ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 275, 2022-05-24 13:09

סימון דוידסון: צהריים טובים, אנחנו מתחילים את דיון ועדת החוקה, חוק ומשפט.

סימון דוידסון: לבקשת יושב-ראש הוועדה, גלעד קריב, אני מחליף אותו היום.

סימון דוידסון: אנו דנים בנושא הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 145), של חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יבגני סובה ואלכס קושניר.

סימון דוידסון: סיימנו כבר בשבוע שעבר את הדיון המהותי בהצעת החוק בוועדה.

סימון דוידסון: הדיון כיום הוא על הסתייגויות ועל הצבעות בלבד.

סימון דוידסון: כל הסתייגות כמובן תקבל את הזמן שמגיע לה.

סימון דוידסון: בסוף אנחנו נצביע על החוק.

סימון דוידסון: אני מאחל לנו דיון פורה, לעניין ובהצלחה לכולנו.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד מאוד מעריכה את זה שלקחת על עצמך היום את ניהול הדיון הזה אחרי הלילה שעברנו.

יוליה מלינובסקי: אני חושבת שאנחנו מיצינו את הדיון הזה, הגענו לנוסח.

יוליה מלינובסקי: לגבי כללי הדיון, צריך לקרוא עכשיו את הנוסח, או שאפשר ישר לדון על ההסתייגויות?

טליה ג'מאל: אנחנו דנים ישר בעניין ההסתייגויות, אין צורך להקריא עוד פעם את נוסח החוק בשלב הזה.

טליה ג'מאל: אנחנו נצביע עליו רק אחרי הדיון בהסתייגויות.

טליה ג'מאל: לגבי ההסתייגויות עצמן, אנחנו לא צריכים לקרוא הסתייגות, הסתייגות, זה תלוי כמובן בחברי הכנסת המסתייגים, אבל מבחינתנו ככל שאנחנו מפנים להסתייגות ממוספרת, מדובר בנוסח שנמצא בפני חברי הוועדה.

טליה ג'מאל: יש קובץ מסוים, ואלה המספרים שאנחנו מפנים אליהם.

יוליה מלינובסקי: יש לי הסתייגות אחת, אני לא אבקש עליה זכות דיבור, רק הצבעה, וכרגע אבקש לדחות את ההסתייגות הזאת.

יוליה מלינובסקי: אני יכולה כבר עכשיו להשאיר במה לחבר הכנסת מקלב, אם אפשר.

יוליה מלינובסקי: ברשותך אדוני היושב-ראש, יש לי הסתייגות אחת שמספרה 9 לסעיף 1.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת כרגע מהוועדה לדחות את ההסתייגות הזאת, ואנחנו נשאיר אותה למליאה להמשך הדיונים.

טליה ג'מאל: אז את רוצה להצביע.

סימון דוידסון: אז אנחנו נצביע על הסתייגות 9, מי בעד?

שמחה רוטמן: מה זה?

יוליה מלינובסקי: אתה לא מצביע.

שמחה רוטמן: אבל אני עדיין רוצה לדעת.

טליה ג'מאל: הסתייגות מס' 9 היא למחוק את המילים "שלא כדין".

יוליה מלינובסקי: אז כרגע אנחנו מצביעים נגד.

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרה.

אורי מקלב: את מצביעה - -

יוליה מלינובסקי: - - נגד ההסתייגות.

סימון דוידסון: - - רק על 9.

יוליה מלינובסקי: אני מגישה רביזיה.

שמחה רוטמן: 9 זה שלכם.

יוליה מלינובסקי: 9 זה שלי.

יוליה מלינובסקי: שמחה, ציפיתי שאתה תהיה היום באילת בכנס עורכי דין, היו לי תקוות.

יוליה מלינובסקי: ..

שמחה רוטמן: יוליה, אני לא נוטש אותך בשום שלב.

שמחה רוטמן: ..

סימון דוידסון: בוא נעשה את זה מחדש, אנחנו מצביעים עכשיו על הסתייגות מס' 9 של חברת הכנסת מלינובסקי, מי בעד ההסתייגות?

סימון דוידסון: מי נגד ההסתייגות?

אורי מקלב: אני חושב שיש כאן בלבול, אני רוצה שהמילים האלה יישארו.

סימון דוידסון: אז אתה בעד.

טליה ג'מאל: אולי אני אסביר את ההסתייגות.

טליה ג'מאל: כרגע בנוסח ההצעה, כמו שהיא גם נמצאת בפניכם, המילים "שלא כדין" מופיעות, ביחס ל"מטרה להגביל או לצמצם שלא כדין את הגישה החופשית של נשים במרחב ציבורי".

טליה ג'מאל: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי בהסתייגות שלה מציעה למחוק את המילים "שלא כדין".

טליה ג'מאל: ככל שההסתייגות הזאת תידחה, המילים "שלא כדין" יישארו בסעיף.

שמחה רוטמן: אז גם אתה נגד.

יוליה מלינובסקי: אני משאירה את ההסתייגות הזאת למליאה.

יוליה מלינובסקי: כרגע אנחנו דוחים את זה בוועדה, המילים האלה יישארו בנוסח, ואני משאירה את הנושא הזה למליאה.

איל קופמן: בוא נעשה את זה כמו שצריך מההתחלה.

סימון דוידסון: שוב אנחנו בהסתייגות מס' 9.

שמחה רוטמן: אם היית מסביר לי את זה קודם, היית חוסך את זה.

סימון דוידסון: אתה הגעת באיחור, לא הגעת בזמן.

סימון דוידסון: מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: מי נמנע?

סימון דוידסון: לא אושרה.

סימון דוידסון: ההסתייגות נדחתה.

יוליה מלינובסקי: רביזיה, אז כנראה שגם אתה תגיש רביזיה.

אורי מקלב: אני גם אגיש, רביזיה על הכול.

טליה ג'מאל: נתחיל מהסתייגות מס' 1, של חבר הכנסת מקלב.

סימון דוידסון: שאלה לחבר הכנסת מקלב, אם אתה תרצה לחבר הסתייגויות שיהיה לך זמן רב יותר לדבר, בבקשה, רק תעדכן אותנו לפני.

סימון דוידסון: אנחנו מתחילים עם הסתייגות מס' 1, לכל הסתייגות יהיו לך שתי דקות.

אורי מקלב: כפי שנהוג כאן בוועדה בקדנציה הזו – דבר אחד שאני יכול להסכים – שהדברים כאן לא נעשים בהתלהמות ולא במחטפים, ולכן אני לוקח את הזמן שלי ומחלק אותו בין הסבר הסתייגות, בין הקדמה ואחרי זה סעיפים שאני אראה שצריך להרחיב יותר אני ארחיב יותר, וסעיפים שאני חושב שאפשר לקצר בהסברת ההסתייגויות אני שם אקצר.

אורי מקלב: אם תזרום ביחד - - -

סימון דוידסון: אנחנו נזרום.

יוליה מלינובסקי: אנחנו זורמים אתך.

אורי מקלב: לכן אני אתן הקדמה, שהיא אולי לא כל כך קצרה, אבל זה יקצר את ההמשך.

אורי מקלב: חלק מההקדמה שלי כולל כבר הסבר על ההסתייגויות.

סימון דוידסון: אתה עכשיו מתחיל בהקדמה.

אורי מקלב: אני מתחיל בהקדמה ובהסבר כללי, שיסביר חלק מההסתייגויות שם אני אוכל לקצר, או אפילו לדלג עליהן.

אורי מקלב: החוק הזה לא תמים כל כך.

אורי מקלב: הוא לא בא לדבר נגד מעשי אלימות של השחתה ושל פגיעה ברכוש פרטי או ציבורי.

אורי מקלב: אני גם נגד מעשי אלימות.

אורי מקלב: מקטנות אנחנו מחנכים נגד אלימות.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש עוד ציבור שמחנכים אותו נגד אלימות כמו הציבור שאני מייצג אותו.

אורי מקלב: כמובן שיש תמיד הפרעות, דברים חריגים, דברים שלא עולים בקנה אחד עם התפיסה ועם ההשקפה שלך.

אורי מקלב: אם אני נזכר בהתנהלות ובהתנהגות שקיבלתי ממוריי ורבותיי, מלבד הלימוד, זה "בלי אלימות", זה דבר שכל הזמן מלווה אותנו.

אורי מקלב: אפשר לראות זאת גם במוסדות החינוך שלנו, גם בהתנהגות הפנימית בין אחד לשני, שאלימות היא תופעה קיצונית שנלחמים נגדה.

אורי מקלב: לכן פגיעה באנשים ובנשים הוא בוודאי לא חלק מהתרבות שלנו ולא בערכים שלנו.

אורי מקלב: מהותו של החוק הזה, גם בהקדמות ובניסיונות להביא אותו בקדנציות קודמות, הוא חיזוק סטיגמה מול ציבורים שלמים, מול אוכלוסיות גדולות, לקחת מעשים של קיצוניים ושל יחידים, ובכך להסית, להתסיס, להכפיש ולהשמיץ ציבורים שלמים, מתוך מחשבה עתידית להשתמש בזה כדבר מרכזי בתעמולת בחירות, כפי שנעשה בעבר וכפי שזה השתלב בתעמולה, שכל החרדים במריצה למזבלה.

אורי מקלב: זה עוד אחד מהמדרגים ששזורים בסוג תעמולה כזה, בסוג של דיבורים כאלה.

אורי מקלב: אם תשאל אותי למה הדבר הזה מתלבש על החרדים, אם לאותו קיצוני יש לבוש אחר, זה מספיק כדי לתייג אותו וכדי לתייג ציבור שלם.

אורי מקלב: לכן זאת מהות החוק הזה – לא רק לייצר סטיגמות ולשמש מצע להכפשות, להשמצות של ציבורים שלמים ולתעמולת שנאה, כמו נושא של "כל החרדים במריצות למזבלה".

אורי מקלב: יושב-ראש ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, השתמש בזה כדבר המרכזי נגד הציבור החרדי לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע, "כל החרדים במריצה למזבלה".

אורי מקלב: זה עושה לי צמרמורת.

אורי מקלב: זה מצטרף לעוד הכפשות, השמצות, שקרים ושנאה.

אורי מקלב: מפלגה שחרתה רצף של מצע ותעמולה נגד האוכלוסייה הערבית בישראל, מכילה היום הרבה יותר בקלות את הציבור הערבי, שאני מכבד אותו, מאשר את הציבור החרדי.

אורי מקלב: לא מסוגלת להכיל את הציבור החרדי, לא מסוגלת להכיל את אורח החיים שהוא רגיל אליו, את הדברים עליהם הוא חונך, דברים של מסורת ושורשים הם לצנינים בעיניהם.

אורי מקלב: היום אנחנו עדים פעם אחר פעם גם לחוקים, גם למניעת מעונות מילדים קטנים, לפגיעה בנשים עובדות, לקיצוץ תקציבים, להכפשה ולהשמצה של ציבור שלם.

אורי מקלב: לא צריכים ללכת רחוק בהיסטוריה, רק אתמול לאחר שישראל ביתנו מבוקרת על כך שהיא מעבירה כספים לחברת הכנסת זועבי לפי הצרכים שלה, למטרות שלה שלא עולים בקנה אחד עם התעמולה, נמצאת דרך להסית את הוויכוח – מדברים על בקשה לקצץ בתקציב של הציבור החרדי ב-25%, הצעת חוק שכבר נכתבה ורוצים להביאה לחוק ההסדרים לכנסת.

אורי מקלב: זה יצא אתמול מבית היוצר של ישראל ביתנו.

אורי מקלב: אתם מבינים לבד, שאם אני הייתי מגיש עכשיו הצעת חוק להחמרת הענישה בצורה מכוונת על ציור צלבי קרס על בתי כנסת, כשכולם יודעים שמי שהואשם ונתפס על כך לא היה מיוצאי מרוקו ולא מיוצאי תימן, אלא אוכלוסייה מאוד מוגדרת שעשתה את זה.

אורי מקלב: אני מניח שקיצוניים עשו זאת.

אורי מקלב: אני לא מאשים ציבור שלם, אבל כשמשתמשים בתעמולה הזאת, בוודאי מבינים למי רוצים לייצר את הסטיגמה הזאת.

אורי מקלב: יותר מזה, זה לא רק לייצר דימוי וחומר תעמולה, השמצה והכפשה מסיבות אלקטורליות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: זה לא רק אלקטורלי, אלקטורלי עוד היינו יכולים לפעמים להבין.

אורי מקלב: זה הרבה יותר מזה, נוצר מצב שהציבור החרדי נרמס, נמנעות ממנו זכויות עד כדי אלימות נגד הציבור החרדי, הרבה יותר מהאלימות נגד הציבור הערבי.

אורי מקלב: ציבור חרדי שמסתובב באזורים מסוימים – מתנכלים לו ומכים אותו.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת מאפשרת לעורר פרובוקציות, שכבר נעשות.

אורי מקלב: להגיע לאוכלוסיות חרדיות, לעורר פרובוקציות בחסות החוק, בחסות ההחמרה, בחסות אמירות שיש כאן תופעה רחבה יותר, שיש למגר בצורת חוק ולא אכיפה נקודתית.

אורי מקלב: החוק הזה לא היה צריך לבוא מעולם, לא היתה בדיקה.

אורי מקלב: החוק הקודם נתן מענה כדי למנוע תופעות כאלה.

אורי מקלב: מביאים החמרת חוק לאחר שנעשו פעולות ומעשים ולא היה מיגור של התופעה.

אורי מקלב: רק אז מחמירים.

אורי מקלב: כשזה לא נעשה, לפי מסמכים שאתם מתבססים עליהם, זה אומר דבר אחד ברור, שהן לא נעשות למטרות אמיתיות, ולכן אין צורך בהחמרת החוק או בהרחבת החוק.

אורי מקלב: אתן לך דוגמה.

אורי מקלב: אני חייתי עשרות שנים כשבכל מהדורת חדשות במוצאי יום כיפור שמענו שחרדים זרקו אבנים על אמבולנסים בכביש החוף.

אורי מקלב: אתה לא חושב שיש מישהו שמאמין בכך, שיש חרדים שעוזבים את בתי הכנסת ויוצאים לכביש החוף לזרוק אבנים על אמבולנסים.

אורי מקלב: אולי בשנים האחרונות קצת הפסיקו עם זה, אבל במשך עשרות שנים היו אומרים במהדורת חדשות על שריפת דגלים ביום העצמאות.

אורי מקלב: באופן מוצהר, אני אומר לך שהדברים האלה נעשים כפרובוקציות של התקשורת ושל אחרים, שמביאים דגל לנערים באזור מאוד מסוים, ואחרי זה מצלמים שריפת דגל.

אורי מקלב: זה לא נעשה.

אורי מקלב: זאת דוגמה מוחשית להדביק סטיגמה על ציבור.

אורי מקלב: הדבר הזה נעשה כל הזמן.

אורי מקלב: להגיד שמדובר בשלטים להדרת נשים, כשהשלט מבקש שנשים יעברו במקום בלבוש הולם וצנוע.

אורי מקלב: קודם כל, אני חושב שזה לגיטימי - לגיטימי בכנסת לבקש קוד לבוש הולם.

אורי מקלב: אני זוכר שגם בעיני פרופסורים לא מצאה חן אמירה כזאת, לא לתת לאנשים להיכנס בלבוש מסוים, אבל הציבור רואה זאת כלגיטימי.

אורי מקלב: אני לא רוצה להשוות את זה ליישוב ערבי במקום אחר, אבל בלי להגיע לדימויים האלה, לא צריך להגיע לזה, שלטים כאלה נמצאים במרחב הציבורי אולי באחוז אחד מהמקומות שהחרדים גרים בהם.

אורי מקלב: מבין מאות אלפי החרדים שגרים ברחבי הארץ, ברחבי ירושלים, בערים חרדיות, בבני ברק, יש את זה אולי באחוז מסוים מאוד מאוד מוגדר, ובגלל זה מחוקקים את החוקים האלה?

אורי מקלב: זאת תופעה בעייתית?

אורי מקלב: כמה תעמולת שקר והכפשות.

אורי מקלב: כשיצאנו לעשות הסדרים, אמרתי שאני נגד החוק הזה, לא משנה עכשיו מילה כזאת או אחרת, כפי שגם יופיע בוודאי בהסתייגויות.

אורי מקלב: קידוש הדרת נשים והנושא המגדרי – רודפים את הציבור החרדי בתוך הבית שלו, בתוך התרבות שלו, במסגרת אורח חייו.

אורי מקלב: יש ארגונים שלמים שזאת פרנסתם.

אורי מקלב: תמצא חוק אחד, שאנחנו חוקקנו בקדנציה כשאנחנו היינו בקואליציה, חוק אחד שמחמיר או מרחיב את הדרת הנשים באיזשהו מקום, חוק אחד, או אפילו ניסיון לחוקק.

אורי מקלב: אנחנו לא שם, אבל יש ציבור אחר שמפריעה לו הופעה בעפולה באיזה פארק של זמר חסידי עם אזור גברים, אזור נשים ואזור מעורב.

אורי מקלב: הלכו לבג"ץ נגד המופע הזה, זה הפריע מאוד לאנשים האלה, שאפליה מגדרית מאוד מאוד מפריעה להם.

אורי מקלב: לא יודעים לכבד את התרבות של הציבור החרדי.

אורי מקלב: לא יודעים לכבד את אורח החיים של הציבור החרדי.

אורי מקלב: בכינוס ציבורי יש אזור של נשים, אזור של גברים, לא רק בגלל שכבודן של נשים לא פחות, אלא מפאת כבודן של נשים.

אורי מקלב: 60% או 70% מהנשים סבלו מהטרדות בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: ככל שמכבדים את האישה, היא המלכה בחינוך ובאופן המעשי.

אורי מקלב: מי שקצת חשוף לתרבות בציבור החרדי, רואה כמה הנשים מקבלות תפקיד מרכזי בבית, באחריות שמטילים עליהן.

אורי מקלב: היא עקרת הבית כי היא עיקר הבית, זאת התפיסה שלנו.

אורי מקלב: זאת התרבות שלנו וזה אורח החיים שלנו.

אורי מקלב: מי שחושב שלבוש לא צנוע, פרסומות של נשים לא צנועות, שימוש בגופן של נשים לא צנועות זה הדבר שמכבד אותן – שיידע שזה מפריע לנשים לא פחות.

אורי מקלב: עוד יש כמה צדיקים שגם מבינים, גם הם היום לא מעיזים להגיד את זה, כי אתה לא תהיה מספיק תרבותי, פתוח ונאור אם אתה חושב ככה.

אורי מקלב: לכן רדפו תכניות, פעולות של שילוב נשים חרדיות בעבודה, תכניות שהממשלה מצאה לנכון לקדם.

אורי מקלב: הארגונים נלחמו נגד זה ולא אפשרו לעשות אותן, בגלל שזה נעשה לנשים בלבד.

אורי מקלב: מנעו מהן אפשרות להציג תערוכה.

אורי מקלב: עשרות תכניות ממשלתיות נזרקו לפח, כי לא מאפשרים לעשות תכניות באופן הזה.

אורי מקלב: לא נותנים להן לקיים את התרבות שהן צריכות, מכיוון שאם זה נעשה בהפרדה, זה מפריע שאנחנו מקיימים מופע נפרד של שירת נשים.

אורי מקלב: בארצות הברית יש שלוש אוניברסיטאות לנשים בלבד, זה בסדר.

אורי מקלב: כאן לא יאפשרו ללמוד תואר שני, או מכללה בה הלימודים יהיו בהפרדה.

אורי מקלב: לא בהפרדה קשה של שבילים, אלא כסוג של הפרדה בלימודים.

אורי מקלב: לא מאפשרים זאת.

אורי מקלב: אתם רוצים מאוד מאוד קידמה של נשים ושילמדו, אבל לא מאפשרים בשום אופן תואר שני, אם הוא נעשה בהפרדה.

אורי מקלב: בארצות הברית יש שלוש אוניברסיטאות כאלה, ושם במדינה דמוקרטית זה בסדר.

אורי מקלב: קורס של נהיגה מונעת, קורס של ריענון נהיגה – לא מאפשרים להשתתף בהם בצורה נפרדת, זה מפריע למישהו.

אורי מקלב: מי שעבר קורס נהיגה מונעת, ראה כמה שומרים על כבודן של נשים בלימודים האלה.

אורי מקלב: לא מעוניינים בהערות שם, בצפיפות.

אורי מקלב: זאת תרבות שצריכים לכבד אותה.

אורי מקלב: זה נקרא שהורסים את כבודן של נשים?

אורי מקלב: תכנית צוערים ומשפיעים, תכנית ממשלתית שבאה להכשיר גברים ונשים להשתלב בתפקידים בממשלה, תכנית שהיתה ספינת הדגל – עקרו אותה, והיא כמעט לא קיימת, בוודאי לא במתכונת הזאת, בגלל הדגל של הפרדה.

אורי מקלב: שמענו פה את גברת וגנר: שירותים נפרדים ועזרת נשים זה לגיטימי.

אורי מקלב: זה לגיטימי, זה מובן, והמגוון של הדברים האלה – מסמך דנה זילבר ועוד – אין היום דברים ברורים, מה נקראת הפרדה, מה מותר ומה אסור, ואת זה אתם מבקשים להחמיר.

אורי מקלב: מה ההגדרה בחוק של מטרד?

אורי מקלב: ההגדרה בחוק של מטרד: העושה מעשה שלא הותר בדין או נמנע וגורם פגיעה, סכנה או הטרדה או מפריע לו, או גורם לו אי נוחות – יש הדלקה של ל"ג בעומר בשכונה חרדית והחליט מישהו לעשות פרובוקציה, ודווקא הוא להגיע למקום הזה, כשיש שלט או בלי שלט, או כשמישהו אומר שזה מקום לגברים.

אורי מקלב: זה גרם לו לאי נוחות, על החוק הזה אתם מבקשים להצביע ולהגיד שזאת החמרה?

אורי מקלב: עד כדי כך ללכת?

אורי מקלב: אני לא אלאה אתכם יותר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, החוק הזה עבר, זה חוק אחר לגמרי.

אורי מקלב: סעיף 196 עבר לסעיף 144.

טליה ג'מאל: אנחנו מוסיפים 144ז, ו זה הסעיף של הנסיבה המחמירה ביחס לעבירות כלפי אוכלוסיות וגם ציבורים דתיים מסוימים.

אורי מקלב: יש מדרג של ענישה.

אורי מקלב: החוק מדבר על מה שהוא מדבר.

אורי מקלב: אתם רוצים להכניס להצעת חוק הגדרות כאלה הזויות, שאומרות החמרת ענישה על פעולה שמישהו יעשה.

יוליה מלינובסקי: נגד נשים.

אורי מקלב: נגד גברים, נגד נשים, נגד הדרה.

אורי מקלב: זה לא נגד אישה, מכבדים את האישה, אלא היא מסבירה שזה נגד אישה, בהתאם להשקפת עולם ובהתאם לאורח חיים שלה, כשהיא מגיעה למקום אחר.

יוליה מלינובסקי: מה זה מקום שלה?

אורי מקלב: כשהיא מגיעה למקום שאני מתכנס בו, כשהיא מגיעה לשכונה שאני מתכנס בה, לאזור שאני גר בו, לרחבה שלי, לגינה שלי, לפארק בעיר שאני גר בה, זה לא מפריע לאף אחד.

אורי מקלב: זאת המציאות, לא ראיתם אותי מגיע לפאבים, לדיסקוטקים, למועדון כזה או אחר ומפריע לאנשים ואומר את מה שאני אומר.

אורי מקלב: ראיתם פעם חרדי שמגיע לשם?

אורי מקלב: שמגיע לתל אביב?

אורי מקלב: אתם כן מגיעים.

אורי מקלב: את תומכת בארגונים שעושים את זה – לא את, אתם תומכים בארגונים שעושים את זה, מעצימים אותם, מקבלים אותם, ומי שלא חושב כמוהם לא נאור ולא מספיק תרבותי.

אורי מקלב: שום רגש, שום הבנה, ועוד הכול קורה במדינה יהודית.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, יש לי עוד דברים רבים לומר, כמובן שחלקם נכללו בהסתייגויות שלנגד עינינו.

אורי מקלב: בשלב הזה אני חושב שאפשר לעבור להסתייגויות.

סימון דוידסון: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

סימון דוידסון: יש הסתייגויות שאתה מוכן לצרף?

אורי מקלב: יכול להיות שכן, אבל לפני ההסתייגויות אני מבקש התייעצות סיעתית של חמש דקות.

סימון דוידסון: לפני ההסתייגויות?

סימון דוידסון: אז חמש דקות התייעצות סיעתית.

טליה ג'מאל: לפני ההצבעה על הסתייגות מס' 1.

יוליה מלינובסקי: מותר רק התייעצות סיעתית אחת.

סימון דוידסון: אז אנחנו נחזור בשעה 13:42.

סימון דוידסון: אנחנו חוזרים לדיון.

יוליה מלינובסקי: אדוני יושב-הראש, התייעצתי עם מנהל הסיעה שלי.

יוליה מלינובסקי: אני אמשוך את ההסתייגות שלי, אני מבקשת לבטל את הרביזיה, ואני מבקשת מהייעוץ המשפטי לרשום שאני מבקשת זכות דיבור, הסתייגות דיבור במליאה, אבל שההסתייגות הזאת לא תעלה - - -

סימון דוידסון: מדברים על הסתייגות מס' 9.

יוליה מלינובסקי: אני משכתי את ההסתייגות שלי.

סימון דוידסון: חבר הכנסת מקלב, אנחנו מדברים עכשיו על הסתייגויות 7-1, כולל 7.

אורי מקלב: אני רק רוצה לתת הסבר, כדי שלא יהיו דברים לא ברורים.

אורי מקלב: לא הגענו כאן להסכמות, החוק הזה גרוע בכל צורה שהיא, עם הסתייגות כזאת, בלעדיה, אני חושב שמספיק הרחבתי והסברתי למה החוק הזה גרוע, מה המניעים של החוק הזה, מאיפה הוא מגיע ועוד ועוד דברים, יש לי עוד כמה דברים שלא הספקתי להביא, אבל אנשים פה רעבים וגם היושב-ראש רומז לי להצטמצם.

אורי מקלב: אני סוג של מתחשב ברגשות הציבור, באורח החיים ובצרכי החיים ואני גמיש בעניין הזה.

אורי מקלב: הגענו להסכמה לצמצום ההסתייגויות, אנחנו נשאיר זאת להסכמה של הייעוץ המשפטי, סיעת ישראל ביתנו מהקואליציה יחד עם טייבי, שהיא דמות מקובלת על כולם, כדי להגיע לאיזושהי מסגרת השעות.

אורי מקלב: לגבי שאר הדברים, אין כאן שום הסכמה לגבי מהות הדברים.

אורי מקלב: כפי שאני אמרתי, החוק הזה על כל סעיפיו וכל ההסתייגויות שהבאתי, כולן נכונות.

אורי מקלב: לצורך העניין, אנחנו נמשוך חלק מההסתייגויות.

אורי מקלב: לא היתה יכולה להיות כאן הצבעה בדיון הזה, כי הייתי אמור לטעון נושא חדש.

אורי מקלב: אני באמת חושב שזה נושא חדש, אבל טענת נושא חדש מתבררת בוועדת הכנסת, לא פה בשולחן.

אורי מקלב: היועצות המשפטיות ביקשו להסביר לי שזה לא נושא חדש, אבל בוודאי שיש כאן הרחבה.

טליה ג'מאל: נגיד שבעינינו אולי לא, אבל ההחלטה בסוף היא החלטה של חברי הכנסת, של ועדת הכנסת.

אורי מקלב: בסוף זה צריך להגיע לוועדת הכנסת.

אורי מקלב: ועדת הכנסת לא היתה אמורה להתכנס עכשיו, אבל לצורך ייעול הדיון וכדי לא לפגוע במהות הדיון, אני משאיר את הדברים שלי כפי שאני אמרתי בדברי הפתיחה.

אורי מקלב: אתה יכול להצביע על ההסתייגויות כקבוצות.

שמחה רוטמן: יש לנו הסתייגות 13 ו-15.

סימון דוידסון: לא הגענו עדיין.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים עכשיו על הסתייגויות 7-1, חבר הכנסת מקלב.

סימון דוידסון: מי בעד?

שמחה רוטמן: 7-1 של שמונת חברי הכנסת?

טליה ג'מאל: 7-1.

טליה ג'מאל: אנחנו מסתכלים על המסמך המאוחד, שנמצא בפני חברי הכנסת.

סימון דוידסון: מי בעד 7-1?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: מי נמנע?

סימון דוידסון: לא אושרו.

סימון דוידסון: ההסתייגויות נדחו.

סימון דוידסון: אנו עוברים להסתייגות מס' 8, בבקשה חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: דיברתי בדברי הפתיחה על המילה מטרד.

טליה ג'מאל: אלה הסתייגויות 17 ו-18 בקובץ שאתה הגשת לוועדה.

יוליה מלינובסקי: אצלי זה 13 ו-17.

שמחה רוטמן: ננמק יחד את 8 ו-9.

יוליה מלינובסקי: מחקתי את 9.

טליה ג'מאל: שוב, אני מפנה אתכם לקובץ של הוועדה, הסתייגות מס' 8.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים להצביע עד 12 .

שמחה רוטמן: 8, 10, 11 ו-12.

סימון דוידסון: יש 8 ו-8 לחילופין.

טליה ג'מאל: אולי נצביע על 8 והחלופי שלו ואחר כך נתקדם.

אורי מקלב: 8, 9 ו-11.

שמחה רוטמן: 9 שלה כבר נמחק, אל תבלבל אותם.

טליה ג'מאל: נצביע על הסתייגות מס' 8.

טליה ג'מאל: אם היא תידחה, נצביע על החלופית, שאלה הסתייגויות 17 ו-18 בקובץ של אדוני, ואחר כך נתקדם.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים על סעיף מס' 8, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרה.

סימון דוידסון: נדחה.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים עכשיו על 8 לחלופין, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושר.

סימון דוידסון: נדחה.

סימון דוידסון: 9 כבר הורדנו.

סימון דוידסון: 12-10 ביחד.

טליה ג'מאל: מדובר בהסתייגויות מס' 8, 9 ו-11 בקובץ של אדוני.

טליה ג'מאל: בקובץ שלפני חברי הכנסת – 10, 11 ו-12.

סימון דוידסון: 12-10, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרו.

סימון דוידסון: נדחו.

סימון דוידסון: אנו עוברים להסתייגות מס' 13.

שמחה רוטמן: אני אנמק אותה, ברשותכם אעשה את זה בקצרה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נשמח...

שמחה רוטמן: אני אשמור לך את ההסתייגות הארוכה ל-17...

שמחה רוטמן: היינו פה ודיברנו על ההסתייגויות האלה הרבה זמן.

שמחה רוטמן: לפי מה שהבנתי, ההסתייגות הזאת, בעזרת השם, תעבור בהסכמה, ואני מברך על כך.

אורי מקלב: אין הסכמה, אין שום הסכמות.

אורי מקלב: אנחנו במריבה גדולה, אין שום הסכמה.

שמחה רוטמן: יהיו פה שלושה אנשים שיצביעו בעד ההסתייגות הזאת, נכון?

שמחה רוטמן: אני מדבר על זה, על ההסתייגות, לא על החוק ולא מסביב.

אורי מקלב: מבחינתי שיהיה אחד שיצביע, זה גם מספיק.

שמחה רוטמן: בסדר גמור, אבל זאת גם הסתייגות שלי.

שמחה רוטמן: תן לי לדבר, אני גם חתום עליה.

שמחה רוטמן: לפי מה שאני הבנתי, ואני מברך את חברת הכנסת יוליה מלינובסקי על הסכמתה לתמוך בהסתייגות הזאת.

יוליה מלינובסקי: כן, אני אתמוך.

שמחה רוטמן: כי ההסתייגות הזאת באה להבהיר דבר אחד – כולנו בלי יוצא מהכלל נגד אלימות.

שמחה רוטמן: אני לא חושב שיש אחד – ואני חושב שחבר הכנסת אורי מקלב דיבר על זה בהרחבה, יש פה ציבור שהחוק הזה עדיף שלא היה בא לעולם, בגלל שהוא נתפר בצורה מאוד מאוד מדויקת במקום להביא שלום בעם, הוא קצת מסכסך.

שמחה רוטמן: אני אומר קצת כי אני עדין.

שמחה רוטמן: כולנו נגד האלימות, אבל היה חשש מאוד מאוד גדול, והחשש הזה התגבר בגלל כל מיני דעות שנאמרו פה בוועדה לאורך השיחות והדיבורים, שעלולים לעשות שימוש בחוק הזה, גם כאשר הפרדה על פי חוק מותרת, היא כדין.

שמחה רוטמן: שוב, אסור לנקוט באלימות בסיטואציות האלה, אבל זאת עבירה ככל העבירות.

שמחה רוטמן: לא צריך לייצר פה דין מיוחד לאנשים שפעלו שלא כדין.

שמחה רוטמן: לא צריך לייצר פה אפליה, ולכן האמירה "שלא כדין" שמופיעה בחקיקה הזאת, אומרת: רבותי, זה נכון, אנחנו רוצים להעניש את מי שפועל שלא כדין באלימות, אנחנו רוצים להעניש את מי שפועל שלא כדין ותוקף, אנחנו רוצים לעשות את זה, אנחנו רוצים לצמצם את הפגיעה המכוונת.

שמחה רוטמן: הדוגמאות שאורי הביא בדבריו שפתאום יש נשים שלא יכולות לעשות הופעות לנשים בלבד, היום לא מרשים להן, בניגוד לחוק.

שמחה רוטמן: החוק מאוד ברור שמותר.

שמחה רוטמן: יש אמניות דתיות, שרוצות להופיע בפני קהל של נשים מסיבות הלכתיות ודתיות, והן לא יכולות להשיג מקומות, כי אומרים להן: אם תעשו את זה, אתן מבצעות אפליה, לא תוכלו להגיד לגבר לצאת לפי החוק הזה, כי אתן מאיימות ואומרות לו: אדוני, אתה מפריע להופעה, אתן מטרידות אותו, אתן פוגעות בו.

שמחה רוטמן: האמירה הזאת באה להגיד: כן, יש מקרים שבהם הפרדה – לא רק שהיא מותרת על פי חוק, אסור לתת אקסטרה עונש למי שמדבר על זה.

שמחה רוטמן: כרגע מופיע המילה "מטרד", שזה בכלל שילוט.

שמחה רוטמן: נקווה שנמחק גם את זה בהסתייגות הבאה.

סימון דוידסון: זה ב-17.

שמחה רוטמן: לכן אני מודה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי על התמיכה בדבר הזה.

שמחה רוטמן: אני חושב שהתמיכה הזאת מרככת את הפגיעה, שעדיין קיימת, שהחוק הזה היווה בגרסאותיו הראשונות.

שמחה רוטמן: הרצון הטוב הזה, בעיניי הוא תופעה מבורכת, ולכן אני קורא לכל חברי הוועדה שיש להם זכות הצבעה לתמוך.

סימון דוידסון: יישר כוח.

סימון דוידסון: אז אנחנו מצביעים על סעיף מס' 13, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: אושר.

סימון דוידסון: אין נגד, ההסתייגות התקבלה.

סימון דוידסון: אנו עוברים לסעיפים 16-14.

סימון דוידסון: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: גם כהשלמה למה שאמר חבר הכנסת שמחה רוטמן, שהטיב להביא את הדוגמאות, אבל אני גם אשתמש בדוגמה שחבר הכנסת רוטמן ציין.

אורי מקלב: יש חשיבות לציין אותה שוב, מדוע יושב-ראש הוועדה הקבוע היה מעוניין מאוד להוסיף "שלא כדין", מדוע התוספת הזאת חשובה?

אורי מקלב: נשות הכותל מכניסות לכותל ספר תורה, שלא כדין.

אורי מקלב: הן מבחינתן מכניסות כנגד ההוראות, הן מגיעות לאן שהן מגיעות כפי שנקבע במקום.

אורי מקלב: מספיק שמישהו יגיד להן: למה אתן פוגעות בנו?

אורי מקלב: זה מספיק כדי שהן ירגישו לא בנוח, וזה החוק שהיינו מבקשים למי שעושה שלא כחוק.

אורי מקלב: את הנשים שעושות פרובוקציות שלא חוק מעודדים בצורה אחרת, ויש פרובוקציות.

אורי מקלב: הדוגמה של הדגל, אתם באמת חושבים שזה מה שעושים?

אורי מקלב: לוקחים נערים שלא הכי בסדר ומצלמים אותם וגם משלמים להם כדי שיעשו את זה.

אורי מקלב: היום יש קצת מניעה, כי היום הטלוויזיות לא לבד, כי לכל אחד יש כבר טלוויזיה בכיס.

אורי מקלב: מי שחושב שהדרה זה רצון הגברים, יש לו טעות.

אורי מקלב: זה רצון של הנשים, זה כבודן של הנשים.

אורי מקלב: הן מכבדות את עצמן יותר מאשר אחרים או אחרות מכבדים את עצמם.

אורי מקלב: הן באמת מכבדות את עצמן, לגרום ליצרים לעלות בגירויים כאלה או אחרים?

אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב, לא מתאים לי אפילו להרחיב בדבר הזה.

אורי מקלב: זה תפקידה של האישה, זה מה שצריך לעשות.

אורי מקלב: אתה מסתובב במקומות של חרדים, יש מקום ששמים שלט כזה – תעמולת יש עתיד על יריקה בבית שמש, על זה בנו תעמולה שלמה.

סימון דוידסון: לא, של יש עתיד? לא.

אורי מקלב: פתאום כל צוותי טלוויזיה במקרה נפלו למקום.

אורי מקלב: אין חברה שאי אפשר לעורר בה פרובוקציות, אבל יש מקומות שזה לגיטימי, ויש מקומות שעליהם רוצים להחמיר ענישה ועליהם עושים חקיקה.

אורי מקלב: תודה.

סימון דוידסון: תודה, חבר הכנסת מקלב.

סימון דוידסון: עכשיו נצביע על סעיפים 16-14, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרו.

סימון דוידסון: הסעיפים נדחו.

סימון דוידסון: אנו עוברים לסעיף מס' 17.

סימון דוידסון: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: בסעיף 17 המילה מטרד היא דבר שעלינו עליו במהלך החקיקה, ואני אדבר גם על זה בקצרה, ובדיוני הוועדה הקדשנו לזה זמן רב.

שמחה רוטמן: מדברים על עבירת הפרת אמונים, שהיא עבירה עמומה ואפשר ליצוק עליה איזה תוכן שרוצים; עבירת המטרד לוקחת את עבירת הפרת האמונים בכיס הקטן.

שמחה רוטמן: עבירת המטרד אומרת, כפי שהיא מנוסחת בחוק, שאם אתה עושה מעשה שאין לך היתר בדין לעשות והוא גורם אי נחת למישהו, אפשר עקרונית להגיד לך "מטרד".

שמחה רוטמן: אם אני אגש אליך ואגיד לך: תקשיב, אתה צריך לסדר עניבה, וזה יגרום לך אי נחת, אפשר להאשים אותי על עבירת הטרדה.

שמחה רוטמן: אין גבול לדבר הזה, שיקול הדעת הוא מוחלט בידיים של התובע להחליט, אלא אם כן יש לי אישור בחוק להגיד לך משהו על העניבה שלך.

סימון דוידסון: שכנעת אותי.

שמחה רוטמן: ולכן להכניס את העבירה הזאת ועוד לתת לה כפל קנס, כשהעבירה הזאת לא מוגדרת והבאנו דוגמאות, אפילו אני מוכן להניח שאין היתר בדין בסיטואציות מסוימות לעשות הפרדה בין גברים לבין נשים.

שמחה רוטמן: אני לא חושב, אני חושב שהחוק מאוד ברור בנושא, אבל בוא נניח שיש מקרים בהם אסור לעשות הפרדה בין גברים לבין נשים – נניח, לפי פסיקת בג"ץ, לפי פסיקת בג"ץ אחרת, אני לא עוסק בנושא.

שמחה רוטמן: ובא מישהו באירוע שאסור לעשות בו הפרדה על פי דין, נניח, ותולה שלט שאומר:

שמחה רוטמן: אנחנו מבקשים שבאזור הזה יהיו נשים ובאזור הזה גברים.

שמחה רוטמן: לא בסדר, הוא עבר עבירת מטרד.

שמחה רוטמן: אני חושב שהוא יכול להיות מואשם בעבירת מטרד.

שמחה רוטמן: אני הייתי מבטל את העבירה מלכתחילה, אבל מאחר שאני לא יכול לבטל את העבירה, יכול להיות שאנחנו נעבוד על זה בפעם אחרת, על נושא של תיקונים עקיפים.

אורי מקלב: לא צריך, מספיק שהוא כותב: נשים, גברים.

שמחה רוטמן: זהו, מספיק שהוא כותב – אם הוא כותב: נשים, גברים, תהיה פגיעה ויהיה מטרד.

שמחה רוטמן: אם הוא כותב בעדינות: אנא, אם אפשר, בבקשה, נשים בצד ימין, גברים בצד שמאל.

שמחה רוטמן: אם מישהו עומד באירוע, בחופה, לא יודע אם יצא לכם להיות בחופות של דתיים.

יוליה מלינובסקי: אם תבקש ממני בצורה כזאת, אני אסכים.

שמחה רוטמן: יכול להיות, אבל מספיק שמישהו אחד לא יסכים ויתעצבן ויגיש נגדי תלונה על מטרד.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר לכם, באיזשהו שלב דיני איסור האפליה הפכו להיות מטרד.

שמחה רוטמן: הם עצמם הפכו להיות מטרד, כי יש אנשים, כמו שאורי דיבר עליהם, שפועלים באופן פרובוקטיבי ומכוון להפוך את החיים של אנשים שמעוניינים בהפרדה לקשים.

שמחה רוטמן: הדוגמה של ההופעה בעפולה, שבית המשפט ברוך השם שם התערב לכיוון נכון, אבל הוא התערב שם, אבל זו הופעה שמיועדת לקהל חרדי ודתי, עם מופיע חרדי.

אורי מקלב: ועם אזור מעורב.

שמחה רוטמן: ועם אזור מעורב, אבל אמרו לא, גם אם יש אזור מעורב זה לא מספיק, אסור שיהיו גברים, נשים ומעורב, אסור.

שמחה רוטמן: היה אירוע סליחות של תפילה שרצו לעשות – לא, זה יוצר הפרדה, וביטלו אותו.

שמחה רוטמן: בירושלים היה אירוע שמחת בית השואבה, אוי ואבוי.

שמחה רוטמן: באו מהעירייה והורידו את השלט.

שמחה רוטמן: בנוסף להורדת השלט, אפשר יהיה גם להטיל עלי כפל קנס?

שמחה רוטמן: לא מספיק קנס?

שמחה רוטמן: לכן אני מאוד שמח שבנושא הזה, גם פה אני מקווה שהרוח של שיתוף הפעולה בנושא הזה תתפשט לעוד תחומים.

שמחה רוטמן: עם כל הבעייתיות שאנחנו רואים בחוק הזה, העובדה שהחוק הזה התחיל בתור התרסה ובסופו של דבר הגיע למקום ופתר בעיה שחברת הכנסת המציעה וחלק מחברי הקואליציה רואים אותה כבעיה אמיתית, אני לא מזלזל בדבר הזה, אבל הפך להיות משהו שאפשר לדבר עליו בהגיון, שאפשר להתווכח, שזה לא לריב עם אצבע בעין – אני חושב שזאת תופעה חיובית, ואני מודה על כך שבעזרת השם תהיה תמיכה בהסתייגות הזאת.

יוליה מלינובסקי: אני מוכנה לקבל את ההסתייגות הזאת.

יוליה מלינובסקי: אני חושבת שאם אנחנו באמת רוצים לשנות את היחס, כפי שאמר שמחה רוטמן, אנחנו חייבים להראות רצון טוב להתכנסות משני צדדי המתרס.

סימון דוידסון: מקסים.

יוליה מלינובסקי: אני לא מחפשת פרובוקציות, אני חושבת שעשינו פה כברת דרך ענקית, פריצת דרך.

יוליה מלינובסקי: אני אבקש גם מיושב הראש לתמוך בהסתייגות הזאת.

סימון דוידסון: אני ממש מרגיש שאני מצליח בתפקיד, אני משרה פה רוח של שלום.

סימון דוידסון: ..

שמחה רוטמן: תצטרף לקואליציה הנכונה, תראה מה יקרה.

שמחה רוטמן: ..

אורי מקלב: כל הדברים הטובים מתחילים ברגעים - - -

סימון דוידסון: אני מסכים אתך, הכול עניין של כבוד, הדדיות ולתת לאנשים את המקום שלהם.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 17, מי בעד?

סימון דוידסון: אושרה.

סימון דוידסון: אין מתנגדים – ההסתייגות התקבלה.

סימון דוידסון: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיפים 25-18, נכון מקלב?

אורי מקלב: לא, 18 לבד, ואחרי זה אני רוצה על 19, 20, 21 ו-22 ביחד.

סימון דוידסון: הסתייגות מס' 18, חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אני אנמק ב-20-19.

סימון דוידסון: מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרה.

סימון דוידסון: ההסתייגות נדחתה.

אורי מקלב: 19, 20, 21 ו-22 באות לשקף הצעת חוק, ואם כנים דבריהם של מי שרוצות למנוע תופעות שמתרבות וקורות, אנחנו מבקשים להחמיר את הענישה עם מי שפוגע במקומות קדושים, בחילול ובהשחתת בתי כנסת, ספרי תורה, סידורים.

אורי מקלב: לצערנו אנחנו חווים את הדברים האלה והתמונות מפעם לפעם מתפרסמות על השחתת בתי כנסת, שריפת ספרי תורה, חילול ספרי וקדש, ציור צלבי קרס על הדלתות ועל הקירות, ניפוץ, תופעה שמתרחשת, ושם אנחנו מבקשים באותה מידה להחמיר.

אורי מקלב: אם כנים דבריהם, אנחנו לא נכנסים לנושא של מטרד, אלא להשחתה פיסית.

אורי מקלב: אני חושב שצריך להצביע בעד ארבעת הסעיפים האלה.

אורי מקלב: בהמשך למה שאמר חבר הכנסת רוטמן, נחרתה בזיכרוני במסגרת פעילויותיי הציבוריות רבות השנים שיחה קשה שהיתה לי עם מפקד מחוז של משטרה במדינת ישראל, שבא למנוע שמחת בית השואבה.

אורי מקלב: בימי שמחת בית השואבה הם פתוחים לציבור הרחב.

אורי מקלב: אתה יכול לראות שם דתיים, נשים, גברים, אורחים מחוץ לארץ שמגיעים לראות שמחת בית השואבה אותנטית ומיוחדת.

אורי מקלב: מפקד מחוז, ירושלים במקרה הזה, ביקש ופעל למנוע את זה, כי הוא קיבל תלונה שבמרחב הציבורי, בכבישים ובמדרכות עשו הכוונה.

אורי מקלב: מכיוון שבאו הרבה אנשים, היו צריכים להתחיל את זה קודם, והוא אמר:

אורי מקלב: אני לא אתן במסגרת הכהונה שלי לדבר כזה לקרות, שיכול להישמע כפגיעה בנשים.

אורי מקלב: הבחור הזה יושב בכלא בגלל פגיעה ממושכת וקשה בנשים, פקודות שלו.

אורי מקלב: זאת צביעות כל כך גדולה.

אורי מקלב: הם יושבים בכלא עם מערך שלם דברים שעשו מול נשים.

אורי מקלב: אלה שמרימים את הדגל להפסיק את שמחת בית השואבה, את השמחה של האחרים.

אורי מקלב: זה משקף את כל אלה שבאים בפרובוקציות לציבור, שלא נוח לו, לא נעים לו, זאת לא התרבות שלו עם תמונות באירועים כדי לפגוע בציבור הזה.

אורי מקלב: זה נעשה רק למטרה אחת, כדי לפגוע בציבור הזה.

אורי מקלב: תודה.

סימון דוידסון: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים על הסתייגויות 22-19, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרו.

סימון דוידסון: ההסתייגויות נדחו.

יוליה מלינובסקי: עכשיו 25-23.

סימון דוידסון: ביחד?

יוליה מלינובסקי: אפשר.

אורי מקלב: ביחד, רק אנמק את כולן ביחד בקצרה.

אורי מקלב: אני אנמק את סעיף 24, שידול לתרבות רעה.

אורי מקלב: יש ארגונים שלמים ואנשים, שלוקחים נערים בסוג של משבר וקושי, והם פועלים מולם – כמובן באופן מקצועי מאוד ובצורה מאוד מסודרת – כדי לנתק אותם מהמסורת ומהתרבות שלהם.

אורי מקלב: גם אם יש להם לפעמים קשיים אישיים, קשיים חינוכיים, במסגרות לימודיות, ומוציאים אותם לתרבות רעה ואחרת.

אורי מקלב: משדלים אותם בצורה עקיפה ובמישרין.

אורי מקלב: ביקשנו גם לשנות את הסעיף הקיים היום בגלל תופעות שקורות, וזה משקף את סעיף 24.

אורי מקלב: מבחינתי אתה יוכל להצביע על כל הסעיפים, אבל אני מרים את הדגל על סעיף 24.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים על הסתייגויות 23, 24 ו-25, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרו.

סימון דוידסון: נדחו.

טליה ג'מאל: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על החוק כולו.

טליה ג'מאל: קודם אני רק אקריא את הנוסח שהתקבל, כולל שתי ההסתייגויות שכבר התקבלו בוועדה, ואז אנחנו נצביע על הכול.

סימון דוידסון: חשוב לי להגיד למקלב כמה משפטים.

סימון דוידסון: יוליה ואני הגענו מאותו מקום, אני נולדתי בווילנה, בליטא ואני חילוני.

סימון דוידסון: השורשים שלי מאוד דתיים, הסבא של אימא שלי היה הרב קובנה.

סימון דוידסון: הגענו לארץ, ואנחנו משפחה חילונית לחלוטין.

סימון דוידסון: אני חי כאדם חילוני.

סימון דוידסון: אני מאוד אוהב את הדת ואוהב את המסורת.

סימון דוידסון: השעה האחרונה הראתה לי שבכנסת אפשר גם להגיע להסכמות בהדדיות ובהבנה – לא על הכול, אבל על חלק.

סימון דוידסון: ביום רביעי שעבר עברתי איזושהי הארה.

סימון דוידסון: הוזמנתי לקריית צאנז בנתניה, קריה מאוד גדולה של חרדים, על ידי האדמו"ר להדליק – איך אתם קוראים לזה?

סימון דוידסון: לא מדורה.

אורי מקלב: מדורה.

סימון דוידסון: היו שם 10,000 אנשים, מילדים קטנטנים ועד רבנים מבוגרים מאוד.

סימון דוידסון: זה היה מיוחד מאוד, מרגש מאוד.

סימון דוידסון: 10,000 איש עם הרבה עוצמה עם האדמו"ר, רקדתי אתו אפילו.

סימון דוידסון: כשישבתי שם, אמרתי: איזה יופי, היו אתי חילוניים, היו חרדים והיו דתיים והיינו יחד 10,000 איש, וזה דבר כל כך יפה.

סימון דוידסון: בסוף אנחנו עם אחד, מדינה אחת, כולנו רוצים לחיות פה ביחד, ואם אנחנו נדע לחיות יחד למטרות טובות, כל אחד והתרבות שלו, האמונה שלו והסביבה שלו, כמו שאמרת, יהיה לכולנו יותר טוב.

סימון דוידסון: הדיון הזה לי עשה טוב.

אורי מקלב: אז תדע לך שיש סביב השולחן הזה, במיוחד ממשרד המשפטים ומעוד מקומות, שחושבים שהיית באירוע לא חוקי.

סימון דוידסון: אני לא דיברתי על חוקי או לא חוקי, אלא אני כסימון הקטן, אני חושב שמה שאני עברתי באותו יום היה משהו מאוד מאוד מיוחד.

אורי מקלב: מה קורה אם היו באים להפריע בפרובוקציה?

אורי מקלב: אני מניח שהאירוע הזה לא היה בתוך בניין, אלא בחוץ.

סימון דוידסון: זה היה בחוץ.

סימון דוידסון: אני מדבר על הדברים היפים.

אורי מקלב: אתה היית באירוע לא חוקי בעיניהם.

אורי מקלב: הפרשנות שלנו אחרת, אבל לפי הפרשנות של הגורו דינה זילבר, בוודאי.

סימון דוידסון: חבר הכנסת מקלב, אתה יודע כמה אני מעריך אותך.

אורי מקלב: היו לי דברים אחרים להגיד, אבל אני התאמתי את עצמי לאווירה.

סימון דוידסון: תמיד אני עושה שלום, בכל מקום.

טליה ג'מאל: אני אקריא את הנוסח, עם ההסתייגויות שהתקבלו.

טליה ג'מאל: המספר של התיקון יכול עוד להשתנות, כמובן, בכפוף לתיקוני הגהה:

טליה ג'מאל: הוספת סעיף 144ז 1.

טליה ג'מאל: בחוק העונשין, התשל״ז-1977, אחרי סעיף 144ו יבוא: "עבירות שמטרתן 144ז.

טליה ג'מאל: העובר עבירה נגד רכוש או עבירה של איומים, או תקיפה במטרה להגביל או להדיר נשים לצמצם שלא כדין את הגישה החופשית של נשים במקום ציבורי, או ממקומות ציבוריים במטרה למנוע שלא כדין הצגה של דמויות נשים במקום ציבור, דינו – נסיבה מחמירה לעניין הקנס – כפל הקנס הקבוע לעבירה".

סימון דוידסון: אני מעמיד להצבעה את חוק העונשין (תיקון מס' 142), התשפ"ב-2022, לקריאה שנייה ושלישית – מי בעד?

טליה ג'מאל: נוסח ההסתייגויות שונה.

טליה ג'מאל: זה תיקון של הגהה בגלל שסעיף 144ו, שממנו קיבלנו השראה, כולל הרבה יותר סוגי עבירות, היה שם סעיף (ב).

טליה ג'מאל: קיפלנו את זה פנימה, הורדנו את המילה "מטרד".

טליה ג'מאל: קיפלנו את זה פנימה, וזה משקף את מה שעבר בוועדה בעינינו.

אורי מקלב: טוב שיש ערנות של עורכי הדין בעניין הזה.

יוליה מלינובסקי: תאמין לי שגם אני עקבתי אחרי כל מילה.

סימון דוידסון: אנחנו מצביעים, מי בעד?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: אושר.

סימון דוידסון: התקבל.

סימון דוידסון: אני מכריז על רביזיה עוד חצי שעה.

סימון דוידסון: תודה רבה, בשעה 15:00 נתכנס שוב.

סימון דוידסון: כשביקש ממני חבר הכנסת גלעד קריב שאני אנהל את הדיון הזה, הסכמתי רק בטענה שחבר הכנסת בגין יהיה פה.

סימון דוידסון: הגעתי לפה והוא לא היה פה, וזה היה חסר מאוד.

זאב בנימין בגין: בהצבעה הקודמת?

סימון דוידסון: בדיון הקודם.

סימון דוידסון: בגין זה אני אסכים בפעם הבאה, ואני אדבר עם בגין לפני.

זאב בנימין בגין: לו קראתם לי לעזרה, הייתי בא עם גלגל הצלה ומחלץ אתכם...

אורי מקלב: אבל הוא עשה דברים חשובים בזמן הזה, אנחנו מיד נצטרף ליום הלב בחסות חבר הכנסת בגין.

סימון דוידסון: נכון.

סימון דוידסון: אנחנו נצביע על הרביזיה, מי בעד הבקשה לדיון מחדש?

סימון דוידסון: מי נגד?

סימון דוידסון: לא אושרה.

סימון דוידסון: חבר הכנסת מקלב בעד.

אורי מקלב: הפעם זה רוב מוחץ.

סימון דוידסון: צר לי, אבל היא נדחתה.

סימון דוידסון: ברכות לכולם, הישיבה נעולה.

סימון דוידסון: תודה רבה לכולם.