר, והוא לא מעוניין להיעזר לא בילדים ולא בנכדים.

אורי מקלב: אז כך שגם אם יש אוריינות או יש גישה לדברים אחרים אבל בבנקים הרבה יותר קשה להם.

אורי מקלב: יש גם שאלה של חסכונות – אדם רוצה להבין את הדוח שהוא מקבל.

אורי מקלב: הוא לא מעוניין להיעזר לא באנשים זרים, לא בשכנים, לא בידידים וגם לא בילדים.

אורי מקלב: לכן החלק הזה מאוד מאוד פוגעני כלפיהם.

אורי מקלב: יש אוכלוסיות שאין להן אוריינות פיננסית אבל יש גם אוכלוסיות שמדירות עצמן מן האוריינות הקלאסית והם צריכים התאמות, ושם יש גרירת רגליים לגבי ההתאמות.

אורי מקלב: יש למשל אוכלוסייה חרדית שיש לה אוריינות גבוהה אפילו אבל היא מדירה את עצמה.

אורי מקלב: ניקח דוגמה: היום להפקיד צ'ק, מה האלטרנטיבה שאתה נותן לאנשים?

אורי מקלב: דרך האייפון אתה יכול להפקיד צ'ק.

אורי מקלב: אבל מי שאין לו אייפון?

אורי מקלב: דרך מחשב בבית הוא לא יכול להפקיד צ'ק, כי הזיהוי דרך האייפון הוא יותר בטיחותי, מוגן יותר מאשר דרך המחשב בבית.

אורי מקלב: יש הרבה פעולות שהוא לא יכול לעשות.

אורי מקלב: דורשים ממנו בהרבה פעולות סמס, וכאשר אין לך סמס והאלטרנטיבה של סמס היא הודעה טלפונית לא מאפשרים את זה, אין רצון לתת.

אורי מקלב: הבנקים לא באים לקראת אוכלוסיות שיש להן את המאפיינים שלהן בדרישות הטכנולוגיות.

אורי מקלב: זה לא בשמיים ואני חושב גם שאין לזה עלויות גדולות, במקום סמס לפעול בטלפון או דברים כאלה, כשחברות מסחריות אחרות יודעות לעשות את זה.

אורי מקלב: גם הבנקים צריכים לדעת לעשות את זה.

אורי מקלב: אני לא רוצה להסיט את הדיון מן החברה הערבית.

אורי מקלב: אני רוצה להעצים את הבעיה בכך שאני אומר שזה כולל עוד אוכלוסיות.

אורי מקלב: סגירת סניפים היא מאוד מאוד פוגענית לאוכלוסיות רבות שלא יכולות לקבל שירותים, גם ישירים וגם כאשר אתה סוגר סניף עוד שירותים נלווים נסגרים.

אורי מקלב: אם בהתחלה יש עוד שירות-כול, לאט-לאט גם זה נעלם, מעבר לכספומט, לאל-תור ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: למשל אנשים שאין להם כרטיס אשראי לא יכולים בכלל להשתמש היום בכל הקיוסקים שנותנים מידע.

אורי מקלב: אתה חייב כרטיס אשראי כדי להיכנס אל תוך השירותים שהבנק נותן ואם אין לך כרטיס אשראי אין לך כרטיס זיהוי אחר.

אורי מקלב: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, ציינת בדבריך את כרטיסי הדביט והנלווה אליהם, כרטיסי הדיירקט.

אורי מקלב: ככל שחוק מזומנים נכנס יותר לתוקף כך הכרטיסים האלה כדאיים.

אורי מקלב: הכרטיסים האלה טובים גם לאוכלוסיות שעדיין לא משתמשות בזה.

אורי מקלב: מי שלא רוצה כרטיס אשראי, גם בגלל התנהגות אישית וגם אולי כי הוא מנוע, ובכלל בחברה שהייתה רגילה לעבוד במזומנים, המעבר לכרטיסי אשראי חייב להיות דרך כרטיסי דביט.

אורי מקלב: היום את חלק גדול מן השירותים אתה לא יכול לקבל בכרטיסי דביט.

אורי מקלב: אתה לא יכול לשלם הוראת קבע לחברת החשמל בכרטיס דביט, הם לא נותנים לך, מכיוון שזה נקרא כאילו אשראי.

אורי מקלב: אתה לא יכול להשתמש בהרבה מן הפעולות שאתה רוצה לעשות.

אורי מקלב: גופים לא נותנים לך לעשות הוראת קבע.

אורי מקלב: כרטיסי הדביט הם המבוא לחילוף המזומנים.

אורי מקלב: הדביט לא נותנים את כל השירותים.

אורי מקלב: דביט מוגבל בהרבה דברים.

אורי מקלב: כל הנושא של הוראות קבע, כל נושא אחר – יש חברות וגופים שונים שלא מוכנים לתת לך שירות עם הוראת קבע, בגלל שזה עולה להם כסף, 17 או 20 שקלים, אז הם מאפשרים רק בכרטיסי אשראי, ואילו בכרטיסי דביט אתה לא יכול לקבל את כל השירותים.

אורי מקלב: אני חושב שבחברה הערבית גם, מי שלא רוצה כרטיס אשראי אלא משהו ביניים, שהוא מתנהל עם מה שיש לו, חייבים לשנות את ההתנהלות של הבנקים או של החברות האלה, או שיאפשרו לעשות הוראת קבע שלא תהיה יקרה כל כך או שבכרטיסי דביט יתנו שירותים רבים יותר.

אורי מקלב: לדוגמה בכנסת בחניון הקימו עמדה להטענת רכב חשמלי.

אורי מקלב: אתה צריך בשביל זה להיות מנוי באיזו חברה.

אורי מקלב: החברה הזאת לא מוכנה שתהיה מנוי שלה אם אין לך כרטיס אשראי.

אורי מקלב: מישהו השיג כרטיס אשראי אבל גם את התשלום אתה לא יכול לעשות דרך כרטיס דביט.

אורי מקלב: זה כך היום בהרבה שירותים אם יש לך רק כרטיס דביט, אתה לא יכול לקבל את השירותים.

מיכאל ביטון: הדביט הוא טוב לאזרח כי הוא ניהול כלכלי אחראי.

מיכאל ביטון: למה לפגוע באדם כך שלא יוכל לשלם בדביט?

מיכאל ביטון: זה או רגולציה או חוק, שייאסר על חברה שגובה באשראי שלא לגבות בדביט.

מיכאל ביטון: מי שיודע ליהנות מכרטיס אשראי יהיה חייב לכבד גם כרטיס דביט.

מיכאל ביטון: זה מזומן.

מיכאל ביטון: הוא אפילו לא יכול לטעון שהוא לא רואה כסף, בדביט התשלום הוא על המקום.

אורי מקלב: אבל הרשאה לחיוב לא מוכנים לתת.

שי אבו: זה לא משהו שמוטען.

מיכאל ביטון: אתן את רשות הדיבור לכמה דוברים ואז המפקח על הבנקים ישיב.

מיכאל ביטון: נארדין ארמלי, איגוד היועצים לכלכלת המשפחה, בבקשה.

נארדין ארמלי: לא אחזור על הנקודות שעלו כאן בדיון.

נארדין ארמלי: גם הייתה לנו פגישה עם המפקח על הבנקים והעלינו כמה טענות.

נארדין ארמלי: כשמדברים על דיגיטציה ומעבר לבנקאות דיגיטלית צריך להתייחס לתשתיות האינטרנט בחברה הערבית, שהן ממש מאחור, ופריסת סיבים אופטיים שהחברה הערבית היא לא חלק ממנה.

נארדין ארמלי: זה נושא אחד.

נארדין ארמלי: נושא שני הוא האוכלוסייה המבוגרת שאין לה נגישות לשירותים דיגיטליים וזה נוגע לכלל האזרחים, לא רק לחברה הערבית.

נארדין ארמלי: כשמדברים על נגישות של שפה בנקאית, גם אם הפקיד בבנק דובר ערבית הוא עדיין משתמש בשפה בנקאית, כשהוא אומר "פריים פלוס משהו" ואומר כל מיני מושגים בנקאיים שהאדם הפשוט לא מבין אותם.

מיכאל ביטון: נארדין, את באותו איגוד של שי אבו?

מיכאל ביטון: אתם משתפים פעולה?

נארדין ארמלי: לגמרי.

שי אבו: איגוד של ארץ ישראל היפה: חרדים, חילונים, ערבים, כולם כאחד.

מיכאל ביטון: אני כבר מבסוט עליך.

מיכאל ביטון: בבקשה תמשיכי.

אחמד טיבי: אפרופו שיתוף והביטוי "ארץ ישראל היפה" – יש קונטרסט.

מיכאל ביטון: אל תתחיל עכשיו.

מיכאל ביטון: תן לנו לעבוד.

מיכאל ביטון: הארץ היפה שאנשיה יפים.

אחמד טיבי: את זה אפשר לומר.

נארדין ארמלי: הנגישות של השפה – כאשר מישהו מן החברה הערבית יושב מול פקיד בבנק לא בטוח שהוא מבין מה הוא אומר והוא גם חותם על טפסים רשמיים של הבנק שהם כולם בעברית ולא בטוח שהוא יודע מה שיעור הריבית ולא בטוח שנאמר לו הכול מראש.

מיכאל ביטון: גם בעברית אנשים חותמים ולא יודעים כלום.

מיכאל ביטון: אפילו אין זכוכית מגדלת שמגדילה את האותיות.

מיכאל ביטון: כשאדם לחוץ על אשראי הוא חותם על מגילת העצמאות בלי לדעת על מה הוא חותם.

נארדין ארמלי: אני חושבת שצריך לתרגם את כל המסמכים הרשמיים האלה לערבית, אבל דקה לפני שמגיעים לזה אפשר לפחות לשלוח סמס בערבית בסיום פעולה בנקאית חשובה מאוד, שמפרט מה קיבלת, על מה חתמת, מה הריבית שאתה הולך לשלם ולכמה זמן זה נפרס.

נארדין ארמלי: זה מידע בסיסי ויסודי שאפשר לשלוח בהודעה כתובה.

נארדין ארמלי: לבנקים יש מערכות חכמות והם יכולים לעשות את זה.

נארדין ארמלי: אדם מן החברה הערבית לא יודע להתמקח על הריבית שהוא מקבל מול הבנק.

נארדין ארמלי: חלק מן ההסבר של גובה הריבית הוא לא רק גורמי הסיכון אלא גם כי אנשים לא יודעים שהם יכולים להתמקח מול הפקיד על הריבית שנקבעת להם.

נארדין ארמלי: הנושא של משפחות רחבות וגדולות או חמולות – משפחות נרחבות וגדולות הן גם משפחות שתומכות ונרתמות לעזרת אדם מן המשפחה כשהוא מסתבך.

נארדין ארמלי: זה גם נקודה חיובית.

נארדין ארמלי: כשמדברים על בנק מרכנתיל או בנק לאומי ערבי, שהיה בנק ערבי ישראלי, בעמלות ובריביות שהם קיבלו מן החברה הערבית, וממשיכים לקבל, הם גבו יותר בהשוואה לשאר הבנקים, אז הם הרוויחו יפה.

נארדין ארמלי: להגיד שהבנק עושה מחווה ותרומה חברתית כאשר הוא פותח סניף בחברה הערבית, זה לא מדויק, כי הם גם מרוויחים יפה מאוד.

מיכאל ביטון: אנחנו שמחים שהם מרוויחים אבל הם היחידים שפתחו.

מיכאל ביטון: זו השאלה שלנו.

מיכאל ביטון: אם זה כל כך רווחי אז לאן נעלמו השאר?

מיכאל ביטון: איך הם לא הגיעו לחרדים ולערבים?

נארדין ארמלי: התייחסות נוספת, כשבנק פותח סניף בישוב שאין לו בו מספיק לקוחות, זה הזדמנות לגייס לקוחות, אז זה לאו דווקא רק לבנקים שיש להם כבר 50% מן הלקוחות.

מיכאל ביטון: נתחיל עם זה שנהנה מישוב ולא נותן לו שירות.

מיכאל ביטון: אחרי זה נדבר על תחרות, אבל קודם כול הבסיס.

מיכאל ביטון: אם יש לך 40%, 50% מן הלקוחות בישוב גדול ואתה לא פותח סניף – זה דבר שצריך לבדוק.

מיכאל ביטון: אני מבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לבדוק את הפריסה הארצית של ישובים עם 5,000 תושבים ויותר שאין בהם סניף בנק, הרכב הבנק השליט.

מיכאל ביטון: במפקח על הבנקים יגידו לך: סודיות מידע.

מיכאל ביטון: הם כבר לא יגידו לך את התשובה הזאת, זה היה פעם.

מיכאל ביטון: הם יעזבו את השם של הבנק אבל יראו לך בכל ישוב איזה בנק שולט בלקוחות, מה אחוז השליטה של בנק מרכזי מסוים בלקוחות למרות שלא פתח סניף.

מיכאל ביטון: הבנת את המחקר?

מיכאל ביטון: תביא לנו את זה בתוך חודשיים.

זיו נאור: אני חוששת שאין נתונים כאלה, להגיד בישובים שבהם אין סניף למי שייכים הלקוחות.

מיכאל ביטון: בואו נלך עקום: עשיתם לנו מחקר שקבע מה רמת הפעילות הבנקאית בישובים, זאת אומרת שבכל ישוב את יודעת למי יש חשבון ולמי אין.

מיכאל ביטון: עד כאן אני צודק.

מיכאל ביטון: אם את יודעת בכל ישוב למי יש חשבון ולמי אין אז את גם יודעת, גם אם זה סודי אצלך, איזה חשבון יש לו.

מיכאל ביטון: עד כאן אני צודק?

מיכאל ביטון: למה אני לא צודק?

זיו נאור: בשל בעיות טכניות.

מיכאל ביטון: אני חושב שאני צודק.

מיכאל ביטון: מכיוון שאת יודעת את שני אלה ואת לא רוצה להסגיר סודות עסקיים, פשוט המחקר יהיה על התפלגות הלקוחות בכל ישוב לפי סניפי בנק: בנק 1, בנק 2, בנק 3, בנק 4, בלי שם הבנק.

מיכאל ביטון: אנחנו נראה בישובים הללו האם יש בנק ששולט בנתח הלקוחות ולא סיפק שירות.

מיכאל ביטון: ואז נגיד לכם, לבנק 1 הזה, שיש לו 50% לקוחות בישוב של 20,000 תושבים, שיפתח שם סניף בנק.

מיכאל ביטון: זה כבר הפעולה שלכם.

מיכאל ביטון: אבל את המחקר השקוף, איך זה מתנהג בשטח, נרצה לקבל ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, עם הסוואת הנתונים העסקיים כדי שלא תדאגו בהיבט הזה.

אחמד מחאג'נה: כבוד היושב-ראש, יש לי הצעה הרבה יותר קלה ממה שעולה כאן.

מיכאל ביטון: אבל נארדין לא סיימה.

מיכאל ביטון: היא קיבלה יותר זמן מאחרים אשר יקבלו שתי דקות.

מיכאל ביטון: תן לה לסיים ואתה הבא בתור.

מיכאל ביטון: לכל אחד שתי דקות בלבד.

נארדין ארמלי: נקודה אחרונה, כבוד המפקח ציין שחלק מן ההסבר לריבית הגבוהה יותר לאנשים שלוקחים משכנתאות מן החברה הערבית הוא הסיכון, או גובה הריבית הוא הסבר להלוואות צרכניות שאנשים לא עומדים בהן.

נארדין ארמלי: כאשר קובעים את הריבית לא יודעים מה הסיכון של אותו אדם ספציפי אלא יודעים לאיזו חברה הוא שייך ושם נקבעת הריבית הגבוהה יותר.

נארדין ארמלי: אני חושבת שזה נקודה של אפליה.

נארדין ארמלי: ציינתי כבר שאנשים מן החברה הערבית לא יתמקחו על הריבית, אז מה שהבנק מציע הם מסכימים לו מיד.

נארדין ארמלי: תודה רבה.

מיכאל ביטון: זה לא מיוחד לחברה הערבית.

מיכאל ביטון: רמת הניוד של משכנתאות בין בנקים והיכולת להשוות את התנאים שאתה מקבל בבנק, והמעבר בין בנקים בישראל, הם אפסיים, היכולת לבדוק מה אתה מקבל היא אפסית.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו משתפרים – יש לנו את חוק הבנקאות הפתוחה, את רפורמת המשכנתאות שהמפקח עשה.

מיכאל ביטון: יש שיפורים ואנחנו ממשיכים.

מיכאל ביטון: כל הבאים בתור ידברו שתי דקות בלבד.

מיכאל ביטון: אחמד מחאג'נה, התאחדות יועצי המשכנתאות, בבקשה.

אחמד מחאג'נה: אעבור ממש פוטוגרפית על הנקודות אם אני מוגבל לשתי דקות, זה מעט מאוד זמן.

אחמד מחאג'נה: כל נקודה אני מכיר מניסיון של 40 שנים בבנקאות וגם מן החברה הערבית, אני מכיר את כל הסוגיות.

מיכאל ביטון: אז תקבל עוד שתי דקות, רק תתחיל כבר.

אחמד מחאג'נה: פחות מ-3% מכלל המשכנתאות – זה מסביר את האשראי הצרכני הגבוה יותר במגזר הערבי, כי פונים לאשראי צרכני במקום למשכנתאות.

אחמד מחאג'נה: בעיית המשכנתאות לדעתנו, במחקרי איכות שערכנו בבנק בזמנו, היא הבעיה הראשונה בהתפתחות הכלכלית בחברה הערבית.

אחמד מחאג'נה: זה לא רק בעיה בנקאית.

אחמד מחאג'נה: ההשלכות של הנושא הזה, כפי שאוסאמה סעדי אמר, שבראשן הבעיה החברתית מדרגה ראשונה שהיא הפשע והשוק האפור, זה בעיה רצינית מאוד.

אחמד מחאג'נה: אני מברך את המפקח על הבנקים על כך שמקימים את הצוות.

אחמד מחאג'נה: אשמח אם בצוות הזה יהיו מעורבים גם אנשי מקצוע ערביים שיתנו לכם את הצד השני של התמונה, ואשמח להיות הראשון ביניהם.

אחמד מחאג'נה: אתגרים ובעיות רק מדרבנים לעשייה והם לא תירוצים והסברים כשלעצמם.

אחמד מחאג'נה: אנחנו צריכים לקפוץ לעשייה.

אחמד מחאג'נה: עשיתי טבלה של סיבות ופתרונות: מיעוט בנקים למשכנתאות.

אחמד מחאג'נה: חבר הכנסת טיבי הזכיר שלא הכול כלכלה.

אחמד מחאג'נה: אני רוצה לחדש לחבר הכנסת טיבי, למרות שאבא שלו זיכרונו לברכה היה מנהל סניף, שהסניפים בחברה הערבית הרבה יותר רווחיים - - -

מיכאל ביטון: יצא לו בן רופא, זה לא כישלון.

מיכאל ביטון: .. לא ראיתי אותו עוסק ברפואה כבר 30 שנים אבל הוא יצא רופא.

אחמד מחאג'נה: הוא שימש דוגמה טובה בשבילי.

אחמד מחאג'נה: אני כמנהל סניף לשעבר עשיתי לא רק רופא אחד אלא שניים.

אחמד מחאג'נה: כנראה שכל הבנקאים עושים רופאים.

אחמד מחאג'נה: בנושא פתיחת סניפים יש לי הצעה פשוטה יותר.

אחמד מחאג'נה: לא צריך לערוך מחקרים כדי לעשות את זה.

אחמד מחאג'נה: יש לכם שבעה ישובים כאלה.

אחמד מחאג'נה: אתה אומר לבנקים: תתארגנו, מי פותח פה, מי פותח שם, מי פותח שם.

אחמד מחאג'נה: הם כבר ידעו איפה כדאי להם לפתוח יותר, הם יודעים איפה יש להם נתח לקוחות גדול יותר.

אחמד מחאג'נה: אפשר לעשות את זה אפילו תוך שבוע.

מיכאל ביטון: לפי מה שאתה אומר זה היה צריך לקרות מזמן.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לפקח על זה, אנחנו רוצים מחקר, אנחנו רוצים נתונים.

מיכאל ביטון: אחרי כן נדחף לכך שזה יקרה אבל וולונטרית זה לא קרה עד היום.

מיכאל ביטון: המציאות של ישוב עם 10,0000–20,000 תושבים שאין בו סניף בנק קיימת כבר עשרות שנים.

מיכאל ביטון: ההיגיון הבריא לא עובד.

מיכאל ביטון: צריך יותר מהיגיון בריא כדי שזה יקרה.

אחמד מחאג'נה: יש מספר רב של סיבות, לא רק מה שהוזכר כאן.

אחמד מחאג'נה: אגב, פתרונות לקרקעות הלא מוסדרות ולשכר הנמוך, השחור והאפור וכל הצבעים למיניהם – הבנקים יודעים טוב מאוד לפתור את הבעיות האלה וגם עדיין להרוויח היטב.

אחמד מחאג'נה: בסך הכול לתמחר את זה כפי שהציג מר יאיר אבידן בקשר לריביות ולחדלות פירעון.

אחמד מחאג'נה: חדלות פירעון – אנחנו מדברים על 0.0 משהו בכלל החברה.

מיכאל ביטון: אתה יורד לפרטים, אתה לא איתי.

מיכאל ביטון: מספיק לעת עתה.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אחמד מחאג'נה: עוד משפט אחד: יועצי המשכנתאות בחברה הערבית הם לא מקצועיים ברובם המכריע.

אחמד מחאג'נה: זה המקום לעשות רגולציה בתחום הזה.

מיכאל ביטון: כבר קראנו לממשלה לעגן את מעמד יועצי המשכנתאות ולעשות על זה פיקוח.

מיכאל ביטון: רובם הגונים אבל יכולים להיות גם נוכלים שמנצלים את האנשים.

אחמד מחאג'נה: אני מוכן להשאיר את מספר הטלפון שלי כאן

אחמד מחאג'נה: למי שירצה לדבר איתי.

אחמד מחאג'נה: אני מוכן לדבר בהרחבה על כל נושא.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: עו"ד אמיר בשאראת, ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות, בבקשה.

מיכאל ביטון: לכולם שתי דקות.

מיכאל ביטון: אני באיחור זמנים.

אמיר בשאראת: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמיר בשאראת: אנסה לקצר בדבריי.

אמיר בשאראת: אני רוצה לדבר בעיקר על העסקים בחברה הערבית ועל תחום הבנקאות עבור העסקים.

אמיר בשאראת: יש כאן פער גדול מאוד, שראינו אותו גם היום במחקר, בכך שאין מספיק בנקים ואין מחלקות עסקיות בתוך הבנקים בישובים הערביים.

אמיר בשאראת: יש גם הרבה עדויות לכך שבעלי עסקים נתקלים בכך שלא מאשרים להם את התוכניות העסקיות שהם מגישים לקבלת הלוואות או לקבלת מענקים ואחר כך גם פנייה למשרד הכלכלה.

אמיר בשאראת: לאדוני ידוע שהממשלה אישרה את החלטה מס' 550.

אמיר בשאראת: הולכים להיות תקציבים גם להקמה של אזורי תעשייה, אזורי תעסוקה ואזורי מסחר ועידוד היזמות והעסקים בחברה הערבית.

אמיר בשאראת: אם לא פותרים את הבעיה של גישה של בעלי עסקים ותעשיינים לבנקאות, להלוואות ולאישור תוכניות עסקיות שמגישים במחלקות עסקיות בבנקים, אנחנו ניתקל בכך שהרבה מן היזמות המקומית ברשויות המקומיות לא תוכל להתקדם, לא תוכל לקבל הקצאות קרקע, לא תוכל גם לזכות במכרזים ולהתקיים כעסקים.

אמיר בשאראת: העסקים הם המעסיק הגדול ביותר ביישובי החברה הערבית וחשוב מאוד שיהיה לזה מענה וביטוי גם במחקר וגם בפעולות של בנק ישראל.

אמיר בשאראת: כמה שיותר להוריד רגולציה, לאפשר את קבלת התוכניות העסקיות של העסקים, לפתוח מחלקות עסקיות בבנקים ביישובי החברה הערבית.

אמיר בשאראת: אני נמצא ברהט, בישוב של 70,000 תושבים.

אמיר בשאראת: יש פה שני בנקים ורק אחד מהם עם מחלקה עסקית.

אמיר בשאראת: זה אומר שאין תחרות.

אמיר בשאראת: זה אומר שכל בעלי העסקים – יש פה 1,000 בעלי עסקים – הם שבויים של בנק אחד.

אמיר בשאראת: אם לא נפתח את התחרות בתחום הזה ולא נייצר הרבה יותר הקשבה ומוכנות לסייע לעסקים בחברה הערבית לא תצמח כאן יזמות ולא יצמחו גם מקומות תעסוקה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: עמדת בזמנים.

מיכאל ביטון: רואה חשבון בשאר קאסם מלשכת רואי החשבון, בבקשה.

בשאר קאסם: שלום חברים, שלום ליושב-ראש.

בשאר קאסם: אני מזכיר לשכת רואי החשבון בישראל אז אני אציג את הדברים מנקודת הראות שלי, גם כמי שעסק בתחום הזה בעבר, גם כרואה חשבון וגם כמי שייצג לקוחות.

בשאר קאסם: יש לנו פה שני דברים.

בשאר קאסם: קודם כול, חסר לנו החינוך הפיננסי.

בשאר קאסם: העלאת המודעות בקרב האוכלוסייה בכלל, ובקרב האוכלוסייה הערבית במיוחד, למערכת היחסים עם הבנקים היא אבן היסוד כדי לעצור את התופעה שעליה דובר גם בישיבה הזאת, ואני מבין שהתקיימו עוד מספר ישיבות בעבר.

בשאר קאסם: להכניס חינוך פיננסי לתוכניות לימוד בעיקר בבתי הספר ובגיל הרך, מגיל אפס, זה חייב להתבצע כבר.

בשאר קאסם: זה דבר ראשון.

בשאר קאסם: זה אמור לפתור את הבעיה לפחות לדורות הבאים ולמנוע את הישנות התופעות שקיימות היום.

בשאר קאסם: לכל דבר יש לפחות שני צדדים של המתרס.

בשאר קאסם: בצד השני יש את הנגשת המידע – שפה, פריסה, פשטות.

בשאר קאסם: זה גם אמור לעזור לפתרון הבעיה.

בשאר קאסם: צלע שלישית שאפשר להישען עליה, שאפשר לדבר עליה היא נושא האמון.

בשאר קאסם: יש פה חוסר אמון בשני צדדים של המתרס, גם בצד של החברה וגם בצד של נותן האשראי.

בשאר קאסם: לדעתי צריך לייצר את האמון הזה בשלב מסוים כדי להבין שיש כאן אוכלוסייה שמרביתה שכירים ומה הם אפיקי האשראי שיכולים להשיג.

בשאר קאסם: כפי שנטען במחקרים רבים אותו לקוח שמגיע לערים מעורבות יכול להשיג דברים אחרים.

בשאר קאסם: זה מצריך עצירה וחשיבה איך אפשר להתגבר על הבעיה הזאת ואיך אפשר למנוע מצב כזה, שאותו לקוח בעיר מסוימת כמו תל אביב יקבל אשראי, ואילו בנצרת או בטייבה או בעראבה יקבל אשראי אחר.

בשאר קאסם: זה מצריך הבנה מעמיקה יותר.

בשאר קאסם: לדעתי יש היום אינטרס משותף של כלל העוסקים בכלכלה בישראל לחבר ולפתור את חסמי הפיתוח הכלכלי.

בשאר קאסם: שמעתי כאן גם על התוכנית הכלכלית, שמעתי על הבקיאות של בנק ישראל לגבי הנתונים ולגבי המחקרים שעליהם הוא נסמך.

בשאר קאסם: אני בטוח שיש פה תוכנית, אבל צריך להכניס את זה לתלם של ביצוע יותר אקטיבי.

בשאר קאסם: אני מציע ליושב-ראש ולוועדה שיהיה מעקב של הוועדה באופן שוטף, בכל רבעון, בכל תקופה, שיניב פירות, כי אנחנו בפיגור בעניין הזה.

מיכאל ביטון: אנחנו נעשה מעקב.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: שגיא בלשה, מנכ"ל עוגן, בבקשה.

שגיא בלשה: שלום.

שגיא בלשה: היושב-ראש מכיר את עוגן אבל למי שלא מכיר: עוגן הוא גוף אשראי חוץ-בנקאי חברתי ללא מטרת רווח, שפועל להנגיש אשראי וגם לתת ליווי פיננסי וקואצ'ינג למי שיש להם פחות נגישות לשירותים האלה על ידי המערכת הבנקאית או החוץ-בנקאית האחרת.

שגיא בלשה: וכמובן החברה הערבית היא אחת האוכלוסיות שאנחנו עובדים איתה ומעוניינים אפילו לעבוד איתה יותר.

שגיא בלשה: אי אפשר הכול לפתור, בדיון הזה מדובר רק על הבנקים, אבל ניתן גם לייצר פתרונות אשראי שלא דרך המערכת הבנקאית, בשיתוף פעולה ממשלתי או פילנתרופי.

שגיא בלשה: באנו עם הצעה למשרד לשוויון חברתי, לרשות לפיתוח כלכלי של החברה הערבית.

שגיא בלשה: יש שם עכשיו הרבה כסף.

שגיא בלשה: הם רוצים מאוד לעבוד איתנו על מספר שיתופי פעולה.

שגיא בלשה: לדוגמה, אשראי לשם חיבור בתים לחשמל, אשראי לשיקום משקי בית שהידרדרו להוצאה לפועל, לחדלות פירעון, אשראי לעסקים קטנים וזעירים או ליווי לדיור במספר ערים, בעיקר ערים מעורבות אבל לא רק, שיש שם בעיה.

שגיא בלשה: עדיין יש איזו אי-הבנה או עכבה בחשב הכללי במשרד האוצר בכל התחום של ערבויות מדינה לחברה הערבית.

שגיא בלשה: אני חושב שצריך לטפל בנושא הזה וצריך להבין שלחברה הערבית נדרשות תוכניות נפרדות, כפי שנדרשות ערבויות מדינה קצת אחרות מן הערבויות הכלליות, בעיקר לעסקים קטנים.

שגיא בלשה: אני מקווה שבהידברות – הערב למשל יש לי פגישה במשרד האוצר – נוכל להגיע לפרויקטים ייעודיים.

מיכאל ביטון: למה אתה מדבר על ערבויות והלוואות לעסקים?

מיכאל ביטון: אפשר לתת להם מענקים.

מיכאל ביטון: חברות ענק בישראל מקבלות מענקים ופטורים ממס, מפעלים בישראל מקבלים מענקי הקמה והרחבה.

מיכאל ביטון: למה עסק קטן לא יכול לקבל מענק מן המדינה?

שגיא בלשה: מענק תמיד טוב יותר מהלוואה אבל זה לא תמיד הפתרון.

מיכאל ביטון: יקבל גם וגם.

מיכאל ביטון: למה לעסק הקטן אין שום מענק?

מיכאל ביטון: דנו פה, מצאנו כמה מענקים, נתנו בירוחם לעסקים קטנים, עם המדינה, עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, רק שזה היה כמה מאות אלפי שקלים.

מיכאל ביטון: אפשר לעשות ב-100–200 מיליון שקל הקמה והכפלה של עסקים קיימים ואז לתת להם גם אשראי, שהם לא לוקחים אותו.

מיכאל ביטון: יש יותר אשראי לעסקים שלא מנוצל בכלל.

מיכאל ביטון: המדינה מעניקה הלוואות שאף אחד לא לוקח.

שגיא בלשה: הניצול בחברה הערבית הוא נמוך יותר.

מיכאל ביטון: לא רק בחברה הערבית אלא גם בעת הקורונה, הניצול של הלוואות לא היה מקסימלי.

מיכאל ביטון: העמדנו הלוואות בערבויות מדינה ולא היה ניצול מקסימלי, וגם מי שניצל זה לא תמיד העסק הקטן ביותר.

מיכאל ביטון: לא לקנות את העיקרון שהעזרה לעסקים היא רק בהלוואות.

מיכאל ביטון: יש עסקים בינוניים וגדולים ובין-לאומיים שקיבלו כסף בעין ממש, כולל מרכז השקעות, כולל מענקים לחברות הייטק.

מיכאל ביטון: מצאנו חברה שאנחנו עוד מחפשים אותה שקיבלה 320 מיליון דולר במשך שבע שנים כדי להביא עובדים לנגב וקראנו באינטרנט שיש להם 40 או 100 עובדים.

מיכאל ביטון: תחלק 320 מיליון דולר חלקי 100, תחלק להם טוטו ואל תעשה פרויקט בכלל.

מיכאל ביטון: אז ידעו לתת מענקים, תאמין לי.

שגיא בלשה: ברור שמענק תמיד טוב יותר מהלוואה, אבל אם תסתכל על מספר הבקשות להלוואה של עסקים קטנים בחברה הערבית שנדחים על ידי הבנקים למרות ערבות המדינה, על זה צריך לשים את האצבע ולבדוק למה.

מיכאל ביטון: זה לא בסדר.

מיכאל ביטון: זה נקודה חשובה מאוד שאתה מעלה.

מיכאל ביטון: כאשר עושים שינוי למען החברה הערבית לא נוכל להחיל עליהם את הכללים הרגילים, בגלל המיוחדות, ואם לא יהיו כלים מיוחדים ובקרה מיוחדת לא נגיע שם לשיפור.

מיכאל ביטון: זה אירוע נפרד, זה אירוע שלא התקדם כל כך בשנים האחרונות.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

שי אבו: כדי לתת מענה לגבי סניפים שלא קיימים אפשר אולי לעשות אוטובוסים ניידים שייתנו מענה לזה, שיגיעו למקומות.

שי אבו: פעם "והדרת פני זקן" היה חשוב.

שי אבו: אולי צריך להקדים את זה ולייצר את זה.

שי אבו: זה קורה בכל מיני עיריות בתחומים נוספים, לא רק בעולם הבנקאות.

שי אבו: בגמרא למדנו שכסף זה דמים.

שי אבו: אנחנו מבינים שעניין הדמים בא לידי ביטוי לפעמים בחברה הערבית.

שי אבו: מה משותף לנותן אשראי ולסוחר סמים?

שי אבו: ששניהם מוכרים חומר ממכר לאנשים.

שי אבו: לדעתי קורה הרבה פעמים שיש עובדי מדינה ואנשים שמרוויחים טוב, שיש להם מגוון הלוואות שהם יכולים לקבל אבל בטווח קצר מאוד.

שי אבו: לכן אני חושב שהמדינה, וגם החשב הכללי וכולי, צריכים לחשוב ביתר גמישות מחשבתית על החברה הערבית ולתת הלוואות עם פריסה ארוכה יותר, שיהיה להם קל יותר, כי הם לוקחים כמעט כל הלוואה שהם יכולים לקחת ואם הם לא עומדים בה הם מגיעים למקומות לא טובים.

שי אבו: שיהיו פחות דמים, בקיצור.

מיכאל ביטון: תודה רבה, שי, וגם תודה על הקיצור.

מיכאל ביטון: עמג'ד עבאס מלשכת סוכני הביטוח, בבקשה.

עמג'ד עבאס: שלום.

עמג'ד עבאס: אדוני היושב-ראש, אני רואה שתופעה זו היא לא אך ורק בתחום הבנקאות בחברה הערבית אלא גם בחברות הביטוח, שהן גוף פיננסי לכל דבר.

עמג'ד עבאס: הם מקשים על שחקני החברה, חוסמים וסוגרים סוכנים שנותרו ללא פרנסה בטענה ששכיחות החובה גבוהה בחברה הערבית.

עמג'ד עבאס: אני לא יודע אם יודעים את הרקע לזה.

עמג'ד עבאס: לא מעט סוכנים בכל שנה נסגרים בחברות הביטוח, שהן גוף פיננסי לכל דבר, בטענה שיש שכיחות חובה גבוהה בחברה הערבית.

עמג'ד עבאס: זה נובע מכמה סיבות: המצב הסוציו-אקונומי של החברה, התשתיות, גילאי רכבים, מרחקי עבודה.

עמג'ד עבאס: זה לא קשור אך ורק לסוכנים עצמם.

עמג'ד עבאס: בכל זאת הם חוסמים ונותר סקטור שלם של סוכנים בחברה הערבית ללא מענה, ללא פרנסה.

עמג'ד עבאס: הוגשה הצעת חוק בנושא זה.

עמג'ד עבאס: אנחנו נודה מאוד לוועדה אם תתמוך בהצעת החוק הזאת.

עמג'ד עבאס: לדעתי כדאי לקיים על זה דיון.

עמג'ד עבאס: אדוני היושב-ראש, תודה לכם.

מיכאל ביטון: עמג'ד, אנחנו פותחים פתח ואז נפתח לנו עולם.

מיכאל ביטון: בסדר, נגיע גם לסוכנויות הביטוח ולעניינים הללו.

מיכאל ביטון: אנחנו לא מאבדים פוקוס בדיון הזה וממוקדים בעולם הבנקאות.

מיכאל ביטון: עוד שלושה דוברים בלבד בקצרה, המפקח על הבנקים יתייחס ונסיים את הדיון.

מיכאל ביטון: שימי אדזיאשוילי מהתאחדות יועצי המשכנתאות לדיור, בבקשה.

שימי אדזיאשוילי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, על הדיון הזה.

שימי אדזיאשוילי: אדבר בקצרה על נושא הקרקעות והשעבודים בכפרים הערביים, שזה אחד המניעים הגדולים לאי מתן משכנתאות.

שימי אדזיאשוילי: בכפרים הערביים ברובם אלה יותר קרקעות שנקראות "קרקעות מושע", קרקעות של אותה חמולה.

שימי אדזיאשוילי: בדרך כלל הסבא או הדוד קנה את הקרקע לפני כמה עשרות שנים ועכשיו כל המשפחה בונה על אותה קרקע.

שימי אדזיאשוילי: במצב הזה בעצם אין פרצלציה, אין חלוקה, מה שייך לאח, מה שייך לדוד, מה שייך לבן, ובגלל זה יש קושי בשעבוד הנכס הזה, לא ניתן לשעבד אותו כי יש עליו כמה בעלים.

מיכאל ביטון: הבעיה מוכרת וידועה.

שימי אדזיאשוילי: יש לנו פתרון.

שימי אדזיאשוילי: מי שפונה, גם בכפרים, ליועצי המשכנתאות, ולצערנו אחוז נמוך מאוד פונה ליועצי משכנתאות לעומת המגזר הכללי, ששם 52% פונים ליועצי המשכנתאות, במגזר הערבי יש לנו אפשרות ופתרונות ללא פרצלציה, לעשות הסכמי שיתוף נקודתיים.

מיכאל ביטון: את פירוט הפתרון תעביר לאיש המקצוע של המפקח על הבנקים, אל תפרט את זה כאן.

מיכאל ביטון: אני מקווה שמישהו מאנשי המפקח על הבנקים יפגוש אתכם.

מיכאל ביטון: בכלל צריך שיהיה קשר אתכם כיועצי משכנתאות.

שימי אדזיאשוילי: עוד פעם: הסכמי שיתוף ניתן לעשות ואז אפשר לקחת משכנתאות.

שימי אדזיאשוילי: אנחנו עושים את זה היום גם בכפרים הערביים וגם בישובים מעורבים, שבהם בחלק מן השכונות הערביות אין פרצלציה.

שימי אדזיאשוילי: הנושא השני, יש כמה וכמה בנקים, בעיקר הקטנים: בנק ירושלים, בנק מרכנתיל, לפעמים גם קבוצת הבינלאומי, שיש להם פתרון של מתן משכנתאות ללא שיעבוד, עד חצי מיליון שקל משכנתאות לכפרים הערביים באזורים שבהם לא ניתן לשעבד את הקרקע.

שימי אדזיאשוילי: נותנים חצי מיליון שקל, עד 20 שנים פריסה.

שימי אדזיאשוילי: זה פתרון טוב, אבל לצערנו הוא קיים רק בבנקים הקטנים.

שימי אדזיאשוילי: זה פתרון מצוין.

קריאה: בדרך כלל לאמידים בלבד.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: רן מלמד, אתה הדובר האחרון, בבקשה.

רן מלמד: שלום, תודה.

רן מלמד: אני רוצה להתחיל בציטוט קצר ואעמוד במסגרת שתי הדקות.

רן מלמד: "ההחלטה להקים את הסניף התקבלה בעקבות מחקרים מעמיקים שביצע הבנק, שבהם נותחו הצרכים של קבוצה רחבה באוכלוסייה של לקוחות, צעירים ומבוגרים שאינם זקוקים לפתרונות בנקאיים מורכבים וכל רצונם לקבל שירותי בנקאות פשוטים, זמינים ונגישים, בנקאות שתהיה חלק משגרת חיי היום-יום שלהם ולא תצריך תכנון מראש" – את הדברים האלה אמר בשנת 2009, אחרי מאבק שאני ניהלתי עם קבוצת תושבים מרהט, ראש החטיבה הקמעונאית בבנק הפועלים בחנוכת סניף בנק הפועלים הראשון ברהט.

רן מלמד: עד אז, כפי שאתם יודעים, היה רק בנק מרכנתיל.

רן מלמד: עד אז בבנק מרכנתיל היו שמים סורגים על הכספומט כי פחדו שיפגעו בו.

רן מלמד: מרגע שבנק הפועלים נכנס לשם כבר אין סורגים על הבנק, יש כבר תחרות.

רן מלמד: אנחנו צריכים לדבר על שני דברים עקרוניים וחשובים.

רן מלמד: הראשון הוא בניית אמון.

רן מלמד: כל עוד אין אמון בין המערכת הבנקאית לבין הציבור הערבי לא יהיו פתרונות, והאמון הזה חייב לייצר בסופו של דבר שוויוניות.

רן מלמד: אמון, אדוני המפקח, לא בונים באינטרנט.

רן מלמד: אמון בונים פיזית, כשאנשים של הבנק נמצאים ביישובים, בין אם בסניף נייד ובין אם בסניף נייח.

רן מלמד: אני חושב שהדיון צריך לחזור לנושא של סניפים נייחים.

רן מלמד: יש הצעת חוק שהכנתי אז – לא היינו צריכים להשתמש בה כי הוקם הסניף ברהט עם עוד 15 סניפים של בנק הפועלים – אבל נדמה לי שהיום צריך להחזיר את הצעת החוק הזאת אל השולחן.

רן מלמד: העברתי אותה אל חברי הכנסת סעדי וטיבי, אשמח להעביר אותה גם לך, אדוני היושב-ראש, אם תהיה מעוניין.

רן מלמד: הדבר האחרון, לחשוב באמת מחוץ לקופסה.

רן מלמד: אמר את זה נכון שגיא בלשה.

רן מלמד: הפתרונות שצריכים להיות לחברה הערבית הם לא הפתרונות שמתאימים לחברה היהודית.

רן מלמד: צריך פתרונות אחרים ואם לא יחשבו אחרת זה לא יעבוד.

רן מלמד: יש לי סל מלא, אשמח להציג אותו בפני אנשי המפקח על הבנקים, הם מכירים אותי.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אנחנו עוברים לסיכום הדיון הזה.

מיכאל ביטון: קודם כול, אני מודה למפקח על הבנקים על הכנת הדיון וההצגה השיטתית, הזמן והנוכחות.

מיכאל ביטון: הדברים האלה משמעותיים, וגם לכל אנשי הצוות שלו שהגיעו איתו.

מיכאל ביטון: הם לא דיברו אבל בטוח היו מאחורי הקלעים בהיערכות לדיון הזה.

מיכאל ביטון: אני משבח את חברי הכנסת שהגיעו, לצערי רק מן החברה הערבית והחרדית.

מיכאל ביטון: יום יבוא ומי שיאבק למען העניים לא יהיו רק העניים עצמם, אבל בינתיים רן מלמד נמצא פה והוא לא חרדי ולא ערבי, ויש עוד כמה.

יאיר אבידן: אם אתה מסכם עכשיו אז אני לא אוכל להתייחס.

מיכאל ביטון: אתה צודק, את הסיכום אני אומר בסוף.

מיכאל ביטון: רציתי לשמוע את ההתייחסות שלך קודם.

יאיר אבידן: תיתן לי חמש דקות?

מיכאל ביטון: יותר מחמש דקות.

מיכאל ביטון: תגיד את כל מה שאתה רוצה.

יאיר אבידן: קשה לי להתמקד אחרי כל כך הרבה הערות.

יאיר אבידן: אני מצטער מראש אם לא אוכל לכסות את הכול.

יאיר אבידן: אתחיל מכמה הערות שאולי יישמעו לא טוב לחלק מן האנשים אבל בכל אופן אני אומר אותן.

יאיר אבידן: ראשית, די הצטערתי לא לשמוע פה כמעט אף אמירה חיובית על המאמץ שנעשה.

מיכאל ביטון: אני אמרתי שעשיתם בנקאות פתוחה ורפורמת משכנתאות.

מיכאל ביטון: דווקא אמרנו.

מיכאל ביטון: אבל גם חברי הכנסת צריכים לברך על הטוב.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת סעדי, למשל פנית לגבי סניף בנק שלא ייסגר ובסוף לא סגרו אותו.

מיכאל ביטון: אמרת למפקח מילה טובה?

אוסאמה סעדי: בירכתי אותך.

מיכאל ביטון: אותי לא.

מיכאל ביטון: את המפקח.

אוסאמה סעדי: ביום חמישי נהיה בדיר אל אסד ביחד עם המפקח על הבנקים.

מיכאל ביטון: גילוי נאות: יש לכם זמן איכות.

מיכאל ביטון: אבל שם תגיד לו מילה טובה.

יאיר אבידן: זה בסדר גם שיאתגרו אותנו.

יאיר אבידן: אנחנו ראויים לקבל ביקורת, זה בסדר גמור.

יאיר אבידן: אני חושב שהיה צריך להגיד כאן אמירות חיוביות.

יאיר אבידן: לפני שאני המפקח, קודם כול אני אזרח במדינת ישראל והחברה הערבית חשובה לי מאוד.

יאיר אבידן: אני חושב עדיין, בלי להשוות את שולחן הבנקאות לשולחנות אחרים, שהתשתית הבנקאית לחברה הערבית היא תשתית מצוינת בהשוואה להרבה מאוד תשתיות אחרות.

יאיר אבידן: זה לא אומר שאין לנו אתגר גדול להמשיך לשפר את התשתיות, ונמשיך לעשות את זה.

יאיר אבידן: אני ממש לא מקבל את האמירות על כך שצריך לשנות את כותרת הדיון ל"היעדר בנקאות", ולגמרי לא מקבל את האמירה שהבנקאות היא ברגרסיה.

יאיר אבידן: אני מצטער, אני לא מקבל את האמירות האלה.

יאיר אבידן: אני לא מקבל את האמירה שיש אפליה בבנקאות לחברה הערבית, אני לא מקבל את זה בשום פנים ואופן.

יאיר אבידן: אני מקבל את האמירה שלך, נארדין, אם אדע את זה אני לא אשקוט לרגע אחד, שזה יהיה ברור.

יאיר אבידן: אני גם לא מקבל את האמירה שסינוף או היעדר סינוף מסביר פשיעה.

יאיר אבידן: הפשיעה היא שאלה של תרבות, היא לא שאלה של סינוף.

יאיר אבידן: אם יאמרו מחר שיש 100 סניפים נוספים בחברה הערבית והפשיעה הייתה נגמרת אז היו מקימים 100 סניפים, אבל זה כנראה לא הפתרון.

יאיר אבידן: לכן אני לא מקבל את האמירה הזאת.

יאיר אבידן: בפיקוח על הבנקים חרתנו על דגלנו להוביל בנקאות משפיעה, להוביל ולקדם את תפקידה של המערכת הבנקאית במרקם הכלכלי-חברתי, וזה לא מן הפה והחוצה.

יאיר אבידן: אנחנו נמשיך ונעשה את זה, נמשיך להפעיל את הבנקאות החברתית.

יאיר אבידן: אני מקבל לגמרי את האמירה של חבר הכנסת טיבי ומחבק אותו על האמירה הזאת, שלא כל דבר הוא רווחי.

יאיר אבידן: אני מקבל את זה לגמרי.

יאיר אבידן: כשאנחנו מדברים על תפקידה של המערכת הבנקאית במרקם הכלכלי-חברתי – לא בכדי כלכלה היא במדעי החברה, זה לא סתם.

יאיר אבידן: לכן אני מסכים.

יאיר אבידן: היא גם לא פילנתרופית ואסור שתהיה פילנתרופית.

יאיר אבידן: היא צריכה לטפל בחברה.

יאיר אבידן: זה חלק מן ההשקעה לזמן ארוך.

יאיר אבידן: עוד הערה אחת לידידי מר מלמד: תאמין לי שאני מבין מה זה אמון.

יאיר אבידן: אמרת שצריך לחשוב מחוץ לקופסה.

יאיר אבידן: לחשוב שהסינוף הפיזי הוא חשיבה מחוץ לקופסה – אני כופר בזה.

יאיר אבידן: גם בעולם הרחב יש היום פעילות שיש בה אמון, תקרא לזה trust ו-loyalty, דרך מערכות אינטרנטיות, חלק גדול בעולם.

יאיר אבידן: לחזור לעולם הפיזי זה לא בהכרח חשיבה מחוץ לקופסה.

יאיר אבידן: לדעתי זה חשיבה דווקא של פרדיגמה.

יאיר אבידן: ברור שהלחם והחמאה של הבנקים זה לקוחות, בין אם לקוחות צרכניים, באמת אם הלוואות משכנתה ובין אם הלוואות עסקיות, וברור שבשיקול הדעת שלהם יש כוחות שוק, ואם בכוחות השוק הם חשבו שאין מקום לפיתוח של הפעילות שם אנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלה.

יאיר אבידן: יש הבדל גדול בין העולם העסקי לבין עולם המשכנתאות.

יאיר אבידן: בעולם העסקי אין בעיה לעסקים – קטנים, בינוניים וגדולים – שמתנהלים בסטנדרטים מקובל לקבל אשראי.

יאיר אבידן: אי אפשר להגיד לבנק: תשנו את הרגולציה כדי שיקבלו את התוכנית העסקית.

יאיר אבידן: אם התוכנית העסקית לא מחזיקה מים אז היא לא מחזיקה מים.

יאיר אבידן: זה הרמה של הקונדקט, זה מה שאני מצפה מן הבנקאים.

אורי מקלב: בהשקפה שלך לקוחות שלא כדאיים לבנק הם באמת לקוחות - - -

יאיר אבידן: אנחנו לא נשים מכשול בפני עיוור, חבר הכנסת מקלב.

יאיר אבידן: אף אחד לא רוצה לשים מכשול בפני עיוור.

יאיר אבידן: הזכירו פה שחלק מן הסיכון בעולם החוץ-בנקאי – ואני מעודד את העולם החוץ-בנקאי כי אני רוצה שתהיה תחרות ואני רוצה שהצרכנים ייהנו – אבל צריך לתת שירות בנקאי שמתאים למי שצורך אותו ולא להעמיד לו אשראי שיודעים אפריורית שהוא לא יחזיר אותו.

יאיר אבידן: זה לא בנקאות אחראית כלפי הלקוח.

יאיר אבידן: ואחר כך אומרים שהוא נכנס לפשיטת רגל, ואז עוד מציעים: בואו נקצר את התקופה של ה-BDI.

אורי מקלב: האם אתה לא מסכים לטענה שהבנקים סיווגו לעצמם לקוחות לא כדאיים והם מדירים אותם, לא באים לקראתם, ולא משנה אם זה בחלק הפיזי או בחלק אחר?

אורי מקלב: מי שהיום הוא לקוח שלא כדאי, השאלה אם הרגולציה לא צריכה לפעול בעניין הזה.

יאיר אבידן: אין הדרה בנקאית.

אורי מקלב: לא הדרה רשמית אבל יש הדרה.

מיכאל ביטון: דווקא בנק מרכנתיל הלך לחלשים ביותר.

אורי מקלב: הוא הלך יותר למוסדות.

אורי מקלב: הוא לא הלך לחלשים.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מקלב ידידי, אנחנו בסיכום, אנחנו לא נחזור על דברים.

יאיר אבידן: אשתדל להמשיך להיות ממוקד.

יאיר אבידן: בסוף גם לבנקים יש רצון להרוויח ולהביא ערך לחברה, ולכן יש כאן שאלה עד כמה הכלכלה היא אטרקטיבית.

יאיר אבידן: משכנתאות זה בעיה אחרת.

יאיר אבידן: כל אחד מאתנו מבין שלתת את המשכנתה – קודם כול אתה צריך להיות בר חיתום, ואחרי שאתה בר חיתום ויש לך יכולת צריך שהנכס יוכל להירשם.

יאיר אבידן: אם יש בעיה ברמה של הנכסים ושל הרישום במדינת ישראל – אני לא יודע איזו ערבות תצליח.

יאיר אבידן: לא הצלחנו לייצר את אותה ערבות.

יאיר אבידן: הבעיה היא מחוץ למערכת הבנקאית.

יאיר אבידן: ועדיין אנחנו מעוניינים מאוד שייקחו משכנתאות.

שימי אדזיאשוילי: רק אגיד: בחוץ-בנקאי נותנים משכנתאות.

יאיר אבידן: הייתי הבוקר בדיון אחר של ארביטרז' בין העולם הבנקאי לעולם החוץ-בנקאי.

יאיר אבידן: אמרתם קודם שהעולם החוץ-בנקאי גובה ריבית גבוהה וגורם נזק ללקוחות.

מיכאל ביטון: אדוני, תגיד את דברך.

מיכאל ביטון: בלי הערות יותר.

מיכאל ביטון: נגמר, זהו.

יאיר אבידן: אני נורא משתדל.

יאיר אבידן: נושא של סגירת סניפים – אני מסכים לגמרי שיש בכך בכדי לפגוע, וזה אוניברסלי, זה לא נוגע רק לערבים, יש בכך בכדי לפגוע בכולם.

יאיר אבידן: אני רוצה להגיד לכולנו שיש מגמות בעולם של סגירת סניפים.

יאיר אבידן: אנחנו לא היחידים.

יאיר אבידן: אנחנו לא מין מיקרוקוסמוס אחר, שכאן אנחנו לא מסוגלים.

יאיר אבידן: אימא שלי חגגה 90 לפני שבועיים, גם לה זה קשה.

יאיר אבידן: גם קשה שסגרו לה את הכספר.

יאיר אבידן: אז זה קשה, אבל זה חלק מן החיים.

אוסאמה סעדי: יש מאפיינים חברתיים.

אוסאמה סעדי: מה שטוב לעולם לא בהכרח טוב אצלנו.

יאיר אבידן: נפעל גם מול המערכת כדי לנסות למצוא פתרונות יחידניים.

יאיר אבידן: הזכירו פה סניפים ניידים.

יאיר אבידן: יש מקומות שהולכים לבתי אבות או לבתי גיל זהב.

יאיר אבידן: נשתדל להביא למינימום את אותה פגיעה.

יאיר אבידן: אבל נזכור שיש מקומות בעולם שעובדים בלי מזומן, יש מקומות בעולם שעובדים בלי סניפים ועדיין מתקיימים, הם עדיין מדינות מפותחות מערביות.

יאיר אבידן: דיברנו פה על חוק נתוני אשראי.

יאיר אבידן: ההגבלה של שלוש שנים היא בחוק נתוני אשראי.

יאיר אבידן: דיברנו על ישובים יהודיים של יותר מ-10,000 תושבים ללא סניף בנק.

יאיר אבידן: לפני המחקר נזכיר, בחברה הערבית יש עשרה כאלה, בחברה היהודית גם יש ישובים כאלה, על פי הרשימה שנתנו לי כרגע: גני תקווה, רכסים, צור הדסה, אפרת, גבעת זאב.

יאיר אבידן: כלומר הם קיימים.

יאיר אבידן: עדיין צריך להגיד ביושרה כמו תמיד: בחברה היהודית 15% מן האוכלוסייה נמצאת באזור גיאוגרפי ללא סינוף, בחברה הערבית המספר כפול מזה, כלומר ל-30% מן החברה הערבית אין נגישות סניפית במרחק קרוב.

יאיר אבידן: כפי שאמרתם, אנחנו נקיים דיאלוג ונמשיך לקיים דיאלוג.

יאיר אבידן: לי אין סמכות – זה תמיד יכול להיות בחקיקה, אבל אני לא רוצה את זה בחקיקה – להורות על פתיחת סניפים.

יאיר אבידן: נושא של חינוך פיננסי הוא משימה לאומית.

מיכאל ביטון: לגבי פתיחת סניפים, אתה הסמכות לאשר סגירת סניפים, וחלק מן המשא ומתן שתסכים לסגירה במקום מסוים הוא מתן פתרון במקום אחר, וגם עם יד לא קלה על ההדק בגלל המבוגרים.

יאיר אבידן: אין לנו יד קלה על ההדק.

יאיר אבידן: הפעילות שלנו בסגירת סניפים – ראשית, יש מדיניות, שנית, יש נוהל בנקאי, דבר שלישי, קצב הצמצום קטן יותר, לא בגלל שהם כבר סגרו.

יאיר אבידן: מצד שני, רק לסבר את אוזניכם, באחד הבנקים יש ארבעה סניפים במגזר הערבי, בג'ת, בריינה, בג'וליס ובאיכסאל, שהיום פועלים באופן חלקי ויש לנו סטטיסטיקה לגבי מופע הקהל.

יאיר אבידן: אני משוכנע שגם אתה, מר ביטון, אם אגיד לך שבממוצע לכל סניף כזה נכנסים שני אנשים ביום אז תגיד לי: המפקח, זה לא מצדיק שיהיה שם סניף.

יאיר אבידן: עם כל הכבוד לחברה הערבית, יש ספים מינימליים, שאנחנו לא יכולים לשים את כל הדבר הגדול הזה כדי לשלם ארנונה לרשות וששני אנשים יבואו לפעמים במקרה לסניף.

רן מלמד: זה מה שאמרו ברהט לפני 12 שנים והיום זה אחרת.

יאיר אבידן: מר מלמד, אני לא מנהל אתך את המשא ומתן כרגע.

יאיר אבידן: אני יודע שהיום זה אחרת, אבל אנחנו כבר הולכים בכיוון ההפוך.

מיכאל ביטון: לגבי חינוך פיננסי – כתבת שזה בהובלה שלכם.

מיכאל ביטון: יש לכם מספיק תקציבים לזה?

מיכאל ביטון: כי הייתה הערה על הדבר הזה.

יאיר אבידן: לגבי החינוך הפיננסי – ברור שאין לנו.

יאיר אבידן: אנחנו לא יכולים להיכנס לכל מקום.

יאיר אבידן: הצוות שעוסק בחינוך פיננסי בחברה הערבית – יש עכשיו כל מיני שולחנות עגולים ודיונים עם הציבור.

יאיר אבידן: זאת תוכנית, זה יקרה וזה חשוב.

יאיר אבידן: בחינוך פיננסי באופן כללי, לא רק בחברה הערבית, אני נזהר להגיד, יש כישלון הוליסטי.

מיכאל ביטון: כל ילד וילדה בתיכון צריכים לקבל חינוך פיננסי.

מיכאל ביטון: השאלה האם אתם רואים את החשיבות של זה.

יאיר אבידן: מאוד.

מיכאל ביטון: אבל אין לזה תקציב במדינה.

מיכאל ביטון: ניתן לזה מעט מדי כסף.

יאיר אבידן: גם השאלה האם זה האחריות של משרד החינוך.

יאיר אבידן: יש פה הרבה מאוד שאלות.

מיכאל ביטון: זה יכול להיות באחריות משרד החינוך אבל המנוע שיעצב איך זה ייעשה הוא אחר.

יאיר אבידן: אנחנו צריכים לתת את התוכן.

מיכאל ביטון: אבל מישהו צריך לתת את התקציב.

מיכאל ביטון: אני שואל את משרד האוצר: למה לא מתקצבים חינוך פיננסי בישראל?

יאיר אבידן: צריך לראות מה הן ההמלצות של הצוות שבודק את זה.

מיכאל ביטון: אז משרד האוצר ייתן תשובות בתוך הצוות?

מיכאל ביטון: הנושא הזה עולה בצוות?

יאיר אבידן: כן, בהחלט.

יאיר אבידן: הצוות ייתן את המלצתו.

מיכאל ביטון: בסדר גמור.

יאיר אבידן: יש כאן דברים שהם נושאים של תוצאות.

יאיר אבידן: אני מצטער מאוד, אני לא יכול לקחת אחריות ולא רוצה לקחת אחריות על כך שלקוחות מן החברה הערבית הם מוגבלים.

יאיר אבידן: אני לא מקבל את האמירה של-33% מן האוכלוסייה אין כרטיסי אשראי.

יאיר אבידן: לדעתי זה הישג, חלק מזה זה בחירה שלהם.

יאיר אבידן: זה לא שאין הנגשה, הם בחרו שלא לקחת.

יאיר אבידן: זה ש-17% מן החברה הערבית לא רוצה לפתוח חשבון בנק, גם מהמידע שאני יודע לגבי חוקי השריעה זה בערך 13% אבל יכול להיות שזה גם 7%.

יאיר אבידן: אבל זה מונגש, זה לא הדרה, וכולם יכולים מחר בבוקר בדיגיטלי או בפיזיות לפתוח חשבון.

אוסאמה סעדי: 30% זה אנשים שאין להם כרטיסי אשראי לא מכיוון שהם לא רוצים לקבל כרטיסי אשראי.

יאיר אבידן: אני לא חושב שהם נדחו, זה לא המידע שבידיי.

יאיר אבידן: יכול להיות אבל אני לא יודע.

אוסאמה סעדי: מה עם השאלה שלי בעניין ה-BDI?

יאיר אבידן: אמרתי שהנושא הזה מופיע בחוק נתוני אשראי, בחוק הוא מוגדר לשלוש שנים.

יאיר אבידן: אז צריך לשנות את חוק נתוני אשראי כדי לטפל בזה.

אורי מקלב: מה לגבי הדביט?

יאיר אבידן: אנחנו מאוד בעד לקדם את הדביט.

יאיר אבידן: יש הבדל בין דביט לבין הוראה לחיוב חשבון.

יאיר אבידן: הדביט הוא גם חלק מהתוכנית לחינוך פיננסי.

יאיר אבידן: צריך להעצים את השימוש בדביט לכל אזרחי מדינת ישראל.

מיכאל ביטון: ולא לחסום אותו, ולראות בחקיקה או בהוראות שלך שאדם או עסק שנהנה מכרטיס אשראי לא יכול להפלות דביט.

מיכאל ביטון: אדם אומר: תן לי רק אשראי ולא דביט?

מיכאל ביטון: מה זה?

יאיר אבידן: למה אדם צריך לקבל דביט?

מיכאל ביטון: אולי העמלה שם נמוכה יותר או משהו בקרדיט לא טוב לו, אני לא יודע.

אורי מקלב: הם לא מוכנים לקבל הוראות קבע.

אורי מקלב: המפקח, הרשאה לחיוב הם לא נותנים לעשות בכרטיס דביט.

אורי מקלב: אז איך אתה רוצה שאדם יתנהל?

יאיר אבידן: נכון כי הרשאה לחיוב זה אשראי, זה לא דביט.

יאיר אבידן: דביט צריך להיות מידי.

מיכאל ביטון: תודה למפקח על הבנקים על ההכנה וההגעה והעומק והצגת הדברים, ולצוות שלו.

מיכאל ביטון: בעוד מספר חודשים נערוך דיון נוסף על הבנקאות בחברה הערבית ונבדוק את ההתקדמות של הוועדה הבין-משרדית שעובדת, לגבי נושאים חשובים מאוד שהוצגו לנו כאן.

מיכאל ביטון: אנחנו מקווים שהיא תביא תוצאות.

מיכאל ביטון: אנחנו מבקשים לשלב בוועדה ובדיונים המקדימים אנשי מקצוע שראינו פה, אנשים מצוינים מן החברה הערבית, מן השטח.

מיכאל ביטון: לא לעשות דיון על החברה הערבית אלא בשותפות עם החברה הערבית, להזמין את נארדין ואחמד ואחרים, לשמוע את דעתם מתוך ניסיונם בעבודה בשטח.

מיכאל ביטון: אנחנו מבקשים להציג לנו בסוף העבודה הזאת יעדים כמותיים ומדידים ולוחות זמנים לפתרון חלק מן הדברים.

מיכאל ביטון: למדינת ישראל אין אנרגיה מתחדשת, היא כשלה ביעד של 10%, ועכשיו היא קבעה יעד של 30%, ותיכף היא תגיד בכל שנה כמה אחוז היא תוסיף.

מיכאל ביטון: אותו דבר כאן – יש פערים בחברה הערבית, הצגתם אותם באופן ברור למדי.

מיכאל ביטון: לא נפתור את הבעיות בחמש שנים אבל צריך לקבוע יעד כמותי, לראות שמשהו מתקדם.

יאיר אבידן: זה תלוי במסקנות של צוות ההכלה.

מיכאל ביטון: אמרתי: אחרי עבודת הצוות.

מיכאל ביטון: הצוות הבין-משרדי יציג יעדים ולוחות זמנים כמותיים על פני שנים.

מיכאל ביטון: ולשים דגש על החטיבות העסקיות בחברה הערבית – הרי הפיתוח הכלכלי שם לא חזק.

מיכאל ביטון: המדינה משקיעה מיליארדים בפיתוח כלכלי אבל אם אין תשתית בנקאית עסקית תומכת בפיתוח הכלכלי הזה ונגישות לעסק לקבל שירות אז זה פחות טוב.

מיכאל ביטון: לגבי אותם ישובים שאין בהם סניף בנק – צריך לנתח את זה ולנסות לפתור חלק מן המקרים.

מיכאל ביטון: אם זה אינטרס ואפשרות כלכלית של חברות בנקאיות – שייכנסו על בסיס כלכלי, ואם לא – בדיאלוג שלך איתם צריך לנסות לפתור את הבעיה שלהם.

מיכאל ביטון: אנחנו נשוב ונדון בעוד כמה חודשים, עם תום העבודה של הצוות הבין-משרדי.

מיכאל ביטון: הפעולות והקידום לא מותנים בדיון הבא שלנו אלא פשוט צריך להמשיך בעשייה.

מיכאל ביטון: תודה רבה, המפקח על הבנקים, תודה לכולם.

מיכאל ביטון: אני נועל את הדיון.