ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 234, 2022-05-16 10:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב, כינסנו את ועדת הכלכלה הבוקר בנושא עידוד השקעות בפיתוח הייטק בפריפריה, עם דגש מסוים לדיון וככול שהזמן יאפשר נרחיב את הדיון לסוגיות שחברי הכנסת וגופים אחרים ירצו להעלות בדיון.

מיכאל ביטון: המיקוד שהטלנו על רשות החדשנות בדיון הזה נובע מחשיפה של הממ"מ על כך שהושקעו מאות מיליונים, למעלה מ-600 מיליון שקל, בהבאת עובדים בהייטק לפריפריה בתוכנית אחת ספציפית, כאשר התוצאות של התוכנית, המספרים, לא כל כך מוצלחים, בלשון המעטה.

מיכאל ביטון: יכול להיות שזה אפילו מחייב ממש חקירה וועדת חקירה לבדוק מה קרה שם.

מיכאל ביטון: זה לא נוגע למנהלים הקיימים של רשות החדשנות, אבל זה מחייב אותם לעשות בדק בית על העבר ולהציג לנו איך אירוע כזה לא יקרה שוב.

מיכאל ביטון: לפני שנגיע למסקנות, ביקשנו סקירה על התוכנית הספציפית הזאת, לאן הלך הכסף, מה התוצאות שלו, וגם ביקשנו מנציגי חברות, שחלקן קיבלו את הכסף, להציג לנו את ההשפעה ואת ההישגים של התוכנית.

מיכאל ביטון: לאחר מכן נשמע מרשות החדשנות איך היא מפיקה לקחים מהאירוע, מה תוכנית העבודה שלה להמשך, שנובעת מהלקחים הללו, להשקעות ועידוד הייטק.

מיכאל ביטון: אנחנו נאפשר להעלות פה עוד סוגיות שקשורות להייטק בנגב ובגליל ובאוכלוסיות שלא לוקחות חלק משמעותי, כמו האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית וקבוצות נוספות שלא מספיק משתתפות בשפע ובחגיגה של ההייטק בישראל.

מיכאל ביטון: נתחיל עם רשות החדשנות, הממ"מ ישלים, עם נציגי החברות שיגידו לנו מה קרה אצלם.

מיכאל ביטון: אחרי הסקירה הזאת חברי הכנסת יוכלו להתייחס.

מיכאל ביטון: לפני הכול, מנכ"לית משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה, הילה חדד, בבקשה.

הילה חדד חמלניק: תודה.

הילה חדד חמלניק: באופן כללי אני תמיד שמחה מאוד לדיונים פה בנושאים האלה.

הילה חדד חמלניק: אני חושבת שזה נושא שהוא בעיקר העיסוק שלנו בתקופה האחרונה.

הילה חדד חמלניק: מבחינת השרה הוא עיקר היעדים שהוגדרו למשרד ולרשות, שזה שילוב האוכלוסיות, גם האוכלוסיות השונות וגם חלקי המדינה השונים בתוך תעשיית ההייטק, שחייבת למצוא את הדרך לשלב אותם כדי להמשיך לשגשג ולצמוח.

הילה חדד חמלניק: בהמשך יציג עמי אפלבום את פעילות רשות החדשנות.

הילה חדד חמלניק: אני אקדים ואומר שמבחינת יעדים, הבנו שאם עד היום דיברו על יעדים של העברה של חברות ותקציבים, אזי בתוכנית העבודה האחרונה שעסקה בהון האנושי הבנו שחייבים גם לייצר יעדים שמתייחסים להכשרות ספציפיות, לא של אנשים שגרו או גרים בפריפריה – כי יש פה שאלה מהותית לאיך אתה סופר אותם – אלא ממש הכשרות פיזיות שקורות גם בצפון הארץ וגם בדרומה מתוך הבנה שגם אם מישהו גר ביישוב כזה או אחר, אבל מגיע לתל אביב להכשרה, בסיכוי נמוך יותר הוא יחזור להקים את החברה שלו ביישוב מגוריו.

הילה חדד חמלניק: לכן אנחנו לא רוצים לייצר את הטריגר של עוד פעם לעבור לתל אביב.

הילה חדד חמלניק: זה אלמנט יחסית חדש ביעדים.

הילה חדד חמלניק: כמו שאמרת, אני פה בעיקר להקשיב לשטח, שלשמחתי אתה מזמין אותם פעם אחר פעם, וליישם אחר כך.

מיכאל ביטון: מצוין.

מיכאל ביטון: אז את איתנו ובסוף גם תהיה לך הזדמנות להתייחס לדברים שיעלו כאן.

מיכאל ביטון: ד"ר עמי אפלבום, עשינו שיחה מקדימה.

מיכאל ביטון: אני מבקש לצלול מיידית לאירוע שאני מדבר עליו, שלא קשור אליכם ולא בוצע בתקופתכם, ולכן אתם יכולים להתייחס אליו בצורה נקייה – להגיד מה היה שם, לאן הכסף הלך, מה ההישגים, מה לא הישגים, ולהמשיך את הסקירה שלך.

מיכאל ביטון: בבקשה.

ד"ר עמי אפלבום: בוקר טוב לכולם, תודה ליושב-ראש הוועדה מיכאל ביטון.

ד"ר עמי אפלבום: המטרה שלנו ברשות החדשנות היא למצות את הפוטנציאל שגלום בפריפריה בכל נושא החדשנות.

ד"ר עמי אפלבום: כשאני אומר "פריפריה", זה פריפריה גיאוגרפית ופריפריה דמוגרפית.

ד"ר עמי אפלבום: התוכנית שמדובר בה היא תוכנית שהייתה מ-2014 עד 2018, שבה – בתקופה שהייתה לפני תקופתי – נתנו 600 מיליון שקל כסובסידיה לחברות, על מנת שיגדילו את כוח האדם.

מיכאל ביטון: לא אמורה להיות כאן נציגת האוצר?

עידית חנוכה: היא אמורה להיות.

מיכאל ביטון: איפרגן לא אמורה להיות כאן?

טליה ישפה: אני נציגת אגף התקציבים.

מיכאל ביטון: את עובדת עם איפרגן?

טליה ישפה: אני עובדת בצוות שלה.

מיכאל ביטון: היא אמורה לבוא?

מיכאל ביטון: היא לא באה לדיון שלי כאשר היא עוסקת בתחום הזה?

מיכאל ביטון: תכתבי לה וואטסאפ ותגידי שמיכאל ביקש שתגיע לכאן עכשיו.

מיכאל ביטון: כדאי לה.

מיכאל ביטון: זה ברמה החברית.

ד"ר עמי אפלבום: נתנו סובסידיות לחברות על מנת שיגדילו את קליטת כוח האדם.

ד"ר עמי אפלבום: מה שמתברר בצורה חד-משמעית זה שסובסידיות עובדות כשהן ממומנות, הן מפסיקות להביא ערך כשהן מפסיקות להיות משולמות.

ד"ר עמי אפלבום: זאת אומרת, חברה לוקחת את הכסף, מביאה אנשים, נגמר הכסף, היא מפסיקה להביא אנשים.

ד"ר עמי אפלבום: אם האנשים האלה באו ברכבת, אז הרכבת תעצור, הם לא יבואו.

ד"ר עמי אפלבום: יש דבר אחד שאני רוצה שתיקחו מכל הדבר הזה: פעילות כמו סובסידיה או פעילות חד-כיוונית שהיא לא חלק מאקוסיסטם שלם, לא יעבוד, לא יביא את התוצאות.

ד"ר עמי אפלבום: לכן אנחנו מסתכלים על בניית אקוסיסטם שלם, כשאנחנו – ברשות החדשנות – בשנים 2021 - - -

מיכאל ביטון: רגע, הלכת לי אל העתיד, אני רוצה את האירוע.

מיכאל ביטון: אני רוצה פירוט – לאיזה חברות הלך הכסף, כמה עובדים הם הביאו.

מיכאל ביטון: אני צריך את הפירוט הזה, אני צריך להבין את האירוע הזה לפרטיו.

מיכאל ביטון: התבקשת להציג את זה.

מיכאל ביטון: איפה הושקעו 620 מיליון, לאיזה חברות, מה התוצאות שכל חברה כזאת הביאה, מה נשאר מהתוצאות האלה היום.

מיכאל ביטון: אלה הנתונים שאני רוצה.

ד"ר עמי אפלבום: הם הושקעו בחמש חברות: אודיוקורס, קבוצת DSP, EMC, נגב טלקום ורד נגב.

ד"ר עמי אפלבום: התוצאה של הכספים האלה – שהמטרה שלהם הייתה חדשנות גבוהה, 80% פעילות בפריפריה, לא פחות מ-45 שנות אדם, 60% מהפעילות תבוצע על ידי עובדים שמתגוררים בפריפריה – הייתה שברד נגב, במחקר ופיתוח, יש 36 עובדים; בנגב טלקום – 75 עובדים עם עוד מספר קבלני משנה; אודיוקורס – 80 עובדים.

ד"ר עמי אפלבום: היינו, קרוב ל-200 עובדים.

ד"ר עמי אפלבום: אבל כתוצאה מהפעילות הזאת שלא הייתה מוצלחת ועוד פעילויות – שנדבר עליהן בהמשך – שהרשות עושה, יש היום בבאר שבע כ-3,000 עובדי הייטק.

יסמין פרידמן: זה גם נכון לשנה לפני הקורונה.

יסמין פרידמן: כלומר, משנה לפני הקורונה זה היה אותו המצב והוא נשאר סטטי.

יסמין פרידמן: זאת אומרת, בשלוש השנים האחרונות לא נוספו עובדים.

מיכאל ביטון: סליחה, יסמין, אתם מסיטים אותי.

מיכאל ביטון: אני עדיין בתוכנית הזאת – מעל 600 מיליון שקל ו-180 עובדים.

מיכאל ביטון: מעל 600 מיליון שקל על פני שש-שבע שנים, שהביאו 180 עובדים.

מיכאל ביטון: אני מחלק 600 מיליון ב-180, אני מקבל 3.5 מיליון שקל לבן אדם.

מיכאל ביטון: יסמין, את צריכה להיות איתי, לא לדבר עכשיו על הייטק בבאר שבע.

מיכאל ביטון: אנחנו בתוכנית שמימנה 624 מיליון שקל בשנים 2014 עד 2018.

ד"ר עמי אפלבום: לא, זה התחיל קודם.

ד"ר עמי אפלבום: זה התחיל ב-2011 – לנו יש נתונים מ-2010 – עד 2018.

ד"ר עמי אפלבום: אפילו ב-2019 היו עוד שאריות.

מיכאל ביטון: מעל 620 מיליון שקל שהביאו פחות מ-200 עובדים.

ד"ר עמי אפלבום: אבל היום יש לך 3,000 עובדים.

מיכאל ביטון: אני לא רוצה היום.

מיכאל ביטון: אני רוצה שהנתון הזה יהדהד.

מיכאל ביטון: הנתון הזה מחייב הסתכלות של הממשלה, איך קרה דבר כזה.

מיכאל ביטון: יותר מ-3 מיליון שקל לבן אדם.

מיכאל ביטון: תחשבו מה היינו עושים אם היינו אומרים לבן אדם יש לך 3 מיליון שקל.

מיכאל ביטון: בית זה מיליון שקל, עסק מיליון שקל, מיליון שקל ליזמות – כך מקימים 200 חברות.

חיים שולמן: כבוד היושב-ראש, כנראה שארץ נהדרת מסבירים את זה הכי טוב.

מיכאל ביטון: למה?

חיים שולמן: "וובוס", הבזבוז.

ד"ר עמי אפלבום: ראינו שהתוכנית הזאת, כסבסוד, לא מביאה את התוצאות.

ד"ר עמי אפלבום: נכנסתי לתפקיד ב-2018 ועצרנו את התוכנית.

ד"ר עמי אפלבום: אתם רוצים לבדוק אחורה - - -

מיכאל ביטון: אני לא מסכים שאנחנו נשתמש בשפה רגועה.

מיכאל ביטון: יש פה אירוע, אתה צריך להבין את זה.

מיכאל ביטון: הוא לא בתקופתך, אתה לא נושא באחריות לו.

ד"ר עמי אפלבום: אבל אני נושא באחריות לתיקון.

מיכאל ביטון: לתיקון, בוודאי.

מיכאל ביטון: אתה יודע מה מופיד מרעי היה עושה עם 600 מיליון שקל בעדה הדרוזית?

ד"ר עמי אפלבום: אני יודע מה אנחנו עושים היום עם הכספים, גם לדרוזים, גם לחרדים וגם למגזר הערבי.

מיכאל ביטון: יש חברה בירוחם שנקראת MindCET.

מיכאל ביטון: היא לא קיבלה כסף, לא זכתה בחממות, קיבלה 3 מיליון דולר מתורם לפעילות ועוד 7 מיליון דולר לבניין, בלי עזרת הממשלה, ויש לה חברות שעשו אקזיט בשווי מיליארד דולר בירוחם.

מיכאל ביטון: הם השקיעו בחברות כאלה 100, 200 אלף דולר והיום Return On Investment – ROI של MindCET מבטיח את עתידה ל-30 שנה בלי כספי ממשלה.

מיכאל ביטון: אפס שקלים מהממשלה ועובדים בהייטק, ו-600 מיליון על 200-180 עובדים.

מיכאל ביטון: האירוע הזה – תפקידך להפיק לקחים ותפקיד המנכ"לית לעשות דברים אחרת לחלוטין.

מיכאל ביטון: מישהו בממשלה צריך לחקור את זה.

מיכאל ביטון: זה צריך להיחקר בממשלה, אפילו לא מבקר המדינה, האוצר.

מיכאל ביטון: בגלל זה אני צריך את איפרגן, בגלל זה היא חסרה לי פה.

מיכאל ביטון: האוצר שאוהב יעילות ואוהב Return On Investment , וואלק, זה נפל מתחת לשטיח בזה שניסו לממן עובדי הייטק בעלות ממוצעת של יותר מ-3 מיליון עם תוצאות איומות.

מיכאל ביטון: הדבר הזה לא יכול לעבור לסדר היום הממשלתי.

מיכאל ביטון: זה מבט מערכתי – איך קרה דבר כזה בישראל, איך התרחש האירוע הזה מתחת לאף של כולנו.

מיכאל ביטון: זה אחד האירועים החמורים שאני מכיר.

ד"ר עמי אפלבום: לכן עצרנו את התוכנית, לכן אנחנו מפיקים לקחים יחד עם אגף תקציבים.

מיכאל ביטון: יפה, עוד רגע תדבר על העתיד.

מיכאל ביטון: המנכ"לית, בבקשה.

הילה חדד חמלניק: צריך להגיד שמרגע שעמי נכנס לתפקיד עצר את התוכנית ומסיק מסקנות.

מיכאל ביטון: יש פה נציגי חברות שקיבלו את הכסף?

מיכאל ביטון: יש בזום נציגי חברות כאלה?

מיכאל ביטון: עמי, הזמנת אותם לדיון, נכון?

ד"ר עמי אפלבום: אני לא יכול לזמן אנשים לוועדה.

מיכאל ביטון: אני אשמח שנציגי החברות יעלו.

מיכאל ביטון: יש חברה אחת, תגיד לי אם אני טועה, שקיבלה יותר מחצי מהכסף?

ד"ר עמי אפלבום: כן, היא קיבלה חצי מהכסף – נגב טלקום.

מיכאל ביטון: היא קיבלה יותר מ-300 מיליון שקל, כמה עובדים היא הביאה?

ד"ר עמי אפלבום: אני לא יכול לדבר בשמם, אני לא רוצה להגן עליהם וגם לא לתקוף אותם.

מופיד מרעי: צריכה להיות לך בקרה עליהם, בכל מקרה.

מיכאל ביטון: אתה מימנת אותם, הם שלחו לך דוחות.

ד"ר עמי אפלבום: יש לנו בקרה ויש לנו מנגנון ולכן עצרנו את הדבר הזה.

מיכאל ביטון: אבל עמי, הם קיבלו מרשות החדשנות 300 מיליון שקל וכתבו לך דוחות.

מיכאל ביטון: על כמה עובדים מדובר בדוחות הכתובים?

מיכאל ביטון: עזוב אותי מהתורה שבעל פה ורגשות.

ד"ר עמי אפלבום: היום יש שם קרוב ל-80 עובדי פיתוח ויש להם עוד הרבה ייצור שהם הקימו שם.

מיכאל ביטון: אז הם קיבלו יותר מ-300 מיליון שקל והביאו 80 עובדים.

ד"ר עמי אפלבום: לכן התוכנית נעצרה.

ד"ר עמי אפלבום: אני לא יכול לשפוט את קודמיי.

מיכאל ביטון: לא ביקשתי ממך לשפוט, אבל אנחנו חייבים לשים זרקור.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים תחנת עצירה, הדבר הזה צריך להיחקר.

מיכאל ביטון: זה לא אירוע שולי.

מיכאל ביטון: גם המינון – חברה אחת, 300 מיליון שקל?

מיכאל ביטון: אחת?

מיכאל ביטון: יש 600 מיליון שקל וחברה אחת קיבלה 300?

מיכאל ביטון: מאיזו סיבה היא קיבלה יותר מחצי מהכסף?

מיכאל ביטון: מי אפשר דבר כזה?

ד"ר עמי אפלבום: החברה, כמו כל חברה, הגישה דוחות וכשראינו שהם לא מצליחים להרים מעבר לסבסוד – כשהיה סבסוד, היו שם יותר אנשים.

ד"ר עמי אפלבום: אני לא יכול להגיד לך כמה - - -

מיכאל ביטון: גם אנחנו בדקנו באתר של החברה, הדוחות שם מדברים על בין 100 לבין 40 עובדים, אנחנו לא בטוחים שהם בנגב, כי יש לה headquarter בתל אביב.

מיכאל ביטון: לא ראינו אותם בעיניים בנגב.

מיכאל ביטון: כתוב שם 40.

ד"ר עמי אפלבום: אם אתה רוצה לבדוק אותם, אפשר בהחלט - - -

מיכאל ביטון: אני לא צריך לבדוק אותם, אתם צריכים לבדוק אותם.

מיכאל ביטון: מי שמימן אותם, יבדוק אותם.

מיכאל ביטון: אתה מטיל עליי לבדוק אותם?

מיכאל ביטון: באמת, שלא יהיה פה היפוך תפקידים.

יסמין פרידמן: אתם מדברים על איזושהי תוכנית שהייתה, אבל במצגת רשום: רשות החדשנות – 700 מיליון בשנים 2021-2000.

ד"ר עמי אפלבום: נכון, אלה שני דברים שונים לחלוטין.

מיכאל ביטון: זה סיפור חדש, משהו אחר.

מיכאל ביטון: עוד לא הגענו לשם.

מיכאל ביטון: עכשיו אנחנו עד 2018.

הילה חדד חמלניק: אני רוצה לנסות להשלים משפט.

הילה חדד חמלניק: אני חושבת שאפשר לחקור הרבה דברים כל הזמן, אבל חלק מלעשות חדשנות ולעשות הייטק ולעשות מו"פ, זה לעשות דברים שהם לא ידועים.

הילה חדד חמלניק: אם היה יושב פה עכשיו יו"ר רשות החדשנות ומסביר איך הוא ממשיך את התוכנית הזאת, אני מבינה את ההתנהלות.

הילה חדד חמלניק: אבל יושב פה עמי ואומר, בצדק, כבר לפני כמה שנים עצרנו את התוכנית הזאת, כי תחקרנו אותה, הבנו שהיא לא עושה את העבודה שלה.

הילה חדד חמלניק: עמי יציג בהמשך איך הוא לומד מתוך הדבר הזה ועושה אחרת, עושה טוב אחרת.

הילה חדד חמלניק: אנחנו רואים היום את ההתקדמות בבאר שבע.

הילה חדד חמלניק: נכון, קורונה, לא מספיק, אף אחד פה לא חושב שאנחנו במקום שאנחנו רוצים להיות.

הילה חדד חמלניק: עם זאת, כשמדברים על חדשנות, על מדע, על מו"פ, צריך להיזהר מאוד מלגרום לאנשים ולומר אתה בהגדרה בהון סיכון, אתה בהגדרה משקיע בסיכון גבוה, אתה בהגדרה עושה דברים שלא עשו עד אותו רגע, בהגדרה כל תוכנית שאתה עושה לא הייתה קודם ואולי היא תצליח ואולי היא לא תצליח.

הילה חדד חמלניק: והכי גרוע זה יהיה קיפאון בגלל שאנחנו רוצים לחקור.

הילה חדד חמלניק: צריך להיזהר מאוד עם השיח הזה.

מיכאל ביטון: הילה, אני מסכים איתך, אבל אני לא מכיר חברת השקעות שהייתה מקבלת 600 מיליון שקל, משקיעה ומצפה לתוצאה של 180 עובדים.

הילה חדד חמלניק: בוא תראה מה קורה היום בנאסד"ק, תראה כמה השקיעו ותראה מה יקבלו.

ד"ר עמי אפלבום: בוא תראה כמה חברות השקיעו ומיליארדים ירדו לטמיון.

הילה חדד חמלניק: אם היום היינו מנסים להסביר למה אנחנו ממשיכים לעשות את זה, הייתי מבינה את השיח.

מיכאל ביטון: אם היו נותנים לכל עובד הייטק שרוצה לעבור לפריפריה מענק אישי של 300,000 שקל, בכסף הזה היינו יכולים להביא 1,800 עובדים.

ד"ר עמי אפלבום: השאלה אם היה להם מקום לעבוד.

מיכאל ביטון: הם היו עובדים מהבית.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו נתנו 30 מיליון שקל לחברה שתפתח שלוחה בפריפריה ולא באו חברות.

ד"ר עמי אפלבום: החברות אמרו שאין להן עובדים בפריפריה.

מיכאל ביטון: זה לא נכון.

מיכאל ביטון: אגב, יש עובדים בפריפריה והם הולכים לעבוד במרכז.

מיכאל ביטון: הם עובדים מהבית, אבל לא משלמים להם את אותו שכר של המרכז.

מיכאל ביטון: כנראה שכל השיטה הזאת הייתה קלוקלת.

מיכאל ביטון: אני לא אמשיך בזה עכשיו, זה יהיה בסיכום הוועדה.

מיכאל ביטון: אני קורא למשרד האוצר לחקור את הדבר הזה חקירת עומק וכך גם למבקר המדינה לבדוק איך קרה דבר כזה.

מיכאל ביטון: אני מציע לעבור עכשיו ללקחים ולשנים הנוכחיות.

ד"ר עמי אפלבום: הלקח שלנו הוא שאנחנו צריכים אקוסיסטם – גם לבנות יכולות ליזמות, גם לבנות יכולות של מו"פ חדשני בפריפריה, גם יותר תעסוקה בפריפריה, גם פרויקטים מיוחדים.

ד"ר עמי אפלבום: לבנות אקוסיסטם שלם.

ד"ר עמי אפלבום: אני שמח להגיד שבבאר שבע התפתח, כחלק מהתוכנית שלנו שלא הצליחה, אבל היום כן יש שם 3,000 עובדים, יש שם 100 חברות הזנק ובאחוזים זו העיר שגדלה הכי הרבה מ-2015 עד 2020 - - -

יסמין פרידמן: ושם זה נעצר.

ד"ר עמי אפלבום: עוד לא נעצר כלום.

מיכאל ביטון: אתה מדבר על גידול דמוגרפי?

ד"ר עמי אפלבום: לא, על גידול המועסקים בהייטק.

מיכאל ביטון: כי בבאר שבע יש אתגרים דמוגרפיים אדירים, אז לא להתלהב בדבר הזה.

ד"ר עמי אפלבום: במקום לתת סבסוד, אנחנו מסתכלים גם איך אפשר לסייע לאוכלוסיות בתת-ייצוג – ערבים, חרדים, פריפריה – קידום של היזמות, כי לא קל למי שאין לו את כל הנטוורקים, למי שאין לו את כל מועדוני האנג'לים, לא קל לו לעשות יזמות בפריפריה.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו נותנים מענקים מועדפים למי שבפריפריה – 75% מהבקשה לשנה ראשונה – כאשר כל אחד אחד בתל אביב מקבל רק 50% מהמענק.

ד"ר עמי אפלבום: זה תיעדוף משמעותי.

ד"ר עמי אפלבום: בשנה השנייה זה 70%.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו גם עובדים עם משרדי הממשלה, כמו ועדת פרלמוטר שהוקמה, כדי לראות איך מביאים יותר כוח אדם לתוך ההייטק בכלל ולפריפריה בפרט.

ד"ר עמי אפלבום: לרשות החדשנות יש היום 19 חממות, מתוכן 12 בפריפריה.

ד"ר עמי אפלבום: אז שלא תגידו שתוכנית החממות היא לא מוטת פריפריה.

ד"ר עמי אפלבום: היא מוטת פריפריה, כי שם צריך לסייע ביזמות בשלבים הראשונים שלה.

ד"ר עמי אפלבום: פתחנו יזמות בפריפריה שממוקדת לרהט, שזה סביבה וקיימות; לירוחם, שזה קנביס; בכרמיאל – תעשייה 4.0.

מופיד מרעי: אני מבין שזה 3 מתוך ה-12.

ד"ר עמי אפלבום: לא, זה 3 בנוסף ל-12.

ד"ר עמי אפלבום: יש עוד מעבדות חדשנות בפריפריה: יש את פינסק בבאר שבע.

ד"ר עמי אפלבום: תראו מה קרה בפינסק – הבאנו את מאסטרקארד.

ד"ר עמי אפלבום: תראו לי פעילות פיתוח של מאסטרקארד, ששמים כסף במעבדת חדשנות ופותחים אפיקים עצומים.

ד"ר עמי אפלבום: זה של מאסטרקארד יחד עם בית חולים באר שבע ויחד עם מרכז הסייבר שם.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו מסתכלים גם על השקעות במחקר ופיתוח וייצור.

ד"ר עמי אפלבום: באזור פיתוח א' ואזורי עימות – 450 חברות עם 660 מיליון שקלים.

ד"ר עמי אפלבום: בנוסף, 280 חברות באשכול פריפריאלי 1 עד 4.

ד"ר עמי אפלבום: זה מחקר ופיתוח שאנחנו תומכים.

ד"ר עמי אפלבום: דרך אגב, אלה חברות שמגישות לנו, זה לא שאנחנו באים ואומרים להן הינה התקציב.

ד"ר עמי אפלבום: תגישו כמה שיותר, הטובים מקבלים.

מופיד מרעי: כשאתה אומר "אשכול פריפריאלי", למה אתה מתכוון?

מופיד מרעי: לפי האשכולות הקיימים?

ד"ר עמי אפלבום: כן, זה לפי התקנות, אשכול פריפריאלי.

קריאה: חברתי-כלכלי הכוונה?

הילה חדד חמלניק: כן.

הילה חדד חמלניק: יש מדד פריפריאלי.

מיכאל ביטון: כל רשות יש לה ציון באיזה אשכול היא נמצאת, מ-1 עד 10.

קריאה: ברשות לחדשנות?

ד"ר עמי אפלבום: ברמת מדינה.

מיכאל ביטון: יש יותר מ- 260, כל רשות יש לה ציון סוציו-אקונומי שנובע מ-14 פרמטרים, כמו השכלה, רכבים, גודל בית וכו', ובסוף יוצא ציון.

מיכאל ביטון: כשהוא אומר אשכול, הוא מתכוון לרשויות, מ-1 עד 10.

ד"ר עמי אפלבום: 1 עד 4 זה כי נמוכים.

ד"ר עמי אפלבום: מספר 1 זה לא מקום ראשון, מדליית זהב, זה האחרון, זה הרמה הכי נמוכה.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו גם מבינים שזה שאתה מנסה לפתח מפעלים שם, אבל אין לך הכשרות מקומיות, אתה לא תוכל להכשיר את כוח האדם המקומי.

ד"ר עמי אפלבום: רשות החדשנות תפקידה להשקיע במחקר ופיתוח, לא בהכשרות.

ד"ר עמי אפלבום: למרות זאת, ראינו את הקושי בהכשרות ולכן הכנסנו מהלך של פיתוח הכשרות.

ד"ר עמי אפלבום: אני שמח להגיד שהושקעו יותר מ-30 מיליון שקלים ל-1,500 הכשרות בפריפריה: ערבים – 1,350 מוכשרים בהיקף של 12 מיליון שקלים; חרדים – הם לא בהכרח יושבים בפריפריה, אבל הם בפריפריה חברתית, 1,500 מוכשרים בהיקף של 17 מיליון שקלים.

ד"ר עמי אפלבום: כמו שאמרתי לכם, אנחנו חייבים להסתכל על כל האקוסיסטם – גם הכשרות, גם יזמות, גם תוכניות, גם תנאים מועדפים לחברות.

ד"ר עמי אפלבום: אני רוצה להראות שוב את המיזמים.

ד"ר עמי אפלבום: פה אני קורא לציבור הערבי ולציבור החרדי: תגישו לרשות החדשנות בקשות.

ד"ר עמי אפלבום: יש כסף, אתם לא מגישים.

ד"ר עמי אפלבום: אני, מצידי, הולך לעשות הרבה יותר עבודות פיתוח עסקי.

מופיד מרעי: כלומר, המערכת פתוחה להגיש בקשות?

ד"ר עמי אפלבום: כן, אין מספיק בקשות.

מופיד מרעי: גם לחרדים וגם לערבים?

ד"ר עמי אפלבום: כן.

מופיד מרעי: אני מייצג את שניהם, אני אעביר להם.

מיכאל ביטון: אני רוצה לתת לך טיפ, עמי.

מיכאל ביטון: יש לך היום כמה מאות עובדים של "עתידים - צוערים לשלטון המקומי".

מיכאל ביטון: אחד השיפורים של העובדים הצעירים והנמרצים והמוכשרים הללו זה שהם לראשונה פנויים למלא קולות קוראים.

מיכאל ביטון: תקיים כנס של רשות החדשנות עם העובדים של "צוערים לשלטון המקומי" ואתה תקבל הרבה בקשות.

מיכאל ביטון: הקריאה שלך שיגישו היא טובה, אבל המעשה שלך הוא להנגיש את הגשת הבקשה ולפגוש את העובדים הללו שהם קצת יותר פנויים להגיש את הבקשות.

ד"ר עמי אפלבום: אחד הפערים שיש במגזרים זה הנושא של מנהלים.

ד"ר עמי אפלבום: היום אני אהיה בטקס פתיחה של קורס לחברה הערבית באוניברסיטת רייכמן במימון שלנו.

ד"ר עמי אפלבום: יותר מ-40 מנהלים מהמגזר הערבי יעשו קורס, שממומן על ידי הרשות לחדשנות, למנהלים להייטק.

מופיד מרעי: כלומר, עשיתם את כל התהליך וזה קיים?

ד"ר עמי אפלבום: כן, זה קיים.

ד"ר עמי אפלבום: יש תוכנית נוספת לבאר שבע לקידום החדשנות בעיר.

ד"ר עמי אפלבום: זה לתמיכה ביזמות המקומית, בניית תשתיות, כל זה בהיקף של 25 מיליון שקלים לארבע שנים.

יסמין פרידמן: אתה אומר "תמיכה ביזמות מקומית".

יסמין פרידמן: מה זה אומר "מקומית"?

ד"ר עמי אפלבום: רק לבאר שבע.

יסמין פרידמן: תמיכה ביזמות מקומית אומר שלא מביאים חברה מבחוץ, אלא לתמוך במשהו שצומח מבפנים?

ד"ר עמי אפלבום: יש פה גם וגם וגם.

ד"ר עמי אפלבום: יזמות מקומית זה של יזמים מתוך העיר.

ד"ר עמי אפלבום: בניית תשתיות טכנולוגיות והקמת שלוחות – זה להביא מבחוץ.

מיכאל ביטון: אני רוצה להסביר.

מיכאל ביטון: הלקח מה-600 מיליון האבודים – אתה נותן לחברה כסף, היא מסתובבת בנגב וכשנגמר הכסף היא נעלמת, אי אפשר להחזיק אותה.

ד"ר עמי אפלבום: בדיוק.

מיכאל ביטון: הנגב מלא בכמה מאות יזמים שנולדו בנגב, כך גם בצפון, ואם ניתן לאנשים האלה – כמו ברפואה.

מיכאל ביטון: רוב הרופאים בבאר שבע עוזבים את באר שבע, אבל אם הוא רופא שגדל בנגב, אחוז ההישארות שלו עצום.

מיכאל ביטון: ברוך הבא, חבר הכנסת לשעבר מאיר שטרית, שר בממשלות ישראל ועם רקורד של ראש עיר הצעיר ביותר, בגיל 24, ביבנה, שהגיע ביחד עם סטודנטים מהמרכז האקדמי רופין.

מיכאל ביטון: ברוכים הבאים.

מיכאל ביטון: אם יש לך זמן, ניתן לך בהמשך להתייחס.

מיכאל ביטון: אנחנו בדיון על הייטק בפריפריה.

מיכאל ביטון: הפסדתם את החדשות הכואבות, ששמו 600 מיליון שקל להביא עובדים לנגב ומצאנו רק 180 עובדים.

מיכאל ביטון: יכול להיות שאם היינו נותנים 3 מיליון לכל אחד מכם, הייתם באים לנגב והיה יותר טוב.

מיכאל ביטון: עכשיו אנחנו עם הפנים קדימה.

מאיר שטרית: אני רוצה להודות ליושב-ראש.

מאיר שטרית: אני מבקש את סליחתך, אני אחזור לפה בהמשך, אבל קודם אני רוצה ללוות את הקבוצה השנייה לוועדה הבאה.

מאיר שטרית: הייתי פעיל מאוד בוועדה הזאת.

מופיד מרעי: שאלת הבהרה לגבי יזמות מקומית.

מופיד מרעי: יזם מקומי שמייצג חברה מחו"ל, נחשב יזם מקומי?

מופיד מרעי: הרי רוצים להבטיח את הישארותו.

מופיד מרעי: יושב-ראש הוועדה אמר שמגיע יזם לא מקומי - - -

ד"ר עמי אפלבום: אני לא מבין מה זה יזם שמייצג חברה מחו"ל.

ד"ר עמי אפלבום: הוא לא יזם, אלא נציג של חברה זרה.

ד"ר עמי אפלבום: אם החברה הזרה, ה-IP בישראל, היא רשומה בישראל והיא תפתח תעסוקה בישראל, הוא נחשב ישראלי.

ד"ר עמי אפלבום: החברה הזרה חייבת שיהיה לה מספר חברה בישראל, ה-IP בישראל, לשלם מס בישראל.

מופיד מרעי: זה כדי שהוא יעמוד בקריטריון של יזם מקומי.

ד"ר עמי אפלבום: אבל זה שלוחה.

מיכאל ביטון: אתה רוצה חברה בישראל ועתידה לשלם מסים בישראל.

מיכאל ביטון: אם יש לו משקיעים מכל המקומות, זה לא מפריע.

מופיד מרעי: אוקיי, אני גם חושב שזה נכון.

ד"ר עמי אפלבום: מה שאמרת כרגע, אם היא חברה זרה – זה הקמת שלוחה.

ד"ר עמי אפלבום: הוא יכול להקים שלוחה.

ד"ר עמי אפלבום: השקף האחרון שאני אציג הוא השוואה של חברות שצמחו בין 2015 ל-2020.

ד"ר עמי אפלבום: אפשר לראות שבאר שבע היא במקום ראשון, עם 44% גידול.

ד"ר עמי אפלבום: היא התחילה ב-2015 מנמוך מאוד, בסך הכול עם 68 חברות, אבל היום היא עם 98 חברות.

ד"ר עמי אפלבום: הגידול המהיר ביותר הוא בבאר שבע.

ד"ר עמי אפלבום: כמו שאמרה המנכ"לית, כשאתה שם כסף עם סיכון, אתה יכול להיכשל או להצליח.

ד"ר עמי אפלבום: אני לא חושב שצריך לשפוט את זה רק על פי מספר האנשים שנכנסו לעבודה.

מיכאל ביטון: אני מסכים עם העיקרון הזה, אבל עדיין האירוע שדיברנו עליו הוא חמור ולא מאוזן.

מיכאל ביטון: יכול להיות שהייתם נותנים 600 מיליון שקל ל-200 חברות וסיכויי ההצלחה היו גבוהים.

מיכאל ביטון: אבל חברה אחת שקיבלה יותר מ-300 מיליון?

מיכאל ביטון: מאיזה סיבה?

מיכאל ביטון: ולמה היא לא הביאה את התוצאה?

מיכאל ביטון: יש פה יותר מדיי סימני שאלה.

מיכאל ביטון: אז נכון, זה הון סיכון, נכון שיש אי-ודאות, נכון שיש פער ואתה חייב לקחת סיכון, אבל התמונה פה מעוררת שאלות.

ד"ר עמי אפלבום: מצד שמאל בגרף שמוצג, הציר התחתון כמה חברות יש באותו אזור.

ד"ר עמי אפלבום: הציר האנכי זה כמה אחוזי עובדים מסך כל העובדים.

ד"ר עמי אפלבום: אפשר לראות שבצד שמאל למעלה זה חיפה – יחסית יש מעט חברות, 4%, אבל עם 13% מהעובדים.

ד"ר עמי אפלבום: כלומר, הרבה מאוד עובדים, כי יש שם חברות גדולות.

ד"ר עמי אפלבום: אין שם הרבה חברות קטנות, אבל הם בולטים.

ד"ר עמי אפלבום: מצד ימין בשקף יש את ירושלים.

ד"ר עמי אפלבום: בירושלים הסיפור הפוך – אין חברות גדולות, אבל יש הרבה מאוד חברות קטנות, אבל הן לא מצליחות לגדול.

ד"ר עמי אפלבום: אפשר לשאול למה עובדים בחברות, אבל הם לא מתגוררים בירושלים.

ד"ר עמי אפלבום: זה האתגר של העיר ירושלים, למשוך את האנשים שיישארו פה, שלא יבואו בבוקר לעבודה ויסעו למקום אחר – כנראה לתל אביב – ומה העיר צריכה לעשות כדי שהעובדים ישארו פה.

ד"ר עמי אפלבום: אני עושה את הקורלציה לבאר שבע – מה צריך לעשות כדי שעם הכספים שאנחנו משקיעים שם יהיה אקוסיסטם, עם חינוך, עם בריאות ועם פעילויות חברתיות, כדי שאנשים ירצו לבוא ולגור שם.

ד"ר עמי אפלבום: אסור להסתכל על סובסידיה, צריך להסתכל על כל המכלול.

הילה חדד חמלניק: אתם מכירים את המחקר של חברת תבור?

הילה חדד חמלניק: מה שעבד בבאר שבע בהקשר הזה זה שהייתה עבודה אסטרטגית, משמעותית, בין-לאומית, שאמרה איך עושים אקוסיסטם, כי זו הייתה מהמסקנה הכי גדולה מאותו אירוע שאתה לא אוהב – איך עושים אקוסיסטם, איך מייצרים רובע חדשנות.

הילה חדד חמלניק: לשמחתי, לפני מספר שבועות העבירה השרה יחד עם השר אלקין החלטה דומה על רובעי החדשנות בירושלים, איך מייצרים שני רובעי חדשנות בירושלים – במזרח ובמערב העיר – כדי לא לעשות פעולות נקודתיות שאולי יצליחו או לא, אלא לראות את כל התמונה, גם אם זה ייקח – וזה ייקח, כי אין אינסטנט – 15 ו-20 שנה, שזה יהיה אל מול תוכנית אסטרטגית.

הילה חדד חמלניק: שאלו אותי בממשלה איך משרד הבינוי קשור לרובע חדשנות, אז כפי שאמר ד"ר עמי אפלבום, אם לא דואגים למגורים באזור המתאים, אם לא דואגים לגני ילדים, לתחבורה, אם לא דואגים לשאר המרכיבים, אותו אקוסיסטם פשוט לא יצמח ואז אנחנו יכולים לתת סובסידיה, החברות יהיו שם כל עוד ישלמו להן וברגע שיפסיקו להן את הסובסידיה הן ייעלמו.

הילה חדד חמלניק: גם בירושלים התקבלה החלטה לעבודה אסטרטגית לרובעי חדשנות.

הילה חדד חמלניק: באר שבע היא הראשונה שמתקדמת עם זה ואפשר כבר לראות את הפירות.

ד"ר עמי אפלבום: לא, חיפה הייתה הראשונה.

הילה חדד חמלניק: חיפה היא הראשונה שיצאה לדרך והשלימה אותה אחרי באר שבע.

הילה חדד חמלניק: אנחנו מבינים שהדרך היא לעבור למישור האסטרטגי, להשלים את התמונה ועם הרבה הרבה הרבה חינוך.

הילה חדד חמלניק: דיברנו על זה הרבה בדיונים אחרים שהזמנת אותי אליהם – צריך הרבה חינוך.

הילה חדד חמלניק: בסוף מי שגדל בפריפריה, מי שהאימא והאבא שלו גרים שם ויש לו בייביסיטר והוא רוצה לגור במקום מגוריו, אתה צריך להשקיע הרבה פחות כסף בלשכנע אותו להישאר.

הילה חדד חמלניק: אתה לא צריך לתת לו את המענק הזה כדי שיעבור מתל אביב.

הילה חדד חמלניק: אתה צריך לאפשר לו להקים ליד הבית שלו, ולשם הרשות הולכת.

מיכאל ביטון: הילה, אני רוצה שתאמצו שפה חדשה.

מיכאל ביטון: כל הזמן מסבירים שצריך להביא מבריקים לנגב ולגליל.

מיכאל ביטון: יש מבריקים בנגב ובגליל, מה קרה להם?

מיכאל ביטון: הם עזבו את הנגב.

מיכאל ביטון: אז תעברו לשימור ההון האנושי, לא לייבוא הון אנושי.

מיכאל ביטון: מספיק שבני הנגב והגליל המבריקים יישארו בבית, תהיה מהפכה.

ד"ר עמי אפלבום: כך בתוכנית החומש למגזר הערבי.

יסמין פרידמן: אנחנו לא מדברים פה על חבר'ה צעירים.

יסמין פרידמן: ציפיתי ואני רוצה מאוד לראות שאתם משקיעים גם בחינוך של הדור הצעיר.

הילה חדד חמלניק: את זה לא עושה רשות לחדשנות, אלא משרד החדשנות.

הילה חדד חמלניק: יש חלוקת עבודה, כל אחד בתחומי פעילותו.

הילה חדד חמלניק: רשות החדשנות פועלת בקרב מבוגרים ועסקים.

הילה חדד חמלניק: חינוך ונוער וילדים וחיילים – עושה משרד החדשנות והתוכניות מתואמות.

הילה חדד חמלניק: בסוף אנחנו רואים את זה כמקשה אחת.

מיכאל ביטון: אין זיקה בין הרשות לחדשנות למשרד המדע?

ד"ר עמי אפלבום: יש זיקה בין הרשות לשרה - - -

מיכאל ביטון: נו, אז הרשות כפופה לשרה.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו רשות סטטוטורית שכפופה לשרה.

מיכאל ביטון: אם כך, הילה חדד היא המנכ"לית שלכם.

ד"ר עמי אפלבום: היא מנכ"לית של השרה.

ד"ר עמי אפלבום: הכי חשוב זה שאנחנו עובדים ביחד.

יסמין פרידמן: אני חושבת שהוועדה כן צריכה - - -

מיכאל ביטון: את רוצה שמשרד החדשנות יהיה משרד החינוך?

יסמין פרידמן: לא.

יסמין פרידמן: יש תוכנית, אני רק מבקשת שיביאו אותה.

מיכאל ביטון: אנחנו נכניס לסיכום שבדיון הבא תוצג התוכנית החינוכית שיסמין מבקשת.

יסמין פרידמן: כן, תודה.

ד"ר עמי אפלבום: יש תוכנית חומש למגזר הערבי.

ד"ר עמי אפלבום: כולם יודעים, בהסכם הקואליציוני, 50 מיליארד לחמש שנים?

מופיד מרעי: 30 מיליארד מתוכם מחולקים לשתי תוכניות – 3 מיליארד למגזר הדרוזי והצ'רקסי, 27 מיליארד למגזר הערבי.

מופיד מרעי: מתוכם אתה גוזר את מה שאתה הולך לדבר.

ד"ר עמי אפלבום: יש בעיה של יזמות במגזר הערבי, מכיוון שיש חוסר בנטוורקינג, קישוריות.

ד"ר עמי אפלבום: יש מחסור באנג'לים שמוכנים לבוא ולתת כסף.

ד"ר עמי אפלבום: יש פערים באיך מבינים ויודעים להריץ סטארט אפ.

ד"ר עמי אפלבום: לכל הדברים האלה יצאנו בקול קורא לגוף שיקבל מאיתנו מימון כדי להקים מרכזי חדשנות עם מאיצים.

ד"ר עמי אפלבום: בנוסף אנחנו נקים מועדון אנג'לים של ערבים משותף עם יהודים, כדי שנוכל להקים את האינקובציה, עוד לפני בכלל שהסטארט אפ מתהווה, כדי להכין אותו איך להקים סטארט אפ.

ד"ר עמי אפלבום: בנוסף, תהיה תוספת מימון אם הוא יביא תעסוקה, אם הוא יוכל למשוך עובדים כדי להעסיק אותם.

ד"ר עמי אפלבום: את כל התוכנית הזאת אנחנו מנסים לשלב עם השלוחות שיש לנו בפריפריה.

ד"ר עמי אפלבום: יש פלטפורמה, שאנחנו בונים ומשקיעים בה כסף, לחיבור בין מבקשי עבודה לבין המשרות, כי לפעמים הם פשוט לא מוצאים אחד את השני.

ד"ר עמי אפלבום: כמובן גם כל נושא ההכשרות וההשמה.

ד"ר עמי אפלבום: כל זה יהיה חלק כדי להנביט את אותם יזמים, שיוכלו להגיש לתוך חממות ולתוך סטארט אפ.

מופיד מרעי: אמרת משהו חשוב מאוד.

מופיד מרעי: ממה שאני מבין, יצאתם עכשיו בקול קורא כדי לבנות את אותו ארגון גג הזה שאתה מדבר עליו, כדי שהוא יצליח ליישם הלכה למעשה את מרכזי החדשנות לטכנולוגיה במגזר הערבי.

מופיד מרעי: ברגע שהגוף הזה קם ויש ארגון גג, ארגון שיכול לעשות את זה - - -

ד"ר עמי אפלבום: יהיו שניים, אחד בדרום ואחד בצפון.

מופיד מרעי: המערכת זהה?

ד"ר עמי אפלבום: כן.

מופיד מרעי: והם אמורים לעשות את העבודה בשטח.

מופיד מרעי: תוך כמה זמן להערכתכם זה יכול להסתיים גם בצפון וגם בדרום?

מופיד מרעי: אני מבין מכם שלמעשה הם צריכים להנגיש את כל מה שדיברת עליו כרגע.

ד"ר עמי אפלבום: נכון.

מופיד מרעי: לחבר את הכסף והיזמות לשטח.

ד"ר עמי אפלבום: בדרך כלל לוקח בין שישה חודשים ל-13 חודשים עד שהגוף מתארגן ומצליח להביא חברות.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו מצפים שאחרי 12 חודשים יהיו שם 10-5 יזמים, יתחילו לראות את הניצנים.

ד"ר עמי אפלבום: ככה ראינו בחיפה כשעשינו את זה, ככה ראינו בחממות היזמות ברהט ובכרמיאל.

ד"ר עמי אפלבום: יש שישה עד 12 חודשים של התארגנות עד שמתחילים.

מופיד מרעי: 24 חודשים.

ד"ר עמי אפלבום: לא.

ד"ר עמי אפלבום: אחרי 24 חודשים אתה כבר צריך לראות תוצאות, אם לא – אנחנו מורידים את הגרזן.

מופיד מרעי: כלומר, תוך 24 חודשים מגמר הקול קורא צריכות להיות תוצאות בשטח.

ד"ר עמי אפלבום: זה ארוך מדיי.

ד"ר עמי אפלבום: אני רוצה לראות תוצאות בשטח תוך 12 חודשים.

מיכאל ביטון: סימני נפט ראשונים.

מיכאל ביטון: תודה רבה, ד"ר אפלבום.

מיכאל ביטון: אני מניח שאתה עוד תתבטא ותתייחס, כי יהיו דברים שיופנו אליכם מכמה גופים.

מיכאל ביטון: רו"ח אפרת דבש, משנה למנהל רשות ההשקעות, בבקשה.

מיכאל ביטון: תציגי את המצגת שלך כפי שתכננת, אבל חשוב לי להבין גם את הזיקה והסינרגיה לרשות החדשנות, כי בפעם הקודמת הייתה תופעה מאוד קשה, שהרשות אמרה שהיא לא מכירה את תוכנית ההייטק של משרד הכלכלה.

מיכאל ביטון: זה דבר שלא יכול לקרות במשרדי ממשלה, חייבים להיות תיאום וסינרגיה.

מיכאל ביטון: אני מבקש להתייחס גם לצורת העבודה ולשיתופי הפעולה.

אפרת דבש: אני מנהלת את מסלולי ההשקעה בהון האנושי של הרשות להשקעות.

אפרת דבש: בחרנו להציג, בהתאם לנתונים שביקשתם, מסלול אחד יקר וחשוב שמעודד הייטק ושכר גבוה בפריפריה, באזורי עדיפות לאומית וירושלים.

אפרת דבש: אני מדברת על מסלול 4.18, הוראת מנכ"ל.

אפרת דבש: אני אציג בקצרה את עיקרי המסלול: המסלול מיועד לתאגידים מתחום תעשייה והייטק שמתכוונים להקים אתר באזורי עדיפות לאומית או בירושלים או להרחיב אתר קיים.

אפרת דבש: מדובר בתאגידים שצריכים לבוא עם מחזור הכנסות של לפחות 15 מיליון שקל.

אפרת דבש: אנחנו רוצים להביא תאגידים שמסוגלים לשלם שכר גבוה והם מספיק יציבים, שיוכלו לפתוח אתר לאורך זמן.

אפרת דבש: התאגידים צריכים להתחייב לגייס לפחות, במינימום, 15 משרות מלאות חדשות.

מיכאל ביטון: באיזה שכר מינימלי?

אפרת דבש: תמהיל השכר – כולם צריכים להסתכל מעל השכר הממוצע במשק ולפחות 10% צריכים להשתכר פי שניים וחצי מהשכר הממוצע במשק.

אפרת דבש: יש לנו מדרג.

מיכאל ביטון: מה ממוצע השכר של אותם 15 עובדים?

אפרת דבש: ממוצע השכר בפועל של החברות שמגישות לנו זה 25,000 ברוטו.

מיכאל ביטון: זה הממוצע.

אפרת דבש: נכון, זה הממוצע בפועל של ההגשות.

מיכאל ביטון: אבל אתם מוכנים לקבל גם חברות שמשלמות פחות מזה.

אפרת דבש: כל העובדים צריכים להשתכר מעל השכר הממוצע במשק.

מיכאל ביטון: זה ברור, אבל "מעל" יכול להיות ב-100 שקלים ויכול להיות ב-5,000 שקלים.

אפרת דבש: לא.

אפרת דבש: יש את המשולש – 35% צריכים להשתכר פי 1.5 ו-10% צריכים להשתכר פי 2.5.

אפרת דבש: זה המינימום של המסלול.

אפרת דבש: זו הקצאה תחרותית - מי שמתחייב ליותר מזה, מקבל יותר ניקוד.

אפרת דבש: כלומר, יש לו עדיפות ויש לו סיכוי יותר טוב לקבל את המענק.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: א', אהבתי; ב', בירוחם הייתה לנו השפעה על התוכנית הזאת, כי פעם רשות ההשקעות שילמה רק על מכונות ומכשירים וברזלים ובעולם המודרני לא המכונה מביאה הון.

מיכאל ביטון: לפעמים היא מביאה, אבל היום לפטופ מביא הון ופיתוח.

מיכאל ביטון: לכן אני מאוד שמח שאתם מסבסדים משרות.

מיכאל ביטון: מה רמת התיאום שלכם עם רשות החדשנות בהחלטות שלכם על חברות הייטק?

אפרת דבש: יש ועדת הקצאה שמתכנסת ומקבלת החלטות.

אפרת דבש: אנחנו עובדים מול רשות החדשנות בעיקר בעניין של בקרה ומניעת מצב של כפל סיוע.

אפרת דבש: יש לנו קשר עם מחלקות הבקרה ברשות לחדשנות, כדי לוודא שאנחנו לא מסבסדים את אותם עובדים באותן חברות, כדי שהמדינה לא תוציא כסף כפול על אותו אתר.

מיכאל ביטון: זו החלטה עקרונית שלא ראוי שיהיה כפל תמיכה?

אפרת דבש: כן.

אפרת דבש: הבסיס של תמיכה בחברות הוא שלא יהיה כפל סיוע מול כל גורם ממשלתי.

אפרת דבש: ספציפית במסלול הזה אנחנו ערים לכך שהסיכון הכי גבוה לכפל סיוע זה ברשות לחדשנות.

מיכאל ביטון: גברת איפרגן בדרכה לפה?

מיכאל ביטון: כמו אצל אריק איינשטיין - קו קו קו, היא לא תבוא?

טליה ישפה: אני האחראית בצוות על מו"פ והשכלה גבוהה.

טליה ישפה: אנחנו עובדות ביחד על כל הנושאים הללו.

מיכאל ביטון: אבל אני שואל שאלה – את גם כמו החבר'ה הוותיקים?

מיכאל ביטון: איפרגן תבוא או לא תבוא?

טליה ישפה: אני חושבת שהיא פירטה - - -

מיכאל ביטון: יש לה נימוקים טובים.

טליה ישפה: אכן.

מיכאל ביטון: אז בהמשך אני אתן לך להתייחס.

אפרת דבש: אני ממשיכה עם העקרונות.

אפרת דבש: אם מדובר באתר שכבר קיים באזורים האלה, אנחנו דורשים שימור של המשרות הקיימות.

אפרת דבש: אנחנו לא מממנים תוספת עובדים חדשים אם הם לא שמרו על המצבת הקיימת.

אפרת דבש: אין לנו עניין לממן פה תחלופה ולכן הם מחויבים לשמור על המשרות הקיימות ולגדול ב-10 או 15 אחוזים, תלוי בענפים.

מיכאל ביטון: כמה עובדים התוכנית הזאת הביאה בחמש השנים האחרונות וכמה מקרים שבהם ההשקעה נכשלה?

מיכאל ביטון: אני מניח שיש מקרים שהחברה לא הצליחה.

אפרת דבש: נכון.

אפרת דבש: לבקשת

אפרת דבש: כם הכנו את הנתונים עשור אחורה.

אפרת דבש: בשקף שמוצג אפשר לראות את הנתונים במצטבר.

אפרת דבש: נתנו את כמות האישורים, את המשרות שאושרו, שימור משרות, עלות שכר ממוצעת בתוכניות.

אפרת דבש: בסך הכול השקענו חצי מיליארד שקלים במענקים, מה שהביא לתעסוקה של 2 מיליארד שקלים.

אפרת דבש: מדובר ב-2,000 משרות חדשות באזורי עדיפות לאומי וירושלים בשכר גבוה, בנוסף לשימור 17,000 משרות.

אפרת דבש: כלומר, אנחנו דואגים שהחברות ישמרו גם על המשרות הקיימות ושלא נממן פה תחלופה.

אפרת דבש: לדוגמה, EMC בבאר שבע, שהייתה אחת החלוצות הראשונות שקיבלה סיוע; אמדוקס בנצרת; וויקס בבאר שבע.

מיכאל ביטון: אני לא יודע אם EMC היא דוגמה טובה.

מיכאל ביטון: כמה עובדים יש לה היום בבאר שבע?

מיכאל ביטון: מישהו יכול לדעת?

מיכאל ביטון: יש לי חשד שהם אפילו סגרו את מרכז הפיתוח.

מיכאל ביטון: הייתה שם אישה מדהימה, אורנה, אבל אני לא יודע מה קרה שם.

מיכאל ביטון: מישהו יכול להגיד מה ההיקף של המספרים שלהם שם?

קריאה: לדעתי הם עדיין שם.

קריאה: בזמנו הם קיבלו על 150 משרות, אבל אני יודעת שגם אושרה להם תוכנית - - -

מיכאל ביטון: 150 משרות לדרום?

מיכאל ביטון: את יכולה לבדוק, עד סוף הדיון הזה, כמה יש שם היום מטעם EMC?

אפרת דבש: אני בודקת.

אפרת דבש: נתנו כאן קרוב ל-20,000 משרות ששמרנו.

אפרת דבש: מרבית התוכניות הן מעל 90% ביצוע.

אפרת דבש: כמו שאפשר לראות בטבלה שבשקף, אלה שהן 70 – 40% הן תוכניות שהן יחסית חדשות והן עדיין בביצוע.

אפרת דבש: יש לנו מספר בודד של ביטולים, אנחנו מקפידים וגם דורשים מהם להמשיך לשמר את המשרות גם אחרי שהמענק נגמר.

אפרת דבש: אם כל התוצאות האלה לא מספיקות, אז גם עשינו מחקרי אפקטיביות, גם לבדוק ROI, גם מה קורה עם החברות האלה עם שימור המשרות.

אפרת דבש: מצאנו שמעל 70% מהמשרות האלה לא היו נוצרות בפריפריה, ובכלל לא בארץ, אילולא המסלול.

מיכאל ביטון: אם אני מבין אותך נכון, אז סך ההשקעות במשך שנים, במצטבר, היה חצי מיליארד שקלים שהניבו תוספת של 2,000 עובדים.

מיכאל ביטון: עלות התוכנית לעובד היא 250,000 שקל בממוצע.

אפרת דבש: זה בממוצע משוקלל.

אפרת דבש: התוספת לאדם ירדה לאורך השנים, כי צמצמנו את שנות התמיכה.

אפרת דבש: בעבר הייתה תמיכה לארבע שנים והיום לשנתיים, וכמובן שימור המשרות וכך אנחנו לא מממנים תחלופה.

מופיד מרעי: יש לכם חלוקה לפי ערבים, יהודים, חרדים?

מיכאל ביטון: רגע, מופיד מרעי, אתה תתאפק.

מיכאל ביטון: ענבר בזק הראשונה, ולאחריה – יסמין, ורק אז אתה.

מופיד מרעי: שאלתי אם יש חלוקה של המועסקים לפי מגזרים – ערבים, חרדים.

מופיד מרעי: יש לך נתון כזה?

אפרת דבש: יש לנו אותו, אבל אין לי פה את המידע.

מיכאל ביטון: תביאי אותו עד סוף הדיון.

מיכאל ביטון: יש לנו עוד שעה, תביאי לנו גם את הנתון לגבי כמה נשארו מה-150 עובדים של EMC ואיך ה-2,000 משרות מתפלגות לפי מגזרים.

אפרת דבש: לגבי EMC – נכון להיום יש להם 200 עובדים בבאר שבע.

מיכאל ביטון: כולם בבאר שבע?

אפרת דבש: כן.

מיכאל ביטון: ודאי?

אפרת דבש: זה הנתון שקיבלתי כרגע.

מיכאל ביטון: אני לא בטוח, תבדקי את זה שוב.

אפרת דבש: אנחנו חושבים שצריך להמשיך את המסלול הזה, להמשיך לתקצב אותו.

מיכאל ביטון: אנחנו מסכימים איתך, כי יש פה יעילות.

מיכאל ביטון: פר בן אדם אתם מממנים 250,000 שקל.

מיכאל ביטון: זה זול יותר מהתוכנית הקודמת וכנראה שיש לכם גם הצלחות.

ענבר בזק: קודם כול, תודה על ההצגה ועל הדיון.

ענבר בזק: ממשלת ישראל קבעה יעד של מיליון ישראלים בהייטק.

הילה חדד חמלניק: ממשלת ישראל קבעה 15%, זה מתייחס ל-560.

הילה חדד חמלניק: אני רוצה להבהיר, החלטת הממשלה מתייחסת ל-560,000.

ענבר בזק: ראש הממשלה החליפי הציג יעד של מיליון ישראלים בהייטק.

ענבר בזק: אני מדברת כמובן על יאיר לפיד.

ענבר בזק: אי אפשר לעמוד ביעד הזה בלי הפריפריה ולכן הדיון הזה הוא אחד מסדרה של דיונים מאוד חשובים שבהם אנחנו בודקים איך אנחנו יכולים להגדיל את אחוז האנשים שחיים בפריפריה ועובדים בהייטק.

ענבר בזק: כמו שאמר, חזר והדגיש, היושב-ראש, וגם ראינו בנתונים, האסטרטגיה שהייתה עד היום, של ניסיון להביא חברות גדולות לפריפריה, לגליל ולנגב, נכשלה.

ענבר בזק: הנתון הזה ש-3 מיליון הושקעו בתוספת של כל עובד אחד, פשוט אבסורדי.

ענבר בזק: אז אני רוצה להציע אלטרנטיבה, מה כן צריך לעשות.

ענבר בזק: אז קודם כול, במקום לנסות בכוח למשוך את חברות ההייטק הגדולות לפריפריה, מה שאנחנו רואים שלא מצליח, צריך להשקיע בהון האנושי שכבר נמצא בפריפריה.

ענבר בזק: יש בנגב ובגליל הון אנושי מאוד גבוה, יש יזמים, יש חברות הזנק.

ענבר בזק: בואו ניקח את אותו כסף שהשקענו, כל כך הרבה עשרות מיליונים, בלהביא חברות גדולות לנגב ולגליל ופשוט נשקיע אותם בחברות המקומיות.

ענבר בזק: ברור מאוד שיזם מקומי, תושב הגליל או הנגב, שמקים חברה, אם נשקיע בו והחברה תצליח, הוא יישאר שם ולא יעבור למרכז.

ענבר בזק: הוא רוצה לחיות שם, הוא רוצה להישאר שם.

ענבר בזק: נושא נוסף – השקעה.

ענבר בזק: השקעה גם בהכשרות טכנולוגיות מגיל צעיר וגם בצעירים אחרי צבא, הכשרות לבני ובנות הנגב והגליל, כדי לענות על הצורך הזה שדובר.

ענבר בזק: החברות טוענות שחסרים עובדים.

ענבר בזק: זה נכון, אבל זה נכון בערבון מוגבל.

ענבר בזק: חסרים סיניורים, חסרים אנשים מנוסים, יש הרבה מאוד סטודנטים שסיימו את הלימודים, הרבה מאוד ג'וניורים – אנשים בתחילת דרכם – שמחפשים עבודה, ושם יש את הפער בין האנשים המנוסים לאנשים הלא מנוסים.

ענבר בזק: אני רוצה גם להציע, כדי לצמצם את הפער הזה, להשקיע במלגות לסטודנטים, שתוך כדי הלימודים שלהם כבר ישתלבו בתעסוקה.

ענבר בזק: כלומר, כשהם יסיימו את הלימודים הם כבר יהיו עם איזשהו ניסיון שיקל על החברות לקלוט אותם.

ענבר בזק: נפגשתי עם חברות, נפגשתי גם עם האקדמיה – תל חי ואורט בראודה – והם אמרו לי שזה הדבר הכי נחוץ להם היום – לממן את השכר של סטודנטים באותה תקופת הכשרה, לתת להם את הכלים.

ענבר בזק: אלה חבר'ה שבאמת רוצים להישאר, הם רוצים לחיות איפה שהם גדלו, אם זה בנגב ואם זה בגליל.

ענבר בזק: נושא נוסף שאני רוצה להציע פה – לא שמעתי אם זה נעשה בעבר ואם זה הצליח – איזושהי תוכנית לעידוד תעסוקת תושבי הפריפריה על ידי חברות במרכז.

ענבר בזק: ממש להציב יעדים – להגיד לחברות גדולות אל תפתחו שלוחה בדרום או בצפון, אבל להציב יעד של 10, 15 אחוז, צריך עוד לחשוב על זה, מהעובדים שלהן יהיו תושבי הפריפריה ולתת מענקים על עמידה ביעדים האלה.

ענבר בזק: כלומר, להשתתף בשכר של עובדים מהפריפריה, מה שיעלה פחות לחברות וזה עדיין ייתן את המענה לעמידה ביעד של מיליון ישראלים בהייטק.

ענבר בזק: חשוב מאוד לזכור, אנחנו לא יכולים להביא את ההר למוחמד, לכן נצטרך להביא את מוחמד אל ההר.

ענבר בזק: במקרה הזה נצטרך לראות איך אנחנו נותנים לאנשים שרוצים לחיות – יש מספיק אנשים שרוצים לחיות בגליל ובנגב – ונוריד מהם את העונש הזה של הנסיעה היום-יומית על הכבישים וניתן להם את כל הכלים, שזה כולל תשתיות, כולל מענקים לחברות להעסיק אותם, ונדאג להשקיע בהייטק שכבר קיים, ביזמויות שכבר קיימות ונעזור להם לצמוח ולגדול.

מיכאל ביטון: תודה, ענבר, גם על התמצית והדיוק.

מיכאל ביטון: יסמין, בבקשה.

מיכאל ביטון: מי מהנציגים שיש לו התייחסות לדברים – גם רשות החדשנות, גם הרשות להשקעות וגם המנכ"לית – אני מבקש שירשום אותן ולקראת סיכום הדיון הם יקבלו זמן להתייחס.

יסמין פרידמן: אני לא אחזור על הדברים שאמרה ענבר בזק, שכמובן אני מסכימה עם כולם.

יסמין פרידמן: אני כן אומר שיש מחקר מאוד-מאוד גדול של חברת תבור, שהוזמן לבקשת עיריית באר שבע, שמציג מה הם החסמים ומה הם הדברים שצריכים לקרות, כדי שעוד חברות יבואו ויפתחו מרכזים בנגב.

יסמין פרידמן: אני חושבת שצריך לעשות איזשהו שיתוף פעולה.

יסמין פרידמן: אני רוצה לחדד, זו חייבת להיות תוכנית כוללת שמכניסה בתוכה את החינוך ואת התחבורה ואת התרבות ואת הרפואה, כי אם בנגב מתים בגיל צעיר יותר, אף אחד לא ירצה לעבוד שם, לא משנה באיזו עבודה.

יסמין פרידמן: בתור באר-שבעית מורעלת, חוץ מ-25 מיליון שדיברתם עליהם, אני לא רואה מה עוד הולך להיות.

יסמין פרידמן: כל הזמן נתתם את באר שבע כדוגמה, והיא אכן דוגמה מדהימה, אבל זה בעיקר בגלל שיתוף פעולה מצוין של ראש העיר, המנכ"לית וכל הצוותים המקומיים בבאר שבע.

יסמין פרידמן: משנת 2019, אז למעשה הופסקו כל המענקים לחברות, הכול נעצר.

יסמין פרידמן: כלומר, המספר 3,000 עובדים נותר כך מ-2019 ועד עכשיו, אותה כמות של עובדים.

יסמין פרידמן: אני מבינה שהייתה תוכנית שכשלה ואולי הייתה אפילו שערורייתית, אבל לא הייתי רוצה לראות שזה נעצר לגמרי כי אני חושבת שכן צריך להמשיך לתמוך ביזמות, גם אם היא לא מקומית.

יסמין פרידמן: צריך להביא את זה וכמובן להתנות את זה בהישארות, לפי עובדים שיצטרפו.

יסמין פרידמן: אני בטוחה שלמדתם את הלקח, אבל אני לא רואה את פה וזה מאוד מתסכל אותי.

מופיד מרעי: אדוני היושב-ראש, יש דיונים שאתה יוצא מהם עם רוח גבית, אבל יש דיונים שאתה יוצא מהם מתוסכל.

מופיד מרעי: מדיון כמו זה אני יוצא מתוסכל.

מופיד מרעי: פוטנציאל כוח אדם – יש; תקציבים – יש; כוונות – יש, אבל בפועל אין כלום.

מופיד מרעי: הפריפריה, גם החברתית וגם הגיאוגרפית, סובלת מחוסר בהייטק.

מופיד מרעי: תסתכלו על כל הנתונים שכול אחד מקבל, גם ביישובים בגליל ובנגב וגם במגזר החרדי ובמגזר הערבי, המספרים נמוכים.

מופיד מרעי: כשאתה שומע שפה הלכו 600 מיליון שקל ושחברה אחת קיבלה 300 מיליון, ובסופו של דבר זה לא הביא לשום מקום, אני חושב שנדלק פה פרוז'קטור אדום וכולנו צריכים להתייחס אליו.

מופיד מרעי: ברור שצריכה להיות הכנה של תשתיות, כי כדי להביא הייטק לצפון אתה צריך להביא גם תשתיות תקשורת, תשתיות תחבורתיות, אינטרנט מהיר, סיב אופטי וכל מה שקשור לזה.

מופיד מרעי: כדי להיות מדויק, חברים, אני בתחושה שיש אור בקצה המנהרה.

מופיד מרעי: ישבתי עם שרת המדע גם בנושא הזה ואני יודע שיש תוכנית.

מופיד מרעי: אם התוכנית הזאת תצא לפועל היא יכולה להיות תוכנית מצילה, אבל חייבים להוציא אותה לפועל מהר.

מופיד מרעי: 12 חודשים הם הרבה זמן.

מופיד מרעי: במגזר הערבי ובמגזר הדרוזי הדברים לא סובלים דיחוי.

מופיד מרעי: צריך להיכנס לשם לא מחר, אתמול.

מופיד מרעי: נושא אחר שחשוב מאוד לגעת בו זה החינוך לטכנולוגיה.

מופיד מרעי: יש תוכנית כזאת של משרד המדע והחדשנות שכבר נמצאת בבתי הספר.

מופיד מרעי: זה דבר מאוד חשוב, כי זה יעלה לנו את הפוטנציאל, כך שחינוך לטכנולוגיה ולהייטק יהיה מגיל אפס.

מופיד מרעי: מבחינתי להכניס את החינוך הזה לבתי הספר כמה שיותר מוקדם, כדי שיהיה לנו מאגר של אנשים שכשהם מגיעים לתיכון אפשר לכוון אותם להייטק ולטכנולוגיה.

מופיד מרעי: צריך לטפל בשני הנושאים האלה, אחרת אני אמשיך להיות מתוסכל ואין לי כוונה להיות מתוסכל.

מיכאל ביטון: אתה לא צריך, כי אתה רציני ומוביל דברים יפים בעדה שלך.

מיכאל ביטון: האם מתוך אותן 20 חממות, יש חממה אחת שהוקמה בעדה הדרוזית?

ד"ר עמי אפלבום: למיטב ידיעתי, לא.

מיכאל ביטון: האם קיבלתם מהעדה הדרוזית בקשות לחממות?

ד"ר עמי אפלבום: לא.

מיכאל ביטון: מופיד, תתחילו לעבוד ותקבלו.

מיכאל ביטון: אני חושב שהגיוני שתהיה לפחות חממה אחת בעדה הדרוזית.

מיכאל ביטון: זו חובת היום.

מופיד מרעי: אנחנו מחכים לקול קורא.

יעל רון בן משה: תודה רבה וסליחה על האיחור.

יעל רון בן משה: זה דיון מאוד-מאוד חשוב ואני שמחה שהמנכ"לית והיושב-ראש נמצאים כאן.

יעל רון בן משה: זה מראה את הנכונות של המשרד ושל הרשות לעסוק בנושא.

יעל רון בן משה: זו לא הפעם הראשונה שאנחנו נפגשים פה, וזה לא מובן מאליו.

יעל רון בן משה: תודה על כך.

יעל רון בן משה: לגבי מסלול 4.18 והנתונים שהוצגו כאן – מבחינתי הדבר הכי בולט כאן זה שאחרי כל ההשקעה ואחרי כל העבודות, בעשור הכי טוב של ההייטק הישראלי, אושרו 100 משרות במחוז צפון וגם לא ברור מהטבלה הזאת כמה מומשו.

יעל רון בן משה: ליד המספר הכי גדול – 74 משרות בווסטרן דיגיטל בתפן שאושרו - כתוב ששלוש תוכניות בוטלו.

יעל רון בן משה: אני לא יודעת, אולי לא נשאר כלום מה-74 משרות האלה.

יעל רון בן משה: אולי אם המדינה לא תתערב יהיה יותר הייטק בגליל?

יעל רון בן משה: כי נראה שאיפה שנוגעים, זה נזק.

יעל רון בן משה: אחרת אין לי הסבר לזה.

יעל רון בן משה: אפילו הגידול הטבעי סביב התעשיות הביטחוניות - - -

ד"ר עמי אפלבום: את פונה לחממות או את פונה לתעסוקה?

יעל רון בן משה: אני לא יודעת, לכל מי שאחראי לזה שמדינת ישראל תהיה מעצמת הייטק ושהגדיר בתוכנית העבודה שלו שהוא רוצה להשקיע בנגב ובגליל ולכן יש את המסלולים האלה.

ד"ר עמי אפלבום: אני מזמין אותך לביקור יחד איתי בחממה בכרמיאל שפתחנו.

הילה חדד חמלניק: בכרמיאל, בקרית שמונה, במיגל.

יעל רון בן משה: הייתי שם לפני חודש ואני מכירה היטב, הייתי מכותבי החלטת הממשלה 2262 ויש לי את הנתונים מאגף התקציבים.

יעל רון בן משה: אנחנו רואים שבשנים של 2262, החלטת הממשלה על הצפון, היו יותר הגשות בצפון.

יעל רון בן משה: זה טיפה בים.

יעל רון בן משה: הוקצו שם 90 מיליון שקלים בשנה, כמובן שאי אפשר היה לממש את זה.

יעל רון בן משה: השאלה היא אם אולי אפשר להחזיר, בהחלטת ממשלה חדשה לצפון, ואולי גם לנגב, את התיעדוף במסלול הזה, ב-4.18, כך שיהיו לפחות מספר הגשות.

יעל רון בן משה: אני

הילה חדד חמלניק: רשות ההשקעות תתייחס ל-4.18 - - -

מיכאל ביטון: אני מבקש שתרשמי את הדברים ותסכמי בסוף.

מיכאל ביטון: אני לא רוצה שיהיה פינג-פונג.

יעל רון בן משה: אני שמחה על מה שהוצג כאן, אבל זה מאוד-מאוד חלקי ומאוד מדאיג.

יעל רון בן משה: אלה לא הנתונים, שאף אחד לא יחשוב שנוספו משרות כפי שכתוב במשרות שאושרו.

יעל רון בן משה: אני לא רוצה להגיד שזו הטעיה, אבל זו לא כמות המשרות שאושרו ונוספו.

יעל רון בן משה: לגבי החממות – המשרד והרשות, וטוב שכך, עשו מסלולים ייעודיים לפריפריה, אני חושבת מסלול 39, שבמסגרתו הוקמו שלוש חממות, בירוחם, ברהט ובכרמיאל.

יעל רון בן משה: אחר כך המשרד והרשות השתכללו ועשו מסלולים יותר מתקדמים, לדוגמה מסלול 4, ולמעשה יוצא שבמסלולים החדשים יש יותר הטבות מאשר במסלולים המיועדים לפריפריה.

יעל רון בן משה: כך חממה בכרמיאל יכולה לקבל מיליון שקל בשנה ועוד מיליון שקל בהגשה נוספת עם אובר-בירוקרטיה.

ד"ר עמי אפלבום: לחברה.

יעל רון בן משה: כלומר, עד שחברה מתחילה להטמיע, היא צריכה כבר לעשות את ההגשה השנייה, בעוד שבמרכז הארץ, במסלול 4, אפשר לקבל סכום של 5 מיליון שקלים - 2.5 מיליון שקלים לשנה במשך שנתיים – בהגשה אחת.

יעל רון בן משה: כלומר, לא רק שאין העדפה מתקנת, עוד יש אפליה של החממות האלה.

יעל רון בן משה: זה מאוד-מאוד מטריד.

ד"ר עמי אפלבום: חממה זה כשיש סטארט אפ שאפשר להריץ אותו קדימה.

ד"ר עמי אפלבום: ביזמות זה אפילו עוד פרה-סטארט אפ.

ד"ר עמי אפלבום: נכון, נתנו, זו יזמות, אבל זה לא סטארט אפ שמתחיל לרוץ.

ד"ר עמי אפלבום: ראינו שיש פער, הפער הוא לא לטובה ואנחנו בעבודה לתקן את זה ולעשות את כל המסלולים האלה אחידים.

מיכאל ביטון: מתי זה יתוקן ואיך?

מיכאל ביטון: מה הכיוון של התיקון ומתי?

ד"ר עמי אפלבום: זה יתוקן בתוך בין שישה לתשעה חודשים.

מיכאל ביטון: למה צריך שישה חודשים כדי לתקן את זה?

ד"ר עמי אפלבום: משום שאנחנו צריכים לעשות עבודה, להעביר את זה דרך המועצה - - -

מיכאל ביטון: זה יותר מדיי זמן, ידידי.

מיכאל ביטון: זה לא חדשני להגיד שתיקון של עוול לפריפריה לוקח בין שישה לתשעה חודשים.

מיכאל ביטון: אני מבקש שעד סוף הדיון תבדוק את עצמך שוב ותגיד לי אם אתה יכול לעשות את בפחות זמן ולדווח לוועדה על טיפול בנושא הזה.

מיכאל ביטון: רון כץ, בבקשה.

רון כץ: תודה רבה, אדוני.

רון כץ: אני מאוד אופטימי בנושא של ההייטק, לא רק בגלל שהמנכ"לית יושבת פה ואני יודע שיש פרטנרית ועם מי לעבוד.

רון כץ: אני חושב שיש היענות ונכונות, גם מצד הרשויות שאנחנו תמיד מדברים עליהן – מדברים על פריפריה, זה איזשהו שם קוד, אבל בסוף אלה אנשים.

רון כץ: יש שם אנשים ויש שם רשויות שיש להם אינטרס לפתח את אותו יישוב שהם אמונים עליו.

רון כץ: יש לנו פה דוגמה טובה מיושב-ראש הוועדה שבהיותו ראש עיריית ירוחם הוא דאג שיגיעו סיבים אופטיים, דאג שיגיע גז ולעשות הרבה מאוד דברים שאם הוא לא היה יוזם אותם הם לא היו קורים עד היום.

רון כץ: זו הקריאה שלי מפה – מכל התיאוריות, אפשר לסכם את זה לכך שראשי הרשויות, שאני מקווה שהם שומעים אותנו, ייזמו פניות.

רון כץ: אני סמוך ובטוח שברגע שיגיעו הפניות האלה, המשרד ידע לטפל בזה ואנחנו נדע לעזור להם.

רון כץ: אני רוצה לחדד דבר נוסף, יש כבר חברות שפועלות באזורים האלה.

רון כץ: את החברות האלה צריך לחזק.

רון כץ: צריך לעשות מיפוי של החברות שעובדות באזורים הללו ולהן צריך לתת יותר תקציבים, יותר תמיכה, לראות איך המדינה עוזרת להן להתפתח הרבה יותר, כי הן כבר שם.

רון כץ: אז לפני שאנחנו מדברים על לפתוח עוד דברים חדשים, בואו נראה מי שם ואם הוא צריך את העזרה שלנו.

רון כץ: תודה רבה.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: הדברים האחרונים שלך הם דרמטיים.

מיכאל ביטון: נתת לנו מחמאות על ירוחם – ירוחם עשתה הייטק בלי הממשלה, אלא באמצעות תורמים.

מיכאל ביטון: הגיוני שנעשה את זה באמצעות תורמים?

רון כץ: לא.

מיכאל ביטון: אבל מיינדסט עדיין מחפש את רשות החדשנות, הוא עדיין מחפש כמה מיליונים.

ד"ר עמי אפלבום: יש חממת קנביס.

מיכאל ביטון: מה קנביס, הבן אדם עושה טכנולוגיות בחינוך, הוא מוביל בין-לאומי בעולם.

מיכאל ביטון: תחרות הטכנולוגיה בחינוך הכי גדולה בעולם שמתבצעת בלונדון היא בהובלה של מיינדסט מירוחם.

רון כץ: היושב-ראש, זה צריך להיות הדיון.

רון כץ: בדיון צריך למפות אותם ולראות למה לא עוזרים להם.

מיכאל ביטון: למה אתם לא עושים reaching out - למה אתם לא באים לחברה כזאת ושואלים מה היא צריכה, לומר: אתם כבר שם, הוכחתם הצלחה, מה אתם צריכים?

מיכאל ביטון: מה הבעיה לקבל מרשות המסים דוח של החברות האלה ולפנות אליהן?

מיכאל ביטון: לא צריך לחכות לקול קורא, אתם כבר בשטח.

מיכאל ביטון: יש את Mccann Valley במצפה רמון, יש את מיגל בתל חי – תשאלו אותם: מה אתם צריכים מאיתנו?

הילה חדד חמלניק: מיגל מקבל מהמשרד 29 מיליון שקלים לשנה לבסיס תקציבו, לאורך שנים.

הילה חדד חמלניק: כך גם מו"פ ים המלח.

מיכאל ביטון: אני מדבר על reaching out - לעשות מפה של הגופים באמצעות רשות המסים, מי החברות, הצלבות בין כל משרדי הממשלה לבדוק מי החברות הפוטנציאליות להשקעות שלנו ופוגשים אותם, חושפים אותם.

מיכאל ביטון: צריך יום חשיפה של רשות החדשנות לחברות הייטק קיימות בפריפריה, עם העדפה להם, עם מסלול מיוחד להם.

מיכאל ביטון: עד סוף הדיון, עמי, תרד מהשישה עד תשעה חודשים לתיקון של העוול הזה.

מיכאל ביטון: תציג לנו לוחות זמנים יותר טוב.

מיכאל ביטון: חה"כ עלי סלאלחה, בבקשה.

עלי סלאלחה: תודה רבה ובוקר טוב לכולם.

עלי סלאלחה: העניין הזה של הפריפריה, ובמיוחד הכפרים הדרוזים שאין להם כלום, הייתי מצפה שהמדינה – משרד החדשנות וכל מי שנוגע לו הדבר – תגיע לכפרים הדרוזים, דופקת על הדלת ולומר: חברים, יש לנו משהו, בואו נקדם אותו אצלכם.

עלי סלאלחה: הרי כולם במצב סוציו-אקונומי נמוך, אין להם תשתיות, אין להם כלום, ולכן הם הוזנחו 74 שנים של המדינה הזאת.

עלי סלאלחה: אני יכול עכשיו, בצ'יק, לקבוע פגישה למשרד החדשנות יחד עם היזמים כדי לפגוש את ראשי המועצות המקומיות הדרוזיות, את הפורום שלהם, כדי לנסות את הנושא החשוב הזה.

עלי סלאלחה: אין לנו תשתיות פיזיות, אבל יש לנו משאב אנושי גדול, חשוב, מצוין.

עלי סלאלחה: ניהלתי בית ספר שהיה במקום הראשון במדינת ישראל, בית ספר מקיף בית ג'אן, והוא עדיין כך, ויש לנו 650 סטודנטים מבית ג'אן שלומדים באוניברסיטאות של מדינת ישראל, מספיר ועד תל חי בצפון.

עלי סלאלחה: יש לנו אנשים מצוינים, נהדרים, אבל אין לנו את היכולות הכספיות ואת התשתיות.

עלי סלאלחה: אני מבקש שתיקחו אותנו בידיים ונפתח את הגליל וגם נפתח את הכפרים הדרוזים, שלאחרונה מדברים עליהם הרבה כשרוצים את הקולות שלהם.

מיכאל ביטון: תודה רבה, עלי.

מיכאל ביטון: מריאן כהן, יושב-ראש איגוד ההייטק.

טל קאופמן: אני אחליף את מריאן.

טל קאופמן: ראשית, ברכות על הספר החדש.

מיכאל ביטון: תודה.

טל קאופמן: אני מייסדת ובעלים של חברת סימטל – ננו-ציפויים, אשר יושבת באזור תעשייה ציפורית בצפון, וכן יו"ר מועצת מפעלים קטנים ובינוניים בהתאחדות התעשיינים.

טל קאופמן: ראשית, אני רוצה לשבח את רשות החדשנות – יושב כאן עמי, ואני אישית ראיתי אותו יושב במאגד שסימטל קשורה אליו, מאגד הגרפן פרויקט הדגל.

טל קאופמן: המאגד החל בסוף 2019.

טל קאופמן: אני יכולה להגיד לכם שרשות החדשנות נכנסת לעובי הקורה, הן מבחינה טכנולוגית-טכנית, הן בתקציב עצמו.

טל קאופמן: היו דברים שהם לא הסכימו, היו דברים שהם כן הסכימו לאחר שהם בחנו.

טל קאופמן: אפילו לנסוע עד קרית גת ולראות את התקדמות המכונה שאנחנו מפתחים ל-mass production.

טל קאופמן: אני גם מסכימה עם עמי אפלבום שלא כל דבר הולך ויש קשיים בדרך.

טל קאופמן: כמו כן, חוק עידוד השקעות הון – אנחנו, סימטל ננו-ציפויים, מפעל הייטק, נעזר בקניית הקרקע, המבנה עצמו ובכלל פיתוח המפעל.

טל קאופמן: אני רוצה להגיד שאתם זריזים מאוד ויעילים מאוד.

טל קאופמן: מנגד, לפי דעתי קיימת לקונה – אולי לא לקונה, אלא משהו שכנראה חייבים לפתח יותר ולדאוג לו.

טל קאופמן: את סימטל הקמתי בשנת 2006 – זו לא חממה, יזמות, אין משקיעים, כלום – בעשר ידיים, 100% בעלות, בעזרת הבנקים בלבד ושכנוע איך אני מתקדמת יום אחרי יום.

טל קאופמן: לא היה לי מושג על רשות החדשנות, על ההטבות, על העזרה שהם יכולים לתת.

טל קאופמן: גם לא היה לי את הזמן לחקור, כי התעסקתי בהישרדות.

טל קאופמן: רק עם הזמן, כשנכנסתי למאגד, בדקתי יותר על רשות החדשנות וראיתי שהיו הרבה מאוד דברים שיכולתי להיעזר בהם.

טל קאופמן: לפי דעתי רשות החדשנות צריכה ללכת – אני אגיד את זה בשפה יום-יומית – door to door למפעלים ופשוט להציע להם את מה שאתם יכולים לתת, ואתם יכולים לתת המון.

טל קאופמן: אפילו מהמכינה הקטנה הזאת שמדברים.

טל קאופמן: התעשיינים לא יודעים, אין להם את האנשים שיכולים ללמד אותם ולגרום להם להגיע לתוכניות שלכם.

טל קאופמן: אולי כדאי לכם לגייס מספר עובדים שידעו לבחון את החברות ולהציע להן את השירות שלכם.

טל קאופמן: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך על הדברים.

מיכאל ביטון: מנכ"לית משותפת של צופן, רויטל דואק, בבקשה.

רביטל דואק: תודה ליושב-ראש שלא מרפה באג'נדה הכה חשובה הזאת.

רביטל דואק: חשוב לי גם להודות ולהגיד שאנחנו גם מוענקים של רשות החדשנות וזרוע העבודה ומברכים על כל יוזמה של טיפוח הון אנושי ועידוד השקעות בפיתוח הייטק בפריפריה.

רביטל דואק: חשוב לי להתמקד בנושא אחד, שמאוד קפץ גם ויזואלית, שנצרת הייתה היחידה מהחברה הערבית, זאת אחרי עבודה מתודולוגית של שנים, גם בצופן, ואם רוצים להביא פריפריה וגם לקדם חברה משותפת, שזה החזון שלנו, צריך לשכפל את המודל לרשויות ערביות נוספות.

רביטל דואק: הזמנתי, ואני עדיין מזמינה את הוועדה לסיור בנצרת.

רביטל דואק: אנחנו בהחלט נשמח לארח אתכם ולהפגיש אתכם עם ההייטק.

מיכאל ביטון: יכול להיות שנקבל את ההזמנה שלך ונגיע אליכם.

רביטל דואק: נשמח מאוד.

רביטל דואק: צופן מתמחה במודל עירוני, וכמו שהוזכר על-ידי מנכ"לית משרד המדע, ל- STEAM, אקוסיסטם, כמו במודל של באר שבע, עם התאמות לחברה הערבית, מעריסה לקריירה, כמו שאנחנו אומרים.

רביטל דואק: אני שמה על זה את הדגש במסגרת הזמן הקצר שלי, כי יישום תוכנית החומש, שהוקצבו לה מיליונים, תלויה גם ביכולת להביא את ההייטק לרשויות הערביות.

רביטל דואק: אני מזמינה אתכם, וחושבת שצריך לשים פוקוס על הרשויות, על מודל דמוי מודל באר שבע, STEAM, אקוסיסטם, מחינוך לקריירה, על מנת שנוכל לראות יותר הייטק בפריפריה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: לי-את כהן, מנכ"לית אשכול גליל מערבי.

מיכאל ביטון: אולי את תהיי יום אחד חברת כנסת, כי הקודמת היא פה בכנסת.

לי-את כהן: אני רוצה להגיד כמה דברים.

לי-את כהן: שאל קודם חבר הכנסת מרעי לגבי האחוז באוכלוסייה.

לי-את כהן: חלקם של העובדים והעובדות מהחברה החרדית והערבית בהייטק לא מתרומם, בשנת 2021 עמד על 4.7%.

לי-את כהן: בצפון, חלקנו באוכלוסייה נמוך ב-33% מחלקם של הייטקיסטים השכירים במרכז.

לי-את כהן: כלומר, אלה פערים שמראש הם מאוד גדולים.

לי-את כהן: לגבי טיב ההכשרות – כדי לקדם עובד בשלטון המקומי, שלחתי עובד ללמוד הכשרה אקדמית, טכנאי-הנדסאי.

לי-את כהן: מעבר לזה שרוב הקורסים שלו הם בזום – למרות שכבר אין סיבה – המרצים, לפחות אלה שבפריפריה, הם יחסית ברמה מאוד נמוכה.

לי-את כהן: יש פערים בין הידע שהוא בא איתו לבין הידע שהוא מצליח לקבל בתוכניות האלה.

לי-את כהן: אני חושבת שכדאי לעשות איזושהי עבודה בבדיקת ההון האנושי, ובוודאי אם אפשר ללמוד בזום, אז בואו נלמד בזום עם מיטב המוחות של מרכז הארץ ואם יש גם אצלנו, אבל בטח לא עם המוחות שיש היום.

לי-את כהן: מסלולים לחברות קטנות – משרד הכלכלה עשה עבורנו עבודה בתחום התעשייה הרפואית ומסתבר שרוב תעשיית ההייטק היא בחברות של 15 עד 50 אנשים שהמסלולים 4.18 ואחרים מיועדים לחברות כל כך גדולות, לכן מה המסלולים שניתנים לחברות פעילות קטנות ואיך מביאים אותן למרכז?

לי-את כהן: אני יכולה להגיד שרפא"ל, שפתחה שלוחה בשלומי, כמו החלילן מהמלין לקחו את כוח האדם המיומן שנמצא בחברות הקטנות והעביר אותו אליהם.

לי-את כהן: בשנה הזאת נסגרו בשלומי ובגליל המערבי עסקים ולא נפתחו נוספים.

לי-את כהן: זאת אומרת, צריך להתאים את הפתרונות לסוג האוכלוסייה, לגודל האוכלוסייה ולידע ומפלצות הענק האלה הן לא בהכרח עושות לנו טוב.

לי-את כהן: תשתיות – כבר אמרו לפניי, כל עוד אין לנו תשתיות, לא תחבורה ולא סיבים אופטיים ולא אחרים, הדבר מקשה מאוד על התפתחות הייטק בפריפריה.

לי-את כהן: לגבי החינוך – אין מסכימה ממני.

לי-את כהן: STEAM בגליל המערבי, זה מה שגם אנחנו עובדים איתו.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: סיון יחיאלי, לשעבר ראש מועצת כפר ורדים והיום מוביל את החממה של i4vally, בבקשה.

סיון יחיאלי: תודה רבה ליושב-ראש על הדיון החשוב הזה ובכלל על התמיכה שאתם נותנים פה לפריפריה.

סיון יחיאלי: נדמה לי שבכנסת הזאת יש הרבה מאוד תמיכה לפריפריה ואנחנו רוצים למנף אותה כמה שאפשר.

סיון יחיאלי: אני רוצה לומר תודה לעמי אפלבום, ולא סתם להגיד לו תודה, אלא להתייחס לתוכנית עידוד יזמות.

סיון יחיאלי: התוכנית הזאת של עידוד יזמות, שנתנו לחממות שלנו, היא יוצאת מהכלל.

סיון יחיאלי: היא מאפשר לנו לבנות אקוסיסטם.

סיון יחיאלי: אנשים אולי לא שמים לב, אבל הייטק לא צומח בנפרד.

סיון יחיאלי: כלומר, זה לא שאתה יכול שפה יצמח לך איזה עץ ופה יצמח לך איזה עץ.

סיון יחיאלי: זה לא קורה ביחד.

סיון יחיאלי: אם אתה לא מצליח לייצר יער, לא יהיה כלום, יהיה מדבר.

מיכאל ביטון: תיזהר, כדאי שתגיד להם חורשה.

מיכאל ביטון: לפעמים מחפשים את היער, העץ נופל ביער ואף אחד לא ראה ואז יש שאלה אם הוא נפל.

מיכאל ביטון: לפעמים אומרים לך שלא יהיה הייטק בפריפריה כי אין יער.

מיכאל ביטון: אז תגיד להם שאתה רוצה חורשה קטנה או לימן.

מיכאל ביטון: אתה יודע מה זה לימן?

מיכאל ביטון: בגלל שאתה מהצפון, אין לך בעיה של עצים.

מיכאל ביטון: היה אחד שקראו לו לימן.

מיכאל ביטון: הוא הבין שבנגב אין עצים ולכן הוא עשה קבוצות עצים והוא הציף אותם עם סוללות עפר בשיטפון.

מיכאל ביטון: אם אתה רואה אקליפטוסים באמצע הדרך, בכביש 40, זה נקרא לימן.

מיכאל ביטון: אז מספיק שיש לימן או חורשה קטנה, שכבר יבוא הכסף, כי עד שיבוא האקוסיסטם המשיח יבוא.

מיכאל ביטון: אז לא לחכות לאקוסיסטם.

סיון יחיאלי: אנחנו בונים תעשייה 4.0, כי 48% מהתעשייה הישראלית נמצאת בצפון.

סיון יחיאלי: זאת אומרת, זה גודל על ידע ויכולות שקיימות כבר בצפון.

סיון יחיאלי: זה כבר יתרון מסוים.

סיון יחיאלי: יחד איתנו יש באקוסיסטם את המכון לייצוא מתקדם ואת "מאיץ הגליל" שפועל בתוך אורט בראודה וכמובן גם אורט בראודה שותפים, וכן מרכז הידע לחדשנות של הטכניון ומוסד שמואל נאמן, ועוד כל מיני גופים שנמצאים בכל האזור הזה וביחד תורמים.

סיון יחיאלי: כמובן גם התעשייה והסטארט-אפים.

סיון יחיאלי: הכול ביחד מייצר איזושהי יכולת להצמיח דברים שלא היו צומחים אחרת.

סיון יחיאלי: כאן התקציב הלא מאוד גדול שהרשות מעניקה לעידוד יזמות באמת עושה את העבודה.

סיון יחיאלי: אני כן מצטרך למה שאמרה יעל, אני מצטרך לבקשה שלך, היושב-ראש, מעמי אפלבום, להשוות את תנאי המסלול לחברות בקצה, כי בסוף חברה בקצה לא יכולה לקבל מיליון שקל, זה לא מספיק לה כדי לצמוח ולהגיע לנפח שהיא יכולה לגייס הון חיצוני.

סיון יחיאלי: אנחנו צריכים שזה יהיה סדר גודל של 5-4-3 מיליון שקל בנקודת ההתחלה, כדי שהיא תצמיח שורשים ואפשר יהיה אחר כך לבצע השקעות נוספות ולבנות על ההשקעה הקיימת.

סיון יחיאלי: זאת המטרה – בסוף המטרה היא לייצר כאן צמיחה בת-קיימא.

סיון יחיאלי: היושב-ראש, התחלת את הדיון בחוסר ההצלחה המסוים שהיה בדרום ואני רוצה להגיד משהו דווקא לאנשי האוצר.

סיון יחיאלי: אני יודע שיש הרבה פעמים חוסר אמונה בהשקעה בהייטק בפריפריה.

סיון יחיאלי: חוסר ההצלחה הוא תוצאה של לא מספיק ניסיונות וצריך לנסות עוד ועוד ועוד ובסוף זה ייקלט, גם בחברה הערבית, גם בחברה הדרוזית.

סיון יחיאלי: אנחנו מנסים להגיע לחברה הערבית והדרוזית, יושבים בכנסת חברים מהעדה הדרוזית, מופיד ואחרים, אני מבקש שתשלחו חבר'ה צעירים אלינו.

סיון יחיאלי: אנחנו יודעים לתת להם מענק עידוד יזמות, להתחיל איתם את התהליך.

סיון יחיאלי: בואו תגיעו לעבוד, אל תחכו שזה יקום דווקא בחורפיש.

סיון יחיאלי: כרמיאל מספיק קרובה כרגע.

סיון יחיאלי: אחרי זה יעבור גם לשאר המקומות.

סיון יחיאלי: אנחנו ואחרים כאן וביחד אנחנו יכולים לעשות פלאים לטובת האזור.

סיון יחיאלי: תודה רבה.

מיכאל ביטון: תודה לך.

מיכאל ביטון: נירה שפק, בבקשה.

נירה שפק: אני רוצה להתייחס לדוח השנתי של מצב ההייטק שפרסמה הרשות לחדשנות.

נירה שפק: חשוב מאוד שנשים את הנתונים על השולחן, כי אנחנו רואים את ההישגים, אבל הם כאלה שבחלקם, בהייטק, הם די מובנים מאליהם.

נירה שפק: האתגרים האלה מחייבים אותנו לתוכנית, זו פעם אחת.

נירה שפק: פעם שנייה, זה ניתוח של איפה צריך לחזק.

נירה שפק: ראיתי בדוח שמדברים על אוכלוסיות שלא בפנים – על חרדים, על ערבים – אבל לא ראיתי שום נתון לגבי נשים.

ד"ר עמי אפלבום: בשבועות הקרובים יצא דוח על תעסוקת נשים.

נירה שפק: לא ראיתי לגבי נשים, ואני מבקשת להשלים את זה.

נירה שפק: ואם יש דוח – אז נהדר.

נירה שפק: ראיתי את הדוח על יציאת הנשים וההתאמה שעשו, שבדקו נשים חרדיות בהייטק.

נירה שפק: כמה הדוחות שפורסמו נכונים?

נירה שפק: כי לצערי ראינו שבהשוואה שנעשתה יש פער בין הנתונים שמוצגים לבין המציאות בשטח, וצריך לראות איך מטפלים בזה.

נירה שפק: כלומר, ראינו עכשיו שהנתונים שהוצגו על ההצלחה אינם נכונים, עם כל הכבוד למשרדים שבאמת עושים עבודה ומשקפים את הנתונים.

נירה שפק: אני מדברת עכשיו גם כתושבת עוטף עזה.

נירה שפק: ראיתי את הסטארט אפים בעוטף עזה שמשוועים לכסף ורואים כל מיני אנשים שאכפת להם שמכתתים רגליים כדי להשיג כסף לעוד שלושה חודשים ועוד שישה חודשים לשלושה אנשים שמחזיקים את הסטארט אפ.

נירה שפק: זה לא הגיוני.

נירה שפק: צריך לדבר גם על התשתיות של הרשויות, איפה נכנס כאן השלטון המקומי בהקשר הזה של מבנים שאפשר להקצות אותם לזה.

נירה שפק: הדבר האחרון, חינוך.

נירה שפק: כולם כאן מדברים על אקוסיסטם, אבל במובן הנקי של זה.

נירה שפק: אבל אם יש לנו בתי ספר ויש לנו מכללות ואוניברסיטאות, ואנחנו לא מייצרים את האקוסיסטם הזה, אז לא נגיע.

נירה שפק: לכן אני ארצה, ברשותך, היושב-ראש, שיהיה דיון רוחבי, שהכפיים של הממשלה יהיו ממש כפיים, ולא יד אחת עושה ככה ויד אחת עושה ככה.

נירה שפק: העבודה הנהדרת של כל אגף בנפרד, או כמו שאמר רון כץ קודם, הסינרגיה בין המשרדים – אני לא אקח משפט שהוא שלו – חסרה כאן בהקשר הזה.

נירה שפק: אני אשמח לקבל ספציפית את ההחלטה לעוטף עזה.

מיכאל ביטון: תודה רבה, נירה.

מיכאל ביטון: חובב ינאי, הפורום האזרחי לקידום הבריאות בגליל.

חובב ינאי: אני רוצה להוסיף לנקודת המבט של משרות ושכר גם נקודת מבט של הערך החברתי שההייטק יכול לייצר.

חובב ינאי: ניקח לדוגמה את נושא הבריאות – בנושא הבריאות יישום לא שוויוני של בריאות דיגיטלית ושל יישומים דיגיטליים יכול להגדיל פערים בבריאות.

חובב ינאי: אנחנו מכירים את הפערים בבריאות בגליל.

חובב ינאי: כשאנחנו מסתכלים על הערך החברתי שאפשר לייצר, זה גם יכול לייצר את האקוסיסטם שדיברתם עליו וגם יכול לייצר ערך חברתי.

חובב ינאי: כשמסתכלים על החלטת ממשלה, כמו החלטת ממשלה 3709 מ-2018, שהיו בה 900 מיליון שקל להשקיע בבריאות דיגיטלית, חלק גדול מההחלטה הזאת, חצי ממנה, לא יושמה.

חובב ינאי: רוב הכסף יושב במשרד הכלכלה, אבל אם מסתכלים על המרכיבים שנמצאים שם ומסתכלים על הערך החברתי שההייטק יכול לייצר, לא רק מבחינת שכר ומשרות, אלא גם מבחינת קידום הבריאות, החינוך ורווחה, אני חושב שיכולה להיות פה תועלת רחבה גם מעבר לכל מה שדובר עד עכשיו בדיון.

חובב ינאי: תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

מיכאל ביטון: רפאל מויסא, תעשיין, בבקשה.

רפאל מויסה: גדלתי בבאר שבע, בעיקר בעומר, ואני מנכ"ל ובעלים של חברת אייבקס טכנולוגיות ועוד שני סטארט אפים שאתייחס אליהם בהמשך.

רפאל מויסה: מתוך העולם שלי אני רוצה לשתף אתכם בכמה אתגרים מול משרד הכלכלה, הרשות לחדשנות וההשקעות.

רפאל מויסה: החברה הראשונה, אייבקס, היא חברה קטנה, בוטיקית, מונה כ-10 עד 15 עובדים, שהקמתי לפני עשות.

רפאל מויסה: למעשה אנחנו נותנים שירותי פיתוח, הנדסה, רובוטיקה, לצד אולם ייצור ועיבוד שבבים מדויק והרכבות אלקטרו-מכניות, בעיקר לתאגידים מקומיים ישראלים, בכל התעשיות – מכשור רפואי, תעשייה ביטחונית, תעשיית רכב, מוצרי צריכה, ולא פחות חשוב – בית וחלום להרבה סטארט אפים בארץ, ובפרט בדרום, בפריפריה.

רפאל מויסה: רוב ההכנסות שלנו מגיעות בכלל ממכירה ליצואנים ישראלים.

רפאל מויסה: לדוגמה, נטפים, סודה סטרים, מטרוניקס, אך לצערי משרד הכלכלה או רשות ההשקעות אינם מכירים בפעילות שלנו כיצואן עקיף ועל כן אנחנו לא זכאים להטבות מס, וחבל מאוד.

רפאל מויסה: דבר נוסף שאני יכול לציין – אני מגייס עובדים, עובדי סיניור, עובדים שגרים באזור באר שבע והדרום ועושים את דרכם יום-יום לאזור תל אביב, נס ציונה, רחובות, יבנה.

רפאל מויסה: אלה פארקי התעשייה החשובה.

רפאל מויסה: פערי השכר – אני רואה לנכון, בשמחה, לשלם לאותם עובדים, וכבר גייסתי עובדים ששמחים לעבוד ליד הבית.

רפאל מויסה: אם המדינה הייתה מוסיפה איזשהו תמריץ, כמו מענק, לעובד כזה, אם ישירות או דרכי, אני חושב שזה היה בונוס אדיר ועוד דרך לשמור את האנשים הטובים שנמצאים פה.

רפאל מויסה: לגבי היזמות שלנו - בתוך אייבקס פיתחנו טכנולוגיה ולקחנו אותה לתחום של Medical device.

רפאל מויסה: עשינו תוכנית והגשנו למדען, גייסנו משקיע והגענו עד כדי אב טיפוס וניסיון בבעלי חיים.

רפאל מויסה: מתוך הסיפור שלי, בזמן התוכנית של הרשות לחדשנות קיבלנו תביעה על הפרת קניין רוחני, ולאחר שלוש שנים ו-600,000 שקל שכר טרחה ניצחנו בתביעה.

רפאל מויסה: לצערי, כחלק מההליך של הגשת דוחות כספיים לרשויות, רשות החדשנות ביטלה את המענק שלנו ודרשה את החזר המקדמות.

רפאל מויסה: בסופו של דבר גם זה בוטל, אבל זו רק דוגמה להמחשה מה אנחנו, כחברה קטנה, בוטיקית, מהפריפריה, נאלצים להתמודד ולנהל מול הרשויות.

רפאל מויסה: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אני אבקש מראש הרשות לחדשנות לבדוק את המקרה הספציפי שלכם ולראות מה ניתן לעשות ביחס לעבר או אולי ביחס לעתיד, כמו שאנחנו עושים בהרבה מקרים פרטניים.

מיכאל ביטון: סמי להיאני, מנהל האגף לפיתוח כלכלי למיעוטים, המשרד לשוויון חברתי, בבקשה.

סמי להיאני: תודה על מתן האפשרות לתת את התגובה.

סמי להיאני: כמנהל האגף לפיתוח כלכלי אני רוצה לתת לפחות את התמונה הכוללת במגזרי המיעוטים.

סמי להיאני: רשות החדשנות, יחד עם משרד הכלכלה ויחד עם המשרד לשוויון חברתי, עוד בטרם החלטת הממשלה 550, הקמנו ועדה בין-משרדית לבדיקת כל נושאי ההייטק והטכנולוגיה.

סמי להיאני: על הרקע הזה גם נתקבלו החלטות ותקצובים מהותיים.

סמי להיאני: מעבר לנושא של התקצובים והכנת תוכניות יחד עם משרד המדע, רשות החדשנות, משרד הכלכלה וזרוע העבודה, יש לי להאיר חלקים שהם לא נמצאים שם.

סמי להיאני: רוב החברות מגייסות עובדים סיניורים, כלומר בעלי ניסיון.

סמי להיאני: עיקר הבעיה הקיימת היום היא דווקא בג'וניורים, לגייס עובדים חדשים, דבר שאנחנו צריכים לתת עליו את הדעת, ובראייה מקצועית מצדי, איך לבוא בקשר עם החברות לקחת בחשבון את האפשרות של ההכשרה, תוך התחייבות של החברה לקלוט את הג'וניורים בתקופה מוגדרת מראש, תוך התייחסות להון האנושי.

סמי להיאני: לגבי נושא החינוך, השכלה אקדמית וכן הלאה אני לא רוצה להתייחס, מכיוון שבכוח העבודה הקיים בהייטק רק קצת יותר מ-2% עם ממגזר המיעוטים.

סמי להיאני: המטרה להגדיל את זה בצורה מהותית.

סמי להיאני: תרשו לי גם להתייחס קצת היסטורית - - -

מיכאל ביטון: אין לנו זמן להיסטוריה, אדוני.

מיכאל ביטון: תן לנו עצות מעשיות לעתיד.

סמי להיאני: הכיוון הוא חד-משמעית הפקת לקחים – המטרה הייתה גידול מ-400 ליותר מ-9,000 מהנדסים.

סמי להיאני: לראשי הרשויות יש מרכזיות מהותית בסדרי העדיפות לפיתוח ואני פונה אליהם להוביל גם מערכות כאלה ביישובים שלהם.

מיכאל ביטון: תודה, סמי.

מיכאל ביטון: אפרת, האם במכרזים חדשים או בקולות קוראים תוכלו לקבוע, כחלק מהתנאים שלכם, 30-20 אחוזים מאותן משרות חדשות שיתווספו לג'וניורים?

מיכאל ביטון: כדי שסטודנטים, מהנדסים, יקבלו הזדמנות ראשונה, להכניס אותם לעסק.

אפרת דבש: יש לנו מסלול ייעודי ספציפי – לא דיברתי עליו היום, כי הרחבתי עליו בוועדת משנה של ועדת הכלכלה – מסלול 4.20 שמיועד מאה אחוז לעידוד העסקה של ג'וניורים מהאוכלוסייה הערבית.

מיכאל ביטון: אבל אולי לא לוקחים אותו.

אפרת דבש: לוקחים.

אפרת דבש: בדרך כלל יש לנו בעיה של תקציבים.

מיכאל ביטון: למה לא לעשות מיזוג, שבתוך ההצעה הכללית יהיו 10%, 15%, ושמי שקולט את אותם 15 עובדים מינימום יתחייב לקלוט שניים-שלושה צעירים.

מיכאל ביטון: כך, באחוזים, זה יגדל.

אפרת דבש: במסלול 4.18 הכנסנו אלמנט בהקצאה תחרותית, של ניקוד למי שמתחייב להעסיק אוכלוסיות ששיעור השתתפותן נמוך.

אפרת דבש: ב-2021, מתוך 600 משרות, 100 הן לערבים וחרדים.

אפרת דבש: שוב, מסלול 4.20 זה 100% ג'וניורים ערבים, חסרי ניסיון.

מיכאל ביטון: אולי זה לא טוב, כי אתה לא עוזר למפעל שאתה מביא לו רק חסרי ניסיון.

מיכאל ביטון: אתה צריך להביא תמהיל ולעודד את הכניסה של כולם.

אפרת דבש: ב-4.18 עשינו תמהיל.

מיכאל ביטון: טוב לשמוע שאתם מודעים לבעיה, אבל תקשיבו לסמי ולניסיון שלו ותראו אם ניתן לשנות את המבנה של הקולות קוראים.

אפרת דבש: אנחנו עובדים עם סמי בשוטף.

מיכאל ביטון: מעולה.

מיכאל ביטון: שמוליק מוסקוביץ, חברת קווליטסט.

שמואל מוסקוביץ: תודה רבה ליושב-ראש על ההזדמנות לדבר.

שמואל מוסקוביץ: חברת קווליטסט היא חברה שקיימת כבר 25 שנה.

שמואל מוסקוביץ: אנחנו מעסיקים 1,400 עובדים בארץ בפריסה ארצית.

שמואל מוסקוביץ: אנחנו עוסקים בבדיקות תוכנה, בטרנספורמציה דיגיטלית.

שמואל מוסקוביץ: בשנתיים וחצי האחרונות אנחנו מבצעים תוכנית הכשרה להייטק.

שמואל מוסקוביץ: התחלנו בשדרות עוד לפני שקיבלנו סיוע של רשות החדשנות ובשנתיים האחרונות אנחנו מקבלים סיוע של מסלול 45 של רשות החדשנות.

שמואל מוסקוביץ: עד היום הכשרנו 220 חניכים – רובם כבר עובדים – בתוכנית.

שמואל מוסקוביץ: אין לנו כמעט תנאי סף להכשרה.

שמואל מוסקוביץ: כלומר, גם אם לאנשים אין אנגלית או מתמטיקה גבוהה, קיבלנו אותם לקורסים על בסיס ראיון אישי בלבד.

שמואל מוסקוביץ: זה מיועד ללוחמים, לפריפריה חברתית ולפריפריה גיאוגרפית.

שמואל מוסקוביץ: התחלנו את זה בקורונה.

שמואל מוסקוביץ: כל זה נעשה בחיבור עם העיריות.

מיכאל ביטון: אתם מקבלים סיוע מהממשלה למהלכים שלכם?

שמואל מוסקוביץ: כן, אנחנו מקבלים מהרשות לחדשנות את מסלול 45.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: נשמע שאתם מבינים מה צריך לעשות.

שמואל מוסקוביץ: כאמור, 220 מוכשרים, בין 65 ל-70 אחוזים עובדים אצלנו.

שמואל מוסקוביץ: עכשיו אנחנו מרחיבים את השלוחה בשדרות ואז או עובדים מהבית או עובדים בשלוחה שלנו בשדרות.

שמואל מוסקוביץ: הסיבה העיקרית שאני פה זה כדי לומר מילה טובה לרשות החדשנות ושחשוב מאוד שהתוכנית הזאת תימשך.

מיכאל ביטון: הדבר הכי משמעותי שאמרת זה שאתה מסוגל לקחת אדם בלי אנגלית ובלי מתמטיקה, אלא על בסיס מוטיבציה, ולהפוך אותו לאיש הייטק.

מיכאל ביטון: זה הנתון הכי חשוב.

מיכאל ביטון: כמה כסף אתה מקבל מהמדינה פר אדם?

שמואל מוסקוביץ: אנחנו מקבלים 7,500 שקלים על ההכשרה.

שמואל מוסקוביץ: דרך אגב, זו הכשרה שעולה בין 16,000 ל-18,000 שקל.

מיכאל ביטון: יש תוכנית שלא הביאה עובדים ב-2 מיליון לבן אדם, ואתה ב-7,000 שקל מביא עובד להייטק.

מיכאל ביטון: מגיע לך יותר.

מיכאל ביטון: AllJobs , כדי לעודד את המעסיק לחצי שנת העסקה ראשונה, איזה מענק קליטה.

שמואל מוסקוביץ: יש גם את זה בתוכנית.

שמואל מוסקוביץ: קצת קשה לנו, כי הם ביקשו משכורת שהיא גבוהה יחסית למה שאנחנו יכולים לשלם.

מיכאל ביטון: אנחנו מחזקים אותך, שמוליק, וגם אוהבים את המילה הטובה שנתת לרשות החדשנות, כי גם הכרת הטוב זה ערך חשוב.

מיכאל ביטון: חיים שולמן, סמנכ"ל הרשות לפיתוח הגליל, בבקשה.

חיים שולמן: תודה, כבוד היושב-ראש, אני מברך על הדיון הנכון, ואני עוד יותר מברך על זה שאתה, באופן אישי, מבין בדיוק על מה מדובר, בין הפערים הענקיים לפערים הקטנים ומה אפשר להשיג מהם.

חיים שולמן: אני רוצה להציע ולבקש מהרשות לחדשנות לעבור לחשיבה אסטרטגית ולא טקטית – לקחת, יחד עם הרשות לפיתוח הגליל והאשכולות שקמים בגליל – ולעשות קלסטרים ל-AI ולדברים החדשניים שאתם צריכים בעוד כמה שנים.

חיים שולמן: תבואו ותעבדו ותלמדו את הגליל, כי דין הגליל הוא לא דין הנגב.

חיים שולמן: אין לנו מטרופולין, כמו באר שבע, שסביבו אפשר לבנות את הדברים, ותעשו יחד איתנו עבודה שלוקחת גם את הצרכים, ואתם תראו איך החברות יגיעו בלי מענקים אסטרונומיים, כי שם נמצא ההון האנושי והם יבואו וירדפו אותנו ויעבירו את השלוחות שלהן אלינו, מה שקורה כבר בחלק מהמקומות.

חיים שולמן: דבר שני, כל העניין של האקוסיסטם.

חיים שולמן: זה קשור למה שאמרו קודם – אתם לא תוכלו ליצור אקוסיסטם אחד בגליל, אלא תנסו לראות איך בעזרת המיפוי שתעשו והעבודה הגדולה תייצרו אקוסיסטם עם כללים, אם זה בכפר ורדים או במקומות אחרים.

חיים שולמן: תשתמשו באנשי הגליל בשביל הידע ואל תבואו מראש עם חשיבה שיש לכם את הידע איפה לעשות את הדברים.

חיים שולמן: דבר שלישי, כרגע יש הכשרה מדהימה של 30 חבר'ה – 10 לרפא"ל ו-20 לקליידו, אתם מעורבים בה.

חיים שולמן: זו הכשרה שעולה 3 מיליון שקל ואתם מעורבים בה ב-200,000 שקל.

חיים שולמן: זה לא הסכומים, הם צריכים לגדול ולהגיע לחצי מיליון שקל ולמיליון שקל מתוך ה-3.

מיכאל ביטון: חיים, אני טוב במספרים.

מיכאל ביטון: 30 עובדים, 3 מיליון – זה 100,000 שקל לבן אדם להכשרה.

חיים שולמן: לא להכשרה בלבד, אלא עם השמה ועם עבודה ברפא"ל או בקליידו.

חיים שולמן: במונחים עולמיים, זה בסדר, זה הגיוני, כי אתה לוקח את אותם ג'וניורים והופך אותם לסיניורים.

מיכאל ביטון: אז למה לא ניגשים לאפרת דבש ועושים אותם כעובדים נוספים?

חיים שולמן: כי העניין לא מוסדר מספיק.

חיים שולמן: מה שאמרו פה לגבי הידע של החברות והנגישות שלהן לתוך הדברים, צריך לייצר את זה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, חיים.

מיכאל ביטון: יניב פרץ, חבר מועצת העיר שדרות, ראש אגף מעסיקים בשירות התעסוקה, בבקשה.

יניב פרץ: תודה, כבוד היושב-ראש.

יניב פרץ: אני רוצה להודות לך על הדיון החשוב הזה שאתה מוביל.

יניב פרץ: אני נמצא פה כבר פעם שלישית ומפעם לפעם אני מתרשם מהעוצמה שאתה מוביל את הדיון החשוב הזה יחד עם חבר הכנסת רון כץ.

יניב פרץ: אני אתחיל בזה שמה שראית לפני עשר שנים כראש עיר בירוחם עם משקפת סגורה, לא הצליחו ולא מצליחים היום לראות כלל המשרדים הממשלתיים גם עם משקפת פתוחה.

יניב פרץ: אני חושב שהדרך להנגיש תוכניות ממשלתיות ותקציבים זה לעשות את זה רק בשיתוף פעולה עם ראשי הערים והנציגים שלהם.

יניב פרץ: הסיבה שזה יכול להצליח או להיכשל הן שתי הדוגמאות שנתת, כבוד היושב-ראש, בדיון הזה.

יניב פרץ: לפני עשור, כשיזם הגיש בקשה לתקציב, הוא קיבל אם הוא עמד בקריטריונים.

יניב פרץ: אף אחד לא ביקר אותו, אף אחד לא שם לב מה קרה עם התוכניות.

יניב פרץ: זאת הסיבה לעובדה שאתה ציינת, למה שקרה לפני עשור שנים.

יניב פרץ: היום רשות ההשקעות והרשות לחדשנות מובילות את המיזמים עם ראשי הרשויות והנציגים שלהם ולכן זה מצליח.

יניב פרץ: דוגמה לכך היא חברת קווליטסט שפתחה כבר קורס חמישי בשדרות ומוכיחה לכולם איך בנחישות אפשר לקדם תוכניות בפריפריה.

יניב פרץ: יותר מכול, יו"ר הוועדה, חשוב שתדע, עיריית שדרות לקחה את בניין העירייה המיתולוגי, עברה למקום אחר, והפכה אותו למקום שנותן מקום וביטוי לחדשנות ויזמות בטכנולוגיה.

יניב פרץ: יש כבר לא מעט חממות שכבר נכנסו לבניין, שהעירייה שיפצה אותו בעבורם, והם מקדמים טכנולוגיה.

מיכאל ביטון: יש לכם אמדוקס בשדרות.

מיכאל ביטון: מישהו האמין ובא.

מיכאל ביטון: אפשר יותר.

מיכאל ביטון: אגב, היום כמעט שאין עיר בפריפריה שאין בה התחלה של משהו.

מיכאל ביטון: כל התבונה של רשות החדשנות זה לחפש את ההתחלות.

מיכאל ביטון: אין עיר שאין בה משהו.

יניב פרץ: לפני עשור שנים אמדוקס העסיקה 300 עובדים בשדרות והיום כבר יותר מ-1,000 עובדים.

יניב פרץ: כך גם אלביט שהעסיקה כ-200 עובדים והיום כמעט 600.

יניב פרץ: גם אמרסון-ספקטרוניקס וכל מיני חברות טכנולוגיה.

יניב פרץ: הדרך לקדם תוכניות ממשלתיות בפריפריה היא אך ורק בשיתוף פעולה עם המאיצים שקיימים בתוך הרשות, שזה ראש הרשות והנציגים שלו.

יניב פרץ: כל ניסיון אחר לממש תקציבי ממשלה בדרך אחרת עלול להיתקל בקשיים ואולי להגיע לסיום קצת פחות טוב, כמו שתיארת לפני כן.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, יניב.

מיכאל ביטון: גלעד כהן, איגוד חברות הביטחון והסייבר, בבקשה.

גלעד כהן: תודה רבה.

גלעד כהן: תודה רבה על קיום הדיון.

גלעד כהן: אני רוצה להזכיר כמה דברים שדיברו עליהם פה.

גלעד כהן: דיברו על חינוך, על הדרכות, על בניית אקוסיסטם.

גלעד כהן: אנחנו, באיגוד חברות הביטחון והסייבר, עושים את זה בתחום שלנו, בתחום הביטחון.

גלעד כהן: זה לא תחום קל, אבל יש לנו בסיס ועובדים כמה שנים טובות.

גלעד כהן: מיותר לציין שיש חברות ביוקנעם, בחיפה, בבאר שבע ובעומר, יש את מרכז הסייבר בדרום, אבל זה לא מספיק.

גלעד כהן: חברות שלנו בעומר למשל, לא מקבלות תקציבים.

גלעד כהן: בארבע השנים האחרונות הצלחנו והקמנו עשרות חברות בתחום הביטחוני, ולא רק בסייבר.

גלעד כהן: אנחנו מעודדים מועדוני אנג'לים שנוגעים בעולמות הביטחוניים, שהם עוד יותר קשים מעולמות אחרים, ושם זה ללא עידוד מדינה וכמעט ללא כספים מבחוץ.

גלעד כהן: נשמח מאוד להקים חממה בשיתוף העדה הדרוזית.

גלעד כהן: בעדה הדרוזית יש הרבה קצינים ובכירים - - -

מיכאל ביטון: לא רק קצינים, יש הרבה נשים אקדמאיות.

מיכאל ביטון: לפעמים הממוצע שלהם בבגרות הוא הגבוה במדינה.

מיכאל ביטון: יש ערים דרוזיות עם יותר מ-90% הצלחה בבגרות.

מיכאל ביטון: יש שם הון אנושי משכיל מאוד.

גלעד כהן: יש לי מספיק חברים שהם שוטרים, קצינים וכו', אבל יש המון-המון במגזר הדרוזי ויש הרבה סטארט אפים והרבה חברות ביטחוניות שקיימות במגזר הדרוזי, אבל אין אף אחד שתומך בתחום הזה.

גלעד כהן: אנחנו נשמח להרים את הכפפה, אולי יחד עם גב' הילה חדד.

גלעד כהן: אנחנו בשלבי הקמת תשתית של הדרכות והכשרות לתחום הביטחוני, בין אם זה לבכירים בתחום ופורשים, בין אם זה צבא או גופי ביטחון שונים, לסטודנטים שרוצים להיכנס לתחום, לחרדים, לעולים חדשים וכמובן לדרוזים.

גלעד כהן: הדרך לעידוד החברות והיכולת לשמר עובדים היא לא רק בלתת להם כסף להקים החממה ולהביא 600 מיליון לחברות או 300 לחברה, אלא גם לסייע בעולם המכירות והקידום לחו"ל, כי חברה שמייצרת פה בארץ לתוך ישראל, אולי זה קל לו יותר, אבל כשהוא צריך לפתוח את הדלתות לחו"ל זה הרבה יותר קשה, ולחברה ביטחונית עוד יותר.

גלעד כהן: בעולם הביטחוני מחזור המכירות הוא ארוך הרבה יותר והוא לא מחזור קל.

גלעד כהן: את זה צריך לעודד יחד עם משרד החוץ, יחד עם משרד הכלכלה ועם הגופים שיש לנו במדינה מחוץ לארץ.

גלעד כהן: היום יש יותר מ-40 נציגים בחו"ל שיכולים לסייע בתחום הזה והם לא נוגעים בעולם הביטחוני.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אנחנו מעצמה בעולם הסייבר בעבר ובהווה, ואם רוצים עוד יזמות – צריך להתייחס לתחום הזה.

מיכאל ביטון: אני יודע שהרבה ראשי רשויות גם מבקשים את זה, גם בחינוך וגם בהזדמנויות שיתקיימו אצלם.

מיכאל ביטון: אני מבקש בקצרה התייחסויות, אם יש, של עמי ואפרת.

מיכאל ביטון: לאחר מכן תדבר המנכ"לית ואז אסכם את הדיון.

ד"ר עמי אפלבום: תודה רבה על כל האינפוטים.

ד"ר עמי אפלבום: אני חושב ששמענו פה מספיק אינפוטים והערות על חברות שהצליחו להתפתח בימים הקשים שלהן באמצעות הסיוע של רשות החדשנות, אבל אני רוצה גם לקרוא לכולם לשים לב איפה מדינת ישראל נמצאת.

ד"ר עמי אפלבום: הוצאנו עכשיו דוח חדשנות ל-2022 – יש איום גדול מצד מדינות אחרות שלמדו את הפטנט של איך לעשות hub-חדשנות.

ד"ר עמי אפלבום: היום אנחנו לא הסטארט אפ ניישן היחידי בעולם ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו ממשיכים להוביל את ההייטק הישראלי להיות מוביל בעולם.

ד"ר עמי אפלבום: בוודאי שצריך למנף את כל הפוטנציאל שיש במדינה, בין אם זה חרדים, בין אם זה ערבים, בין אם זה במרכז ובין אם בפריפריה, אבל התחרות שלנו נהפכה לתחרות עולמית, אם ימשיכו להשקיע פה בהייטק ואם ההייטק הישראלי ימשיך לפרוץ קדימה.

ד"ר עמי אפלבום: נושא של תשתיות ותקשורת – התייחס לזה קודם חבר הכנסת מופיד מרעי.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו לא מתעסקים בזה, מצטער, אבל זה בהחלט חשוב.

ד"ר עמי אפלבום: נושא הנשים – העירו כאן בהקשר לזה.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו מוציאים דוח נשים בהייטק, אבל גם פה צריך להתחיל להסתכל על זה מבתי ספר יסודיים, תיכוניים, מה קורה בצבא עם נשים, מה קורה באקדמיה עם נשים.

ד"ר עמי אפלבום: היום אחוז הנשים בהייטק הוא כ-30%, זה לא מספיק ואנחנו עושים פעילויות ליזום גם כניסה ולתת תנאים מועדפים לנשים, גם לחרדים, גם לערבים, כי מדינת ישראל היום צריכה את תוספת כוח האדם הזאת.

ד"ר עמי אפלבום: חסרים פה אנשים בכל הרמות.

ד"ר עמי אפלבום: אנחנו צריכים את התוספת הזאת כדי להמשיך ולהצעיד את הכלכלה הישראלית קדימה.

ד"ר עמי אפלבום: תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, עמי.

מיכאל ביטון: אפרת דבש, בבקשה.

אפרת דבש: לגבי 4.18 – אני אתייחס בקצרה לנקודות שעלו תוך כדי.

אפרת דבש: שאלות לגבי הטבלה שהצגנו, אי-בהירויות – יש לנו נתונים מדויקים, הכול מדויק.

אפרת דבש: אם הייתה איזושהי חוסר הבנה, אנחנו מוכנים לפתוח את הנתונים ולהראות אותם.

אפרת דבש: הדוגמאות שנתנו הן דוגמאות בודדות מתוך כלל כתבי האישור שניתנו בכל שנה.

אפרת דבש: החלטת צפון – לא קיבלנו תקציבים מיוחדים נוספים.

אפרת דבש: בזמנו נדרשנו לתת מתוך התקציב הקיים והראינו – יש לנו נתונים, נוכל להרחיב על זה אם יהיה צורך – שב-2018 ו-2019 כבר כיסינו מעל ומעבר לתקציב שהיינו צריכים לתת לצפון.

אפרת דבש: כמובן שאנחנו פתוחים ואם יש רצון לצאת בהחלטה חדשה, אנחנו מוכנים להיות שותפים.

מיכאל ביטון: הממשלה הצהירה שהיא תקדם תוכנית לצפון, אז אתם תהיו פרואקטיביים ותציעו להם הצעה מה לשים שם.

אפרת דבש: אנחנו נשמח להיות חלק מזה.

מיכאל ביטון: אל תחכו שיפנו אליכם.

מיכאל ביטון: תלכו למשרד ראש הממשלה שמרכז החלטת ממשלה על הצפון, וגם נגב-גליל מרכזים עכשיו החלטה על הצפון, ושימו שם את המרכיב שלכם.

אפרת דבש: בהחלט.

אפרת דבש: חברת EMC – בדקנו שוב, במונחי משרות מלאות יש בבאר שבע 150 משרות.

אפרת דבש: זאת אומרת, באותה תוכנית שקיבלו לפני עשר שנים שמרו על המשרות.

אפרת דבש: הוספנו עכשיו תיעדוף למי שמעסיק אוכלוסיות ששיעור השתתפותן נמוך מ-2021.

אפרת דבש: מהמקצה הבא יש לנו כוונה להכניס גם תיעדוף למי שיעסיק דווקא נשים.

מיכאל ביטון: אגב, לא ראיתי פה נציג או יזם שעוסק בעולם החרדים, אבל יש יזמות בתחום ולא הייתה לזה התייחסות בדיון הזה.

מיכאל ביטון: בפעם הבאה נזמין יזמים ונציגים שעוסקים בחברה החרדית להציג לנו מה קורה שם ומה האתגרים.

מיכאל ביטון: כשאת אומרת אוכלוסיות שהן בתת-תעסוקה, אז גם החברה החרדית רלוונטית לדיון הזה.

אפרת דבש: נכון.

אפרת דבש: מבחינת סף הכנסות – בעבר סף הכניסה למסלול 4.18 היה 100 מיליון שקלים.

אפרת דבש: הצלחנו להוריד אותו ל-25 מיליון שקלים והיום ל-15 מיליון.

אפרת דבש: כמובן שאנחנו עושים את זה בתיאום עם אגף תקציבים.

מיכאל ביטון: תורידו עוד.

מיכאל ביטון: תמשיכו עם העיקרון של המשרות החדשות והשימור שלהם, אבל גם עסק של 3 מיליון שקלים שנותן שירותי תוכנה ומסוגל לקלוט עוד 15-10 עובדים, זה יותר טוב.

מיכאל ביטון: לפעמים הולכים לגדולים, אבל ראית מה קרה עם הגדולים – הם קיבלו 600 מיליון ועד היום אנחנו מחפשים אותם.

מיכאל ביטון: דווקא חברות בינוניות וקטנות, יציבות חמש-שש שנים, שרוצות להכפיל את עצמן, לבוא לקראתן.

מיכאל ביטון: להוריד את הסף הזה, לא למנוע מהן.

מיכאל ביטון: הן חשובות.

אפרת דבש: אנחנו עובדים מול אגף תקציבים, כמובן שזה צריך להיות בהסכמה שלהם, אבל יש לנו גם מסלולים אחרים, כמו 4.17 שהוא יותר מוכוון אוכלוסיות.

אפרת דבש: אפשר לקבל שם סיוע עד 16,000 שקל עלות שכר ושם החברות הקטנות יכולות למצוא את מה שמתאים להן.

אפרת דבש: בגדול, הכסף לא מספיק, בשנה שעברה הביקוש היה פי שניים מהכסף שהיה לנו.

אפרת דבש: הביקוש גבוה ואנחנו נאלצים לאשר בקשות באופן חלקי.

יעל רון בן משה: סליחה שאני קוטעת אותך.

יעל רון בן משה: הביקוש הוא בפריפריה?

יעל רון בן משה: כי זה נושא הדיון.

אפרת דבש: זה נטו, מאה אחוז מסלול לפריפריה.

אפרת דבש: זה לא מסלול למרכז.

אפרת דבש: זה רק פתיחה באזורי עדיפות לאומית.

מיכאל ביטון: יש לה פחות כסף מבקשות וצריך לתת לה יותר כסף.

מיכאל ביטון: את בוועדת כספים, נכון?

מיכאל ביטון: את יכולה לתת לה יותר כסף?

יעל רון בן משה: אני מאוד שמחה לשמוע את זה.

יעל רון בן משה: ירושלים כלולה בזה?

אפרת דבש: גם ירושלים כלולה.

יעל רון בן משה: את יכולה לתת איזשהו פילוח, על כמות הבקשות שהוגשו מעסקים שהם בירושלים, נגב, גליל?

אפרת דבש: כרגע אני לא רוצה לתת את הנתונים, אני לא זוכרת בעל פה, אבל אין לי שום בעיה להציג לכם את הנתונים אחר כך.

אפרת דבש: מסלול הג'וניורים – כאמור, כרגע הוא לאוכלוסייה הערבית.

אפרת דבש: אנחנו נשמח להרחיב את המסלול הזה גם לאוכלוסיות נוספות וגם למתמחים מהפריפריה.

אפרת דבש: כמובן שזה טעון אישור של אגף תקציבים ותקציבים נוספים.

אפרת דבש: הרשות להשקעות פתוחה לשיתופי פעולה, פתוחה להחלטות ממשלה נוספות.

אפרת דבש: אנחנו נשמח, כל חברה מוזמנת לפנות אלינו בכל נושא ולהתעניין, להבין איזה מסלול מתאים לה.

אפרת דבש: יש לנו מגוון רחב של ערוצי תקשורת ואנחנו פה בשבילכם.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: המנכ"לית, בבקשה.

הילה חדד חמלניק: קודם כול, תודה לך על הדיון.

הילה חדד חמלניק: אני מקפידה לבוא לדיוני הוועדה בנושא הזה.

הילה חדד חמלניק: כמו שאמרתי, זה בלב ליבו של התפקיד של המשרד היום.

הילה חדד חמלניק: זה האתגר הכי גדול שלנו ולכן אני חושבת שהדיונים ראויים ואני שמחה להיות פה ושמחה לשמוע וללמוד.

הילה חדד חמלניק: אם אני מנסה לסכם את כל מה שנאמר בדיון הזה, בסוף אנחנו מדברים – כמו שרשות החדשנות מגדירה את זה – על נושא ה-Deal Flow.

הילה חדד חמלניק: מאיפה זה בא – זה לא צומח.

הילה חדד חמלניק: חדשות והייטק וסטארטאפים וחממות ויזמים – הם לא נולדים כאלה.

הילה חדד חמלניק: הם ילדים שצריכים לקבל את המיומנות, שצריכים לקבל את המיומנות, שצריכים לקבל את תחושת המסוגלות ולא לחשוב שהייטק הוא אי-שם בתל אביב ולא קיים אצלם, להאמין ביכולת שלהם להקים את הרעיון שלהם, שהוא לא פחות טוב, במקום שבו הם נולדו ולפתח ממנו חברת ענק או יוניקורן.

הילה חדד חמלניק: לכן אני חושבת שהמהלך הכי חשוב שנמצא היום על שולחן הכנסת, עבר את הממשלה, הוא החיבור שבין רשות החדשנות למשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה.

הילה חדד חמלניק: למעשה החיבור הוא עם תחילת השרשרת – עם החינוך.

הילה חדד חמלניק: אנחנו עובדים באופן הדוק עם משרד החינוך, כי בסוף-בסוף זה מגיע לשם.

הילה חדד חמלניק: אתמול בחרנו 116 בתי ספר ו-600 כיתות באותם בתי ספר שייכנסו לפיילוט של תוכנית היוניקורן, תוכנית הקוד.

הילה חדד חמלניק: למעשה ההבנה היא שילד צריך לפגוש הייטק כבר בבית הספר.

מיכאל ביטון: כמה בנגב ובגליל?

הילה חדד חמלניק: רובם.

הילה חדד חמלניק: עדיין לא קיבלתי את הרשימה, אז אני נזהרת, אבל זה היה תנאי סף קריטי.

מיכאל ביטון: איפה שתראי את יעל ואותי תמיד ישאלו אותך כמה בנגב ובגליל.

מיכאל ביטון: יעל תשאל כמה בירושלים, כי אומרים "פריפריה" וזה נתקע בירושלים.

הילה חדד חמלניק: עוד לא קיבלתי את הניתוח, משרד החינוך יצא אתמול עם קול קורא.

קריאה: זה נכנס לגפן?

הילה חדד חמלניק: זה היה אמור להיות בגפן של משרד החינוך וזה נסגר אתמול.

הילה חדד חמלניק: זו פעם ראשונה שאנחנו עושים תוכנית קוד, הייטק.

הילה חדד חמלניק: לא לומדים לתכנת, אלא לומדים להציג רעיון, לומדים להציג אותו באנגלית, לומדים לעשות פרזנטציה, לומדים להציג אותו.

מיכאל ביטון: מי מבצע את זה בפועל?

הילה חדד חמלניק: אנחנו עושים את זה בשילוב תעשיית ההייטק ו-15TOP תומכים בנו.

הילה חדד חמלניק: את תוכנית החשיפה תעשה יוניסטרים, שהמנכ"לית שלו הייתה פה ולצערי נאלצה לצאת.

הילה חדד חמלניק: צריך לומר שהתוכנית היא לכל ילדי השכבה.

הילה חדד חמלניק: אם עד היום דיברנו על הייטק למצוינים, לאיזושהי קצפת, כל ילד היום צריך את החשיפה הזאת.

הילה חדד חמלניק: אני בטוחה – אנחנו עובדים על זה הרבה - שהפיילוט הזה יהיה מוצלח.

הילה חדד חמלניק: אנחנו מדברים על תוכנית חמש-שנתית שתהפוך להיות לכל תלמידי בתי הספר.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: יש לך גם את חברת CodeMonkey שגם נולדה בירוחם.

מיכאל ביטון: זה משחק שמלמד תכנות ואלפי בתי ספר בעולם משתמשים בו ללימוד.

הילה חדד חמלניק: עכשיו אנחנו מנסים נכניס את זה גם לגני ילדים.

יעל רון בן משה: הפיילוט של זה הוא ממש בשורה, כל הכבוד.

יעל רון בן משה: אני חושבת שדיברנו על זה גם בדיון הקודם, אז סיפרתי על הילדים שלי שלמעשה לא פוגשים ב-12 שנות לימוד דבר כזה.

הילה חדד חמלניק: אנחנו חושבים שאחד מהכשלים הגדולים ביותר זה ההיכרות ותחושת המסוגלות של הילדים ולא היכולת שלהם.

הילה חדד חמלניק: שוב, אם אנחנו מדברים על Deal Flow ומאיפה צומח הייטק, אז הייטק לא צומח מעצמו, הוא צומח ממחקר ופיתוח.

הילה חדד חמלניק: המשרד משקיע המון במרכזי המחקר והפיתוח.

הילה חדד חמלניק: אנחנו רואים שאחד המאיצים הגדולים של הצפון הוא מכון מיגל שמקבל תקציב שנתי מכובד מהמשרד שלנו, 29 מיליון; אנחנו רואים את מו"פ ים המלח שמאיץ חדשנות באזור הדרום; מו"פ קטיף – הייתה חברת כנסת שהתייחסה לעוטף עזה; מו"פ שמיר בגולן; יש מו"פים בחברה הערבית וגם שם אנחנו עושים תוכנית אסטרטגית עמוקה.

הילה חדד חמלניק: בסוף מחקר ופיתוח מוליד רעיונות טובים, רעיונות טובים עם יזמים טובים יוצרים חברות ואז יש לרשות החדשנות יכולת לממש את הכלים ואת הקסם שהיא עושה כשזה בשל מספיק ולכן צריך לדבר על ה- Deal Flow.

הילה חדד חמלניק: עולם של רובעי חדשנות – אנחנו בתוך הדבר הזה מתוך הבנה שזה מודלים מוצלחים.

הילה חדד חמלניק: אנחנו בוחנים אם יש צורך לחשוב על המודל הזה במקומות אחרים.

הילה חדד חמלניק: אנחנו תמיד שמחים לשמוע.

הילה חדד חמלניק: כרגע אנחנו מדברים על חיפה, באר שבע וירושלים, אבל אנחנו נשמח לבחון.

הילה חדד חמלניק: שוב, אני רוצה לסכם בחינוך.

הילה חדד חמלניק: חינוך, חינוך, חינוך, חינוך.

הילה חדד חמלניק: ילד שגר בבאר שבע, גם בירוחם או בשלומי, נולד שם, קיבל חינוך טוב, הבין שזה בהישג ידו, ירצה להישאר לגור בבית שלו.

הילה חדד חמלניק: אף אחד לא רוצה להעתיק את מגוריו, כל אחד רוצה לחזור לנוף ילדותו.

הילה חדד חמלניק: אם הוא מבין שזה אפשרי, אם מלמדים אותו את זה מגיל אפס וזה לא משהו של "האלה מתל אביב", הוא יעשה את זה.

הילה חדד חמלניק: זה התפקיד שלנו בחינוך, והמשרד שם.

מיכאל ביטון: אני רוצה לדייק את הדבר הזה.

מיכאל ביטון: אם הכול חינוך, אז מספיק שניתן כסף רק למשרד החינוך.

מיכאל ביטון: אבל אם יש כסף במקום אחר, שנועד לתקן את מה שלא הצליחו במשרד החינוך, אז שם יש לך אנשים - -

הילה חדד חמלניק: לשמחתי אנחנו עובדים מצוין עם משרד החינוך, אנחנו דוחפים אותם.

מיכאל ביטון: - - שם יש לך אנשים כמו קווליטסט, שלוקח אדם שכנראה לא הצליח בבגרות ומכניסים אותו להייטק.

מיכאל ביטון: אגב, הגיקים של מחשבים הם לא תמיד תלמידים מצטיינים.

מיכאל ביטון: הם יכולים להיות אלופים.

הילה חדד חמלניק: אני בקושי סיימתי תיכון.

מיכאל ביטון: טוב, זו לא תחרות .

מיכאל ביטון: אני עזבתי ארבעה תיכוניים, אבל זה לא העניין.

מיכאל ביטון: העניין הוא לזהות מוטיבציות, איך לטעת מוטיבציה, רצון וכו'.

מיכאל ביטון: תודה לך, המנכ"לית, ועל כך שאת נוכחת בכל הדיונים.

מיכאל ביטון: זה מעיד על התייחסות רצינית לוועדה.

מיכאל ביטון: נציגת האוצר, אנחנו ניתן לכם להתבטא בפעם הבאה, יחד עם איפרגן.

טליה ישפה: אנחנו נשמח מאוד להתייחס.

טליה ישפה: הכנו התייחסות במיוחד לדיון הזה.

מיכאל ביטון: עכשיו אנחנו סוגרים את הדיון.

מיכאל ביטון: אני אוהב את איפרגן, אז אני לא עושה אירוע למה לא קיבלתי דמות בכירה מהאוצר בדיון הזה.

מיכאל ביטון: יש לה נסיבות מקילות, אבל לדיונים שלנו מגיעים בכירים באוצר וכשהם יגיעו – הם ידברו.

מיכאל ביטון: ואם היא לא מגיעה, היא הייתה צריכה להודיע לי שהיא לא מגיעה, כי זה תפקידה.

מיכאל ביטון: זו האחריות הישירה שלה.

טליה ישפה: הודענו מבעוד מועד שאני אגיע.

עידית חנוכה: הגברת איפרגן נרשמה לדיון.

מיכאל ביטון: אז אל תגידי דברים לא אמיתיים.

טליה ישפה: אני אוודא.

מיכאל ביטון: אז אל תגידי דבר שאת לא יודעת.

מיכאל ביטון: לסיכום הדיון – אני רוצה להתחיל בדבר הקשה, אבל לעבור גם לכיוונים חיוביים ואופטימיים.

מיכאל ביטון: האירוע של ההשקעה של יותר מ-600 מיליון שקל בחמש חברות, כשאחת מהן קיבלה יותר מ-300 מיליון, השקעה שיצרה רק 180 מקומות עבודה חדשים בהייטק בפריפריה, זה אירוע קשה שחייב להיחקר באופן יסודי גם על ידי משרד האוצר, גם על ידי משרד הכלכלה, גם על ידי הרשות לחדשנות וגם על ידי מבקר המדינה.

מיכאל ביטון: זה אירוע שלא צריך לקרות.

מיכאל ביטון: שמענו שבכסף קטן, איך ב-7,000 שקלים, ב-10,000 שקלים, ב-150,000 שקלים לאדם מביאים עובד הייטק, ואילו פה מצאנו תופעה שב-3 מיליון שקלים לעובד לא הצליחו להביא עובדים.

מיכאל ביטון: הדבר הזה דורש חקירה, בירור ובמיוחד הפקת לקחים.

מיכאל ביטון: טוב עשתה רשות החדשנות שהפסיקה מייד את הפרויקט הזה.

מיכאל ביטון: לא מדובר באנשים שיושבים פה ומי שרוצה להגן על העובדות האלה, מתוך אותן חמש החברות, מוזמן לבוא לוועדה ולהציג לנו מה קרה שלא הצליחו להביא עובדים תמורת הכסף שקיבלו.

מיכאל ביטון: עד כאן האירוע הקשה.

מיכאל ביטון: כמה דגשים של הוועדה לעתיד: 1.

מיכאל ביטון: הוועדה אינה השולחן העגול של הממשלה לתיאום תעשיית ההייטק.

מיכאל ביטון: יש מספיק גופים בממשלה שמשפיעים על ההייטק בישראל.

מיכאל ביטון: מספיק שיש מסלול של רשות ההשקעות שיודע לתת על שכר גבוה, שזה מאפיין חברות טכנולוגיה והייטק.

מיכאל ביטון: יש מסלול של רשות החדשנות עם מענקים לחברות, יש אדם שאמון על זה במשרד לשוויון חברתי ויש עוד אדם במשרד החינוך שעוסק בחינוך להייטק.

מיכאל ביטון: צריך לקום שולחן עגול לקידום ההייטק שבו יהיו כל גופי הממשלה.

מיכאל ביטון: הפורום הזה צריך להיפגש פעם בחודש ושכל אחד ידווח על ההישגים והכישלונות שלו, בלי להסתיר כישלונות, ומה כל אחד יכול לעשות עם השני כדי לעשות את זה טוב יותר.

מיכאל ביטון: אנחנו מצפים מראש הממשלה, שהוא איש הייטק, לדרוש שיהיה שולחן עגול להייטק של כל גופי הממשלה המרכזיים.

מיכאל ביטון: אנחנו נשלח לראש הממשלה מכתב בנושא הזה ונדרוש שהשולחן הזה יתכנס אחת לחודש לעבודה משותפת.

מיכאל ביטון: מעבר לגופי הממשלה יש אקוסיסטם.

מיכאל ביטון: ההערה לפיה יש לעבוד עם הרשויות, היא נכונה.

מיכאל ביטון: בשלטון המקומי הדרוזי וברשויות אחרות לא מקבלים קולות קוראים.

מיכאל ביטון: צריך ללכת לאותם צעירים דינמיים שהגיעו לרשויות המקומיות ומתברגים בחברות הכלכליות וביחידות האסטרטגיות – יש עשרות רשויות עם יחידות אסטרטגיות – ולבקש מהם להגיש לרשות החדשנות קולות קוראים.

מיכאל ביטון: צריך לעשות יום חשיפה לרשויות מקומיות לקראת קולות קוראים שלכם.

מיכאל ביטון: אתם אומרים שיש מספיק כסף ואין מספיק בקשות, אז פשוט צריך לקדם את החשיפה הזאת.

מיכאל ביטון: זה כולל את האשכולות כגורם מתכלל אזורי וכמי שיכול לייצר אקוסיסטם שהוא רחב יותר מרשות מקומית.

מיכאל ביטון: הדגש וההבנה שכדאי להשקיע בבני המקום או במי שהגיע לפריפריה בלעדי

מיכאל ביטון: כם – מיינדסט הגיעה לפריפריה, כל מי שהגיע לפריפריה צריך לטפח אותו, כי המוטיבציות שלו היו אמיתיות.

מיכאל ביטון: ההגעה שלו לפריפריה לא הייתה מותנית בכסף שלכם.

מיכאל ביטון: אם הוא כבר שם – לכו איתו.

מיכאל ביטון: מי שכבר הוכיח שהוא יודע – לכו איתו.

מיכאל ביטון: אתם מבינים את זה וזה צריך לקבל בולטות ועדיפות ושלא תהיה הטעיה.

מיכאל ביטון: הסיפור הזה ששלוש חממות ותיקות יכולות לתת כלים פחות טובים ליזם על פני חממות בתל אביב, עיוות שאתם מכירים בו, לא מספיק להגיד לנו שהוא יתוקן בשישה עד תשעה חודשים.

מיכאל ביטון: אני רוצה ממך, עמי, תשובות בעוד שלושה חודשים – איך שלוש החממות הוותיקות יודעות לתת כלים שחממות בתל אביב יודעות לתת לחברות.

מיכאל ביטון: אם הם לא מסוגלים לתת את אותו כסף, מי יבוא לנגב ולגליל?

מיכאל ביטון: לפתור את זה בשלושה חודשים, זאת חדשנות, לא בשישה ולא בתשעה, במיוחד שאנחנו לא יודעים מה יהיה עם הממשלה וכו'.

מיכאל ביטון: סוגיית הג'וניורים – צריך לכלול את זה בהתניות שלכם.

מיכאל ביטון: קיבלו מכם מענק או חממה – תדווחו לנו על 10%, 15% קליטה של ג'וניורים.

מיכאל ביטון: כנ"ל במענקי השמה של כוח אדם בשכר גבוה.

מיכאל ביטון: דוח החינוך שביקשה חברת הכנסת יסמין פרידמן – אני מבקש להציג בדיון הבא את ההשקעות בחינוך.

מיכאל ביטון: לדיון הבא אני מבקש דוח מעשי על מה הושקע ב-19', 20', 21' וקצת ניצחונות ראשונים – early wins, הצלחות ראשוניות שנובעות מההשקעות של 19', 20', 21'.

מיכאל ביטון: דרוזים, ערבים, חרדים, נשים – עולמות שמחייבים השקעה ייעודית ומאמץ ייעודי ו-reaching out והגעה אל הקהילות.

מיכאל ביטון: על החרדים בכלל לא דיברנו, נקדיש לכך התייחסות בדיון הבא.

מיכאל ביטון: עוטף עזה – אזורי ביטחון שלנו מחייבים השקעה בפני עצמם.

מיכאל ביטון: נבקש פירוט על פני שנים, על העשור הקודם, כמה כסף מההשקעות של רשות החדשנות הלך לפריפריה.

מיכאל ביטון: אם אתם כוללים את ירושלים, אז יש לפרט לגבי הנגב, הגליל וירושלים, כמה הלך למרכז הארץ ומה המגמה – אם לאורך שנים יותר כסף הולך לפריפריה או פחות.

מיכאל ביטון: אני מבקש להציג לנו את זה בדיון הבא על פני עשור.

מיכאל ביטון: אנחנו נקיים דיון נוסף בעוד כחודשיים-שלושה מהיום, בתקווה יש כנסת ותהיה ממשלה.

מיכאל ביטון: אני רוצה לברך את כל מי שמוכיח שאפשר לעשות הייטק בפריפריה, וראינו פה דוגמאות, אמונה ויכולת.

מיכאל ביטון: אני רוצה לברך גם על המעשים הטובים והתוכניות הטובות שכן הצליחו.

מיכאל ביטון: כפי שאמרתי, נעשה את הדגשים בדיון הבא בעוד חודשיים-שלושה.

מיכאל ביטון: תודה למנכ"לית, תודה לכולם, אני נועל את הישיבה.