הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, כנסת 24, פרוטוקול מספר 17, 2021-12-12 10:30

רם שפע: תסביר את ההקשר של הלומי הקרב לדחייה.

עמרי פריש: אנחנו בקשר עם משרד הביטחון שביקשו אותנו ועוד הרבה אחרים לעזור לפתח איזה מודל.

עמרי פריש: יצא מכרז של משרד הביטחון, חדש, על מרכז טיפולי להלומי קרב, כרגע הוא הוקפא וכותבים אותו מחדש ואני מעריך שבשבועות הקרובים הוא ייצא.

עמרי פריש: אגב, שם הסוגיה של הסמים היא הרבה יותר מורכבת משום ששם, בניגוד לכפר איזון ובניגוד לבית המאזן, ובניגוד לבית בהודו אפילו, ששם לא עושים סמים, גם בבית בהודו, בבית של הלומי קרב סוגיית הקנאביס הרפואי היא שונה לגמרי, היא דורשת התייחסות.

עמרי פריש: אני לא אספיק היום להרחיב, זה מכרז שלהערכתי שבועיים-שלושה הוא עולה לאוויר מתוקן ואני מניח שהעמותה שלנו גם תיכנס אליו.

אורלי גל: וכן חשוב להגיד שבעקבות הניסיון הרב עם חבר'ה אחרי שירות ועם פוסט טראומה קל אז - - -

עמרי פריש: אנחנו בדקנו ועשינו בערך ב-21 שנים סדר גודל של 600 חבר'ה שקשורים לפוסט טראומה מהשירות הצבאי ובחמש-שש שנים האחרונות, תופעה שלא נחשפנו אלינו מעולם, וזה בנות עם פוסט טראומה מהשירות הצבאי.

עמרי פריש: לא עם פגיעות מיניות מהצבא, אני מתכוון מהשירות הצבאי הקרבי, עשרות בנות כאלה מגיעות אלינו ואנחנו מתחילים לפתח וללמוד.

עמרי פריש: הנושא עוד בחיתוליו, הנושא של טיפול בפוסט טראומה של בנות, שזה בדרך כלל או מג"ב או קרקל או חמ"ליסטיות או כל איסוף המודיעין הקרבי.

עמרי פריש: זה פחות או יותר המיקוד שלהן.

עמרי פריש: מי אוכלוסיית היעד שלנו?

עמרי פריש: זו הייתה איזה שהיא פריצת דרך שלקחה זמן, אני אתחיל מלמטה.

עמרי פריש: אנחנו אמרנו שהחתך של האוכלוסייה שלנו זה משתמש נורמטיבי מתפקד.

עמרי פריש: זאת הייתה מהפכה, לא היה קל, אבל אני חייב להגיד לזכותם של משרד הבריאות ומשרד הרווחה שהמכרז האחרון של משרד הרווחה הוא הטיפול בצעירים נפגעי סמים מרקע נורמטיבי מתפקד והנוהל של משרד הבריאות הוא נוהל למשתמש נורמטיבי מתפקד, זאת אומרת חלה הבנה שיש פה אוכלוסייה אחרת לגמרי שמגיעה מרקע נורמטיבי מתפקד ולכן היא צריכה מענים אחרים.

עמרי פריש: אני תיכף אחדד את זה, כי במערכת היה ידוע רק על תחלואה כפולה, זה אומר שיש לך שתי מחלות ואנחנו באנו ואמרנו שלא, יש דבר חדש שנקרא משבר כפול, אני תיכף אסביר, שזה אומר פגיעה נפשית משולבת עם סמים, לרוב זה יהיה קנאביס ופסיכדליים.

עמרי פריש: צעירים בגילאי 18 עד 40.

עמרי פריש: זה נכון וטוב שכך, משרד הבריאות והרווחה מחריגים את זה, צריך איזה שהוא משהו בשפה, בנוהל.

עמרי פריש: רובם, כמו שאמרתי, בעלי רקע נורמטיבי מתפקד, רובם סיימו תיכון, סיימו בגרות, עשו שירות צבאי, אקדמיה, רובם בעלי מערכות תמיכה חזקות, שגם זה חייב מהפכה של מעורבות המשפחות.

עמרי פריש: המשפחות הן לא מקור הפתולוגיה כמו שידענו תמיד, להיפך, הן מערכות התמיכה והן חייבות להיות שותפות בתוך התכנית הטיפולית ורובם ללא רקע עברייני, ללא מחלות זיהומיות, לא הרואין, סחר.

רם שפע: המונח רובם הוא מנעד רחב, אולי תגיד בגדול אם יש מאפיינים למה זה רובם סיימו?

רם שפע: מה זה מערכות תמיכה חזקות?

רם שפע: אז הרוב הם סוציואקונומי מאוד גבוה?

רם שפע: הרוב בינוני?

רם שפע: הרוב עם משפחה תומכת?

עמרי פריש: לא, שיש משפחה שתומכת.

עמרי פריש: גם אם ההורים גרושים, שזה דבר היום די מקובל בשוק, עדיין המשפחות הן לא מקור הפתולוגיה של העבריינות והסמים והסחר והזנות וזה וזה, כמו שידענו בפרופילים של פעם, והן חייבות להיות שותפות.

עמרי פריש: חוץ מזה בכלל אני אומר לכם, תחשבו נגיד, אני קיבלתי פה ילד פסיכוטי שהיה על סף אחת הסיירות, הוא התחיל לנאום פה לעם ישראל נאום, נכנסנו לחדר והוא אומר לי: עמרי, תקשיב, בוא בינינו אתה לא יכול לטפל בי, נכון?

עמרי פריש: אני אומר לו: למה?

עמרי פריש: הוא אומר: אני משיח, אתה יכול לטפל בי?

עמרי פריש: אני אשאיר לך פה את שני החבר'ה האלה, מצביע על אבא ואמא, נותן לי, תאמינו לי, ואללה טקסט דיאגנוסטי הכי משופר ששמעתי בחיים שלי, אני אשאיר אותם פה, אבוא בעוד שבוע לקחת אותם, בעניין הכסף אל תדאג, ההוא יגמול לך כגמולך, הכול יהיה בסדר.

עמרי פריש: למה אני אומר?

עמרי פריש: כי מי שמביא את החבר'ה האלה זה או ההורים או החברים מהצוות, זה מי שמביא אותם.

עמרי פריש: אנשים במצב פסיכוטי דיכאוני נדיר מאוד שהם יתקשרו לבד.

עמרי פריש: המשפחות הן בִּילְד אִין בתוך המערכת שלנו.

דורון כהן: דרך אגב, עמרי, להבדיל ממקומות אחרים שמי שמביא זה מערכות הרווחה בדרך כלל והגורמים הטיפוליים.

עמרי פריש: אני אגיד, טוב שדורון חידד את זה.

עמרי פריש: למי שלא מכיר, דורון, המפקח ממשרד הרווחה.

עמרי פריש: אנחנו לא מטפלים פה בחלופות מעצר ובהוראות אשפוז ובכפייה ובדברים, רוצה בא, לא רוצה לא בא.

עמרי פריש: יש מסכים ורוצה, זה שתי מדרגות, לא ניכנס לזה כרגע, אבל אנחנו לא מטפלים במי שלא מוכן להיות, המקום פה פתוח.

עמרי פריש: מה ששאלת על רובם, זה רובם.

עמרי פריש: קיבלתי טלפון מאיזה קצינת מבחן, כמו ששמעתם בטח בטלוויזיה על איזה ילד שנשאר לו טולה והוא השאיר אותה בתרמיל, תפסו אותו במעצר, אז במקום לשלוח אותו לזה, העבירו אותו לכאן, אז הוא היה סוג של חלופת מעצר, אבל זה לא הרוב.

עמרי פריש: להגיד מילה אחת בלי להרחיב יותר מדי, ההיסטוריה של תחלואה כפולה אמרה בזמנו להגיד מה המחלה הראשית ומה המשנית ואז צוות יטפל בראשית ויעביר ויטפל במשנית וזה לא עבד.

עמרי פריש: אמרו למה שלא יעבדו במקביל, הצוות הזה יטפל בזה וזה, לא עבד.

עמרי פריש: היום שולט בעולם המודל האינטגרטיבי, זאת אומרת אותו צוות באותו מקום באותו הזמן מטפל בשתי הבעיות.

עמרי פריש: אני חייב להגיד לכם מניסיון של אלפי אנשים, שאלת הביצה והתרנגולת היא לא פתירה.

עמרי פריש: מה היה שם קודם ומה היה אחר כך, אנחנו רואים פה את כמות האנשים הנורמטיביים, זה לא אומר שלא היו קשיים, זה לא אומר שלכל אחד מאיתנו אין איזה שהוא קושי, אם נשב איתו על הספה ונדבר על כל מילימטר בילדות או בצבא או אחר כך, אבל זאת שאלה בנושא של הסמים הפסיכדליים והקנאביס שהיא בלתי פתירה באופן ברור.

עמרי פריש: כשבאנו עם המודל האלטרנטיבי אנחנו הוספנו לו הוליסטי.

עמרי פריש: אנחנו חשבנו שהתפיסה מתייחסת לבן אדם כמכלול מורכב, גם של גוף וגם של נפש וגם של רוח שצריכה לשלב טיפולים קונבנציונליים ואלטרנטיביים של פסיכולוגים ופסיכיאטריים ועובדים סוציאליים, גם שיאצו ורפלקסולוגיה ואמנות ומוזיקה ומיינדפולנס ויוגה וכן הלאה וכן הלאה, לכן התוצאות פה הן יחסית משופרות בצורה דרמטית למקומות אחרים.

עמרי פריש: אבל יש קצת קושי להשוות כי ממילא אמרתי שהאוכלוסייה היא שונה.

עמרי פריש: נגיד הייתי במלכישוע, אמרתי לכם שאני בן בית במלכישוע, זה לא הגון להשוות, גם אחוזי הנשירה יותר נמוכים מתוך העובדה שאנשים בוחרים, שם בדיוק הפוך, שם הנשירה היא בדרך כלל אלה שלא כפו עליהם.

עמרי פריש: אבל שוב פעם, זה כי האוכלוסייה מוגדרת אחרת.

עמרי פריש: רק להגיד על המודל ההוליסטי בלי שאני ארחיב, מה זה נקרא מודל הוליסטי?

עמרי פריש: אז יש לנו את כל הקונבנציונלי, יש לנו פה ארבעה פסיכיאטרים, את כל המשלים המזרחי, אני לא אפרט את הכול, את התחום היצירתי, את התחום של גוף-נפש והשיקומי תפקודי.

עמרי פריש: ייחודיות הטיפול בכפר איזון.

עמרי פריש: הדבר הראשון, אני חושב שכולכם הרגשתם, זה הסביבה הטיפולית.

עמרי פריש: אתה בא לפה ואתה רואה את הים, אתה רואה את הטבע, אתה רואה שהכול פתוח.

עמרי פריש: אגב, הוא פתוח בכל עונה שאתם יכולים.

עמרי פריש: כשאני מצאתי את המקום הזה זה היה כפר נופש שננטש על ידי קיבוץ שדות ים.

עמרי פריש: ננטש, נתמלא בזונות ונרקומנים.

עמרי פריש: ככה אני מצאתי אותו והצלחתי לשכנע את הקיבוץ שיזיזו אותם, יסיטו אותם בהדרגה.

עמרי פריש: עוד שנה עבדנו עם הבנות פה ועם החבר'ה עד שנשארנו לבד.

עמרי פריש: ואז הגיעו חבר'ה מהמילואים, הכול קשור למילואים, לא אלאה אתכם בסיפור המילואים שלנו.

עמרי פריש: הצלחנו לשכנע את הקיבוץ שאת כל הבתים הריקים ייתנו לצעירים האלה, הם שיפצו את הבתים והיום הכפר הוא חצי כפר איזון וחצי משפחות עם ילדים.

עמרי פריש: זאת אומרת אם אתם תבואו לפה אחר הצהריים אתם תראו פה משפחות עם ילדים על הדשא, פה את כפר איזון, פה אין גדר, פה יש ים, זה עוד לא התחלנו לדבר על המודל הטיפולי גישה אחרת.

עמרי פריש: הטיפול האינטגרטיבי הוליסטי בגובה העיניים, אין פה היררכיה.

עמרי פריש: מי שמכיר את מודל ההיררכיה, אין היררכיה, אין דברים כאלה באוכלוסייה הזאת.

עמרי פריש: מסר של משבר קצר וחזרה למסלול כמה שיותר מהר, זו לא מחלה לכל החיים.

רם שפע: זמנים בדרך כלל של הנוכחות פה?

עמרי פריש: חמישה חודשים.

רם שפע: בממוצע?

עמרי פריש: כן.

עמרי פריש: חמישה חודשים.

עמרי פריש: יש לנו ממשרד הרווחה אפשרות להאריך בחודש נוסף, אבל לא יותר, חשוב מאוד שזה יהיה ממוקד.

עמרי פריש: משתדלים, אם זה אפשר, רק את מי שצריך להפנות לביטוח לאומי, לעשות קצבאות, חלק מהם מצופה שיחזור לטיפול ולאו דווקא לקצבאות.

עמרי פריש: אנחנו נורא מתנגדים למודל שאנחנו רואים אותו בלא מעט בתי חולים, אחרי שבוע אשפוז לשים לבן אדם טיקט של נכה נפש, כי אתם יודעים, ביטוח לאומי זה אומר שאתה צריך להגדיר אותו נכה נפש מהשבוע הראשון.

עמרי פריש: אנחנו המון מתחברים לכוחות של הבן אדם ולא רק למחלה ולקושי.

עמרי פריש: אתם יכולים לראות פה אנשים שהשתחררו מבית חולים או הגיעו למצב פסיכוטי, נגיד יש לנו פה ילד אחד שהגיע רק לא מזמן בארבע וחצי בבוקר לבד, כל המשפחה אחריו מחפשת אותו, פסיכוטי לגמרי, הוא בא לכפר איזון, מקבלים אותו, לא עוזבים אותו, ואז אתה יכול לראות אותו אחר כך, לא משנה כל התהליך, הוא יכול לבוא לפה ולקחת גיטרה כשהוא נכנס ולנגן.

עמרי פריש: הוא יכול, כל הצד גם של הכוחות והיכולות.

עמרי פריש: ואמרתי, טיפול ממוקד, זמן של ארבעה-חמישה חודשים בלי הסטיגמה של אשפוז.

עמרי פריש: זה פחות או יותר המאפיינים של כפר איזון.

עמרי פריש: זה המוטו שלנו.

עמרי פריש: זו אחת הילדות שסיימה פה טיפול, לקח לי זמן למצוא את המקור: כל אדם זקוק למקום אליו יוכל ללכת ולצאת מדעתו בשלווה.

עמרי פריש: יש פה מישהו שהיה בגואה?

עמרי פריש: את זה צילמתי, זה ישראלית שמנגנת מול השמש כשהיא שוקעת.

עמרי פריש: יש שם שני חופים, יש פרדייז והחוף של כפר איזון, לקח לי זמן להבין למה הם קוראים לזה החוף של כפר איזון, זה עם סירה כזאת שאתה שט ומגיע.

עמרי פריש: שם צילמתי את הילדה.

עמרי פריש: תפיסת היסוד שלנו, בניגוד לנפגעי הסמים עד לפתיחת כפר איזון, שסמים זאת בחירה.

עמרי פריש: כשאנחנו נדבר, היום לא נספיק להרחיב, על תכניות מניעה ועל הסברה ועל טיפול ועל שיקום אנחנו נצטרך לצאת מנקודת הנחה שאנחנו ננסה להשפיע על הבחירה.

עמרי פריש: זה לא אנשים שנולדו לעולם של סמים ולעולם של פשע ואז אתה יכול להגיד בחירה, אבל זו לא בדיוק בחירה, זאת בחירה וכך צריך להתייחס אליהם ואל המשפחה ולתהליך ולמעורבות שלהם בתהליך.

עמרי פריש: זו תפיסת יסוד שתנחה אותנו פה בכול.

יעל רון בן משה: על אף שגם אחת התפיסות שלכם מדברת על סמים כ-self medication.

עמרי פריש: נכון.

עמרי פריש: חלק מהם זה יהיה self medication, בהחלט, אבל עדיין כשבן אדם גומר את הצבא והוא מחליט, לא משנה למה, שהוא מעשן ג'וינטים, בטח נושא שיעלה היום - - -

רם שפע: זה שאמרת שהוא מסיים את הצבא ומחליט את זה, זה כבר הפער.

עמרי פריש: תשמע אחר כך מה אני שומע שקורה עוד לפני שהוא משתחרר מהצבא.

רם שפע: זה מה שאמרתי.

רם שפע: המצב שלנו היה יותר טוב אם הוא היה עושה את זה אחרי הצבא.

עמרי פריש: אם כבר חבר הכנסת רם שפע פתח את זה, אז להגיד, מאלפי ריאיונות וחיילים שאני פוגש, כי הרבה צוותים מגיעים אליי לקראת השחרור, אחרי השחרור, הסיפור של שימוש עוד בצבא הוא בדיוק כמו ששמעתם פה, משתמש נורמטיבי מתפקד, הוא גם בצבא.

עמרי פריש: זה כבר לא בפלוגת המפקדה, כמו שחשבו לפני המון המון שנים, ביחידות הכי מובחרות, בשטחי כינוס, בזמן הלחימה, בפעילות מבצעית שהיא לא לחימה.

עמרי פריש: זה סיפור מורכב, לא יודע עד כמה נוכל להיכנס אליו היום.

עמרי פריש: את זה פגשתי בהודו.

עמרי פריש: כמה שזה מצחיק, הבית בהודו ביקשו שאני אלך עם השגריר והקונסולית למצוא איזה עמותה הודית ופגשתי מישהו שעובד בארץ, אז עבד עם הרב פוירשטיין, ותראו כמה המשפט הזה שלו מתאים למה שאני אמרתי לכם קודם:

עמרי פריש: איני רואה את תפקידי בעולם הזה להביא אושר לאדם, זהו תפקידו של האלוהים, תפקידי הוא להרחיב את אפשרויות הבחירה של האדם כך שיוכל לבחור איזה חיים הוא רוצה לחיות.

עמרי פריש: זה ממש שונה, אם אתם זוכרים, אפילו מ-12 הצעדים.

עמרי פריש: אתה איבדת את השליטה על חייך, אני המנטור שלך וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

עמרי פריש: לא, אתה עשית מה שרובם עושים, יצאת מאיזון, תחזור למסלול, אנחנו נעזור לך להרחיב את אפשרויות הבחירה, אתה תצטרך לבחור.

עמרי פריש: כמו שבחרת לעשות סמים, כמו שבחרת להיכנס לכפר איזון אתה תבחר איך לצאת מזה.

עמרי פריש: זו תהיה בחירה.

קריאה: זה למרות ש-12 הצעדים בנויים על - - -

עמרי פריש: כן, אנחנו משתמשים בהם.

עמרי פריש: אני אגיד לכם דברים נורא פשוטים.

עמרי פריש: מי שמכיר את 12 הצעדים, את מד"א, מצבים, מקומות, דברים ואנשים.

עמרי פריש: פעם פעם פעם, כשעוד הייתי במלכישוע, היית אומר למכור נקי: אתה לא פוגש בחיים מכור פעיל.

עמרי פריש: מה אתם רוצים שנגיד פה היום לבוגר כפר איזון?

עמרי פריש: הוא אומר לי: עמרי, אני התקבלתי לאוניברסיטת תל אביב, אני אגיד לו: עצור, 72% עושים, הוא אומר לי: אני הולך לתל חי, 84%.

עמרי פריש: אני צריך להגיד לו: אתה תלך, רוב החברים שלך יעשו, לא יקרה להם שום דבר, להיפך, אולי זה יעשה להם טוב ולך אסור.

עמרי פריש: אני אומר להם בדיוק כמו במילואים עם הקפה, פתאום יש איזה אחד עם סכרת, כששואלים על הקפה הוא לא מתחיל לשכנע אותנו שסוכר זה לא בריא, לכם מותר לשתות עם סוכר ולי אסור לשתות עם סוכר.

עמרי פריש: זו תפיסה אחרת.

עמרי פריש: זה מסובך, זה דורש מודל טיפולי אחר, הכנה לקראת היציאה אחרת לגמרי.

עמרי פריש: כן חשוב לי להגיד, כי זה דבר שלקח לנו זמן ללמוד אותו, ישבתי פעם בבית שלנו במנאלי, הם שמעו שמנהל כפר איזון הגיע אז מיד רצו בערב, בהודו זמן זה לא בעיה, יושבים שלוש שעות על מחצלות, מדברים, שותים, מדברים, שותים, אסור לעשן אצלנו בבית שם בהודו, ואחת פתאום קמה לשאול אותי שאלה, היא אומרת לי: אני סיימתי צבא קבע, אני כבר מטיילת חצי שנה, אני חוזרת השבוע לישראל ואני סחי בלאטה, בשונה מסחי, אני סחי בלאטה, אבל החלטתי פעם אחת לפני שאני נוסעת להתנסות בג'אראס או באסיד, מה כבוד המומחה מישראל ממליץ לי?

עמרי פריש: 150 איש ממתינים למנהל כפר איזון שימליץ לה לקחת.

עמרי פריש: אז למדתי כמה הדבר הזה הוא חשוב, שסם צריך לפגוש בן אדם, אם נגיד לצורך העניין אני ודורון נלך למסיבה וניקח אקסטה, אני בכוונה אומר, כי צירפו אותי לצוות בעקבות הדיון עם הוועדה הקודמת, אני בוועדה הבין ארצית לשינוי המדיניות, בגלל כמה דברים שאמרתי שם בוועדה שהקפיצו את כולם והיום הם נכנסו לפרוטוקולים, ואני שמח, אבל אם דורון ואני נלך למסיבה לצורך העניין וניקח את אותה אקסטה, לא שתי אקסטות שונות, נשבור חצי חצי, הוא ייקח חצי ואני חצי אנחנו לא מגיעים לאותם המחוזות.

עמרי פריש: אפילו אני אגדיל, אם אני אשבור חצי חצי ואתן לדורון עכשיו ואשמור אותה בשקית אטומה ואתן את החצי השני לדורון בעוד חודש הוא גם אז לא יגיע לאותם מחוזות.

עמרי פריש: סם בסוף צריך לפגוש בן אדם, על כל הרקע שלו, על כל ההיסטוריה שלו, על הגנטיקה המשפחתית, אבל גם על מצבו הנוכחי, הרגשי, הנפשי, הבריאותי וכן הלאה וכן הלאה.

עמרי פריש: לכן הסיפור הזה, כן, קנאביס עושה לי ככה וזה עושה לי ואקסטה עושה לי ככה ואסיד עושה לי, זו סוגיה מורכבת.

עמרי פריש: צריך לזכור, אין לנו נוסחה כזאת שאסיד עושה ככה, אקסטה עושה ככה, קנאביס עושה ככה.

עמרי פריש: זה לא נכון.

עמרי פריש: מהניסיון שלנו יש שני גורמים מרכזיים שמשפיעים על תרבות צריכת הסמים של צעירים בישראל, ואני שמח על השינוי, לא יודע כמה זמן זה יחזיק, נראה, אני מקווה שתחזיקו מעמד הרבה זמן.

רם שפע: לפחות ארבע שנים, עובדים על זה.

עמרי פריש: תופעת התרמילאות, שכמובן בשנתיים האחרונות נעצרה, אבל יש לה השפעה דרמטית על תרבות צריכת הסמים בישראל.

עמרי פריש: מגמות עולמיות, אני אגיד בשתי מילים.

עמרי פריש: אני לא אכנס היום ללמה, אבל מזהים את תחילת תופעת התרמילאות בתחילת שנות השמונים.

עמרי פריש: כשאני אומר מזהים זה לא אומר שלא היה לפני, אני גמרתי את מלחמת יום כיפור, לקחתי את אשתי והלכתי לטייל כמה חודשים עם תרמיל ואוהל בלפלנד, בסקנדינביות ובכל המקומות.

עמרי פריש: לא קראו לזה תרמילאות בכלל.

עמרי פריש: זה בעיקר דרום אמריקה, לאט לאט זה עובר להודו, אבל טרקיסטי בעיקרו, ורק באמצע שנות ה-90 מתחילה הקרחנה הגדולה שאז כל המדינה משתגעת, מגואה לגהה וזה, וניקח מטוס ונביא, בלגן שלם.

עמרי פריש: אגב, אתה יכול לראות, פה פתחנו את כפר איזון, זה אומר שהתחלנו כבר לתכנן אותו שם ופה את הבית החם.

עמרי פריש: כן אני אגיד שפה היה שינוי דרמטי כשהטלפונים הסלולריים דור 3 נכנסו, שינה מהותית את הטיול.

רם שפע: תגיד מילה על ההשפעה של זה בהקשר שלנו.

עמרי פריש: קודם כל לחיליק מגנוס יותר קל למצוא את החבר'ה כי כולם עם טלפונים, אבל חוץ מזה, אני חבר בכמה קבוצות ווטסאפ ופייסבוק של הודו ודרום אמריקה, אז אתה תשמע עכשיו: למי שיוצא מקאסול יש מחסום משטרה במקום, בודקים, תיזהרו.

עמרי פריש: לא כדאי לכם ללכת לגסטהאוס הזה והזה.

עמרי פריש: אני שומר לך מקום בכפר הזה ואני שומר לך מקום בכפר הזה.

עמרי פריש: והחדשות, כל הזמן קוראים את החדשות.

רם שפע: חצי השקל שלי פה, סתם זה קוריוז, אני הייתי 11 חודשים במזרח עם אשתי היום, ממש בשבועיים לפני שחזרנו, היינו בנפאל, ישבנו במסעדה ואז בן דוד שלי הגיע ונפגשנו ופתאום הוא הראה לי סמרטפון, שלא ראיתי לפני זה, ודיבר עם המשפחה שלו בארץ.

רם שפע: אנחנו היינו בלי טלפון.

רם שפע: אני זוכר את התפר הזה שאמרתי, בואנה, כל האירוע הזה, לא בהקשר של הסמים, של טיול, הופך להיות מאורע חדש.

עמרי פריש: אז אם אני אגיד לך, STD, אתה אומר היום לצעירים מה זה STD, אף אחד לא יודע.

עמרי פריש: אבל אני אתן לך דוגמה, את הדבר הטוב.

עמרי פריש: הייתי בפעם האחרונה בהודו, הלכתי לקטגלה שם ופגשתי ילד שהיה עם הבן שלי ביחידה, והוא אמר שהוא רוצה להצטרף אליי ועלינו לטושטה.

עמרי פריש: אתה עולה לאיזה כפר שרכבים לא מגיעים, אתה עולה ברגל, והוא פתאום מראה לי את הווטסאפ, אומר לי: תקשיב, כל החבר'ה שלי, כולל המפק"צ, נמצאים בפרוואטי, אתה מוכן מחר לשבת איתנו?

עמרי פריש: אני אומר לו: כן, אין לי שום תכנית, אני עם תרמיל, סנדלים.

עמרי פריש: אתה יושב שלוש שעות על איזה נחל עם 12 חבר'ה שיצא לי לעבוד איתם בתפקידי מג"ד וסמג"ד לא מעט, לא מדברים על פעילות מבצעית ברמה של ניתוח אירוע אלא ברמה של השירות הצבאי של הקנאביס, שכולם עם הצ'ילומים מעשנים מלבדי, שיחה שאני לא יכול לנהל אותה בארץ, אבל בלי הטלפון לא הייתי מצליח לכנס אותם.

עמרי פריש: ועכשיו יש לנו את הקורונה.

עמרי פריש: אף אחד מאיתנו לא יודע מה יקרה יום אחרי הקורונה מבחינת התרמילאות.

עמרי פריש: הודו כרגע נפתחה ונעצרה עוד פעם החל מה-15 בחודש, אבל רק ל-30 יום.

עמרי פריש: דרום אמריקה ומרכז אמריקה התחילו להתרומם ולחיות.

עמרי פריש: אנחנו מחכים לראות מה יהיה אחרי הקורונה.

קריאה: העניין של הטלפון זה לא רק הודו, זה גם נגיד הטלגרם.

קריאה: זה זמינות מטורפת.

עמרי פריש: זה הכול.

עמרי פריש: יש לזה יתרונות ויש לזה חסרונות.

עמרי פריש: תשאל אותו איך הוא טייל, איך אני טיילתי בהתחלה, היום יש אפליקציות, אינטרנט, לא אכנס לזה, הוא שינה את העולם של הניתוק מהארץ, מהמשפחה, מהחדשות, מאינפורמציה וכן הלאה.

עמרי פריש: אני יכול להגיד שמשהו כמו 40 שנה, ההערכה היא שיש כ-50,000.

עמרי פריש: אתם מבינים שמספר המתגייסים הוא – אני לא אגיד מספרים מדויקים, זה רוב המתגייסים, סתם, אני לא רוצה להגיד מספר.

עמרי פריש: אני רוצה להגיע למה שהדגשתי כאן, ההערכה הנמוכה היא שכ-90% מהם עושים סמים בזמן הטיול, ההערכה הנמוכה.

עמרי פריש: תקשיבו, 90% מהילדים הכי טובים שלנו בזמן הטיול הגדול של אחרי הצבא עושים סמים וחוזרים אחרי חצי שנה, אחרי 11 חודשים, לא משנה כרגע כאן.

עמרי פריש: אני כמובן לא אשאל אותך אם אתה ב-90 או ב-10, כי זה לא הגון, אבל אם טיילת 11 חודשים 90% נראה לך סביר?

רם שפע: נראה לי סביר ואני ב-90.

עמרי פריש: אוקיי, אני לא שואל שאלות כאלה.

יעל רון בן משה: אני ב-10, אבל דרום אמריקה.

יעל רון בן משה: אני זקנה.

רם שפע: קצת יותר מבוגרת, לא זקנה.

עמרי פריש: כשנתתי הרצאה כזאת לרשות למלחמה בסמים מנכ"ל הרשות הקודם, לפני פירוקה, עצר אותי ואמר שהוא לא יודע את הנתונים האלה, אמרתי לו שזה מהרשות, הזמנתי אותו לכאן והצלחתי לשכנע אותו לצאת איתי ועם חיליק להודו.

עמרי פריש: כשחזרנו היה סיכום שנתי עם השר ועם המנכ"ל והוא אמר שהדבר שהכי השפיע עליו זה שני חבר'ה שהלכו להודו.

עמרי פריש: הוא מספר את הסיפור, הוא אומר: לא הבנתי מאיפה עמרי הביא לי את הנתונים האלה, ואני נבהלתי, חשבתי שאיפסנו את הכול, הוא אומר: שמונה ימים חיפשתי את ה-10% שהוא הבטיח לי ולא מצאתי אותם.

עמרי פריש: אז אני אומר לכם, לא סתם, 90% זה המספר הנמוך והם חוזרים לארץ, מדברים עם אבא ואמא, מדברים עם האחים והאחיות ועם החבר'ה בקבוצה שנשארו ועם הצוות, לא משנה, יש לזה השפעה דרמטית.

יעל רון בן משה: ההורים באים להודו עכשיו, נכון?

יעל רון בן משה: נוסעים איתם.

עמרי פריש: נכון.

עמרי פריש: אגב, המלצה חמה שלנו.

עמרי פריש: אני כבר טיילתי עם שלושה ילדים שלי, אני רק אומר, תגבילו את זה לשבועיים.

עמרי פריש: אגב, אתם יודעים שאהוד בנאי כתב על זה גם כן, לפני אלפיים שנה, הילד בן 30, יש לו חום גבוה, מובטל מעבודה ואהבה, כן, הוא בן 30, אבל עדיין לא יודע מה יעשה כשיגמור את הצבא.

עמרי פריש: תניחו שהוא לא היה עשר שנים בצבא קבע.

עמרי פריש: קראנו לזה מורטוריום חברתי, התארכות גיל ההתבגרות.

עמרי פריש: אני לא אספיק היום להביא את המודלים היותר סוציולוגיים של זה, אבל הטיול נכנס שם.

עמרי פריש: הוא נכנס לספרות הישראלית, לסדרות הישראליות, לשירים הישראליים.

קריאה: אתה יכול להשתמש בשיר החדש של אהוד בנאי, שהוא מדבר על הבת שלו.

עמרי פריש: על הבת שלו שטיילה, נכון.

קריאה: תיזהרי עם העישונים.

עמרי פריש: מי שמכיר את 'עשיתי, עשיתי, עשיתי', אני יכול לתת לך רשימה ענקית של שירים, אתה בטח מכיר את זה.

עמרי פריש: על מגמות בעולם.

עמרי פריש: בכל זאת יש עוד כמה מדינות קטנות בעולם, חסרות משמעות, כמו ארה"ב, קנדה, אורוגוואי, לא משהו רציני.

עמרי פריש: המצב אצלנו לדעתי אפילו יותר גבוה, בסקר האחרון של גאלופ אנחנו מתקרבים כבר ל-70% מהאמריקאים שהם בעד לגליזציה.

עמרי פריש: אבל פה אני רוצה להגיד על השאלה שנדמה לי שאת שאלת אותי.

עמרי פריש: בארה"ב תמונת המצב האחרונה שהתפרסמה זה יוני, זה לא מזמן, יש כבר 38 מדינות שאישרו קנאביס רפואי, ב-31 אי הפללה ו-18 לגליזציה.

עמרי פריש: זאת אומרת העולם יודע לעשות הפרדה בין שלושת הדברים ולהתקדם בזהירות.

עמרי פריש: נכון שהמגמה היא די ברורה, אבל לגליזציה אמיתית יש היום שתי מדינות בעולם, המודל הקנדי כרגע נראה יותר מתאים לנו, אבל הוא עוד לא מספיק נחקר ונלמד.

עמרי פריש: כשכל צד מתנגד וזה מביא פרופסור שמביא מחקר שאומר שבני הנוער ירדו וההוא מביא פרופסור שבני הנוער עלו, זה נושא מורכב.

עמרי פריש: אני אומר שהעולם הולך לשם, השטח כבר הכריע, רק צריך לעשות את זה חכם.

עמרי פריש: אני בעד לא להתנגד ללגליזציה כי בסוף זה יגיע, אבל בואו נתחיל לשכלל את הקנאביס, נלמד שניים, שלושה, ארבעה מודלים, מה יותר מתאים לנו, מה צריך לתקן.

עמרי פריש: את זה גם אמרתי בוועדת הלגליזציה, שארבע פעמים ביקשה שנופיע בפניה, כולל בוגרי כפר איזון וכולל פעם אחת להגיע לכאן לשש שעות, אז זו דעתי על קצה המזלג.

עמרי פריש: כמה דברים על מהפכת הקנאביס, זה צ'ילום בהאמפי, בעלייה למקדש הקופים.

עמרי פריש: זו ציפי שהפעילה את הבית שלנו במנאלי, זה שיחי קנאביס, למי שלא רואה.

עמרי פריש: זה לא בגובה של השיחים בארץ, זה אחלה שיחי קנאביס במרחק 60-50 מטר מהבית שלה.

עמרי פריש: כל הודו נראית ככה, אז אי אפשר לעשב את כל הודו, אין מצב.

עמרי פריש: אני לא אכנס, אין לנו מחקרים ממש עדכניים.

עמרי פריש: יש אחד אחרון, שעוד יש עליו חילוקי דעות, על הסקר האחרון, אבל הסקר הזה מ-2016, שהשווה את 2009.

עמרי פריש: אתם יכולים לראות פה קנאביס.

עמרי פריש: זה גילאי 18 עד 40 במהלך 12 החודשים האחרונים, היה 8.9, קפץ ל-37.5, לדעתי היום עברנו את זה מזמן.

עמרי פריש: אני אומר לכם את דעתי הפרטית, אני לא אוכל להוכיח אותה במחקרים, אנחנו כבר מזמן עברנו את ה-50% במדינת ישראל, אני טוען שיותר, אבל אני הולך על זהיר, של משתמשי קנאביס.

עמרי פריש: אגב, אתם יכולים לראות את הירידה הדרמטית של סמי הפיצוציות.

קריאה: זה כולל את כל קבוצות הגיל?

עמרי פריש: זה 18 עד 40.

עמרי פריש: זו שאלה נהדרת כי רוב המחקרים מדברים על 18 ומעלה, ואז כשדיברתי עם החוקרים, כולל הנוכחיים ברשות, 18 ומעלה זה עד גיל 120, אז אני אומר שאותי לא מעניין 70 ו-80 ו-60, אני רוצה לדעת - - -

רם שפע: 18 ומעלה זה 27.

קריאה: שזה נתון מ-2015.

עמרי פריש: קחו בחשבון שעל הסדר הזה, כתבתי לכם את זה בצד שמאל, 42% בחרו לא לענות על השאלון, לא משנה למה.

עמרי פריש: באותו סקר אתם יכולים לראות שמצבנו מדליית זהב, אנחנו במקום ראשון, מובילים.

עמרי פריש: פה אני הולך להגיד משהו שאולי יפתיע אתכם, ואני אומר אותו מול משרד הרווחה ומול משרד הבריאות, בכנסים, אני הולך להגיד אותו גם בכנס הקרוב של - - - לפי הסקר הזה, בדקתי עם החוקרים שם, אנחנו מעריכים שיש סדר גודל של מיליון וחצי צעירים משתמשים.

עמרי פריש: אגב, אני חושב שיש הרבה יותר, אבל אני בכוונה נשאר כל הזמן על המספרים שיותר קל להוכיח אותם ולא להגיד אוה, עמרי פוגש כל הזמן את אלה שעישנו.

עמרי פריש: אני מעריך שזה יותר.

עמרי פריש: אני רוצה להגיד משהו שאולי יפתיע אתכם, בערך 80% זה יעשה להם טוב, בטווח הקצר, בטווח הבינוני, בטווח הארוך.

עמרי פריש: הנה אני אומר את זה פה, לא בגלל שאתה נמצא כאן ולא בגלל משרד הרווחה, מפני שזה ניסיון החיים שלי מראה.

עמרי פריש: לכן כתבתי מספרים עגולים ולא 80 נקודה, כי אין לי מחקר, אלא פשוט מפגש עם אלפי צעירים.

עמרי פריש: ל-80% מהם זה יעשה טוב, בכל הטווחים, בערך על 10% זה לא ישפיע, פעם, פעמיים, חמש, עשר והם בחוץ, הם בטח לא בעניין של להתארגן, יש משמעות אם אתה מתארגן או לא מתארגן, ופה בערך 10% ייפגעו.

עמרי פריש: יש כאלה שטוענים שזה 15%, יש כאלה שטוענים 18%, אני שוב הולך על המספרים הנמוכים של 10% ייפגעו בדרגות שונות.

דורון כהן: עמרי, אולי כדאי להגיד, כמובן כולם פה יודעים מתמטיקה, אבל מה זה 10%.

רם שפע: ה-10% עולים.

רם שפע: זה מספר בצמיחה גבוהה.

דורון כהן: זה מספר אדיר.

עמרי פריש: תיכף תראה.

עמרי פריש: הנה, אז מדובר על בערך 150,000 נפגעים בדרגות שונות.

עמרי פריש: על השאלה שלך על הלגליזציה, אני לא חושב שמישהו יכול לעצור את התהליך, לא בארץ ולא בעולם, צריך לתת תשובות, אי אפשר להתעלם.

עמרי פריש: אני לא נכנס לצד הפוליטי, בצד הפוליטי אין לי מה לייעץ לכם, זה לא הצד שלי, אתה שומע בעיקר את אלה שזה עושה להם טוב ואני אומר לכם שיש הרבה כאלה שזה עושה להם טוב, אתה כמעט לא שומע את אלה שנגרם להם נזק.

עמרי פריש: אני מדבר איתכם על משהו כמו 150,000 צעירים, זה לא משהו שאנחנו יכולים לטאטא אותו מתחת לשטיח ולא להגיד איזה תשובות אנחנו נותנים.

דורון כהן: אולי כדאי להגיד שהיום, לפחות במגזר הציבורי, יש לנו, אני לא יודע כמה, אנחנו מטפלים, אולי יגידו פה במטה, אבל אנחנו מטפלים, בהגזמה, ב-3,000 איש מתוך ה-150,000, ובמגזר הפרטי מטפלים בעוד - - -

נפתלי יעבץ: אני חושב שבקנאביס אנחנו בכיוון של שבע.

עמרי פריש: מה שנפתלי אמר ומה שאתה אמרת, רוב נפגעי הקנאביס הולכים לקליניקות הפרטיות ולכן אנחנו לא יכולים לאתר אותם.

דורון כהן: אני רוצה להגיד, במערכים השונים אנחנו מטפלים ב-10,000 איש, ב-15,000, זה עדיין פסיק מה-150,000.

עמרי פריש: נכון, כי רובם הולכים לקליניקות הפרטיות שאנחנו לא יכולים לנטר או להגיע לשם.

עמרי פריש: אני לא אוכל על זה להרחיב, אבל זה בעצם מה שאתם תפגשו בכפר איזון, אלה שמונה הפגיעות הקונבנציונלית.

עמרי פריש: כשאומרים להיפגע מה זה אומר להיפגע?

עמרי פריש: לא כולם צריכים כפר איזון, בגלל זה גם רצינו לעשות מרכז אמבולטורי בתל אביב.

עמרי פריש: באמת שלא כולם צריכים בית חולים או כפר איזון, או מלכישוע.

עמרי פריש: פסיכוזה, המון פסיכוזות רק מקנאביס.

עמרי פריש: אני חושב חצי, חגי, כמה בעיקרו מגיע אלינו?

עמרי פריש: לא יודע להגיד במדויק, זה לא אומר שאולי לפני שנה הוא לא לקח גם אסיד ואל.

עמרי פריש: אס.

עמרי פריש: די LSD במסיבה, אבל עכשיו הסיפור שלו זה - - -

קריאה: משימוש מתמשך או מחד פעמי גם?

עמרי פריש: אני תיכף הולך לגעת בזה.

עמרי פריש: אין קורלציה בין כמה זמן אתה מעשן, כמה פעמים אתה מעשן לבין אם אתה הולך לחטוף את אחת מהשמונה האלה.

עמרי פריש: אז פסיכוזה, מצבים מאניים.

עמרי פריש: אגב, למה קראתי להם מוחצנות?

עמרי פריש: את אלה הכי קל לאתר.

עמרי פריש: גם בהודו, גם בדרום אמריקה וגם פה בשכונה ובמשפחה.

עמרי פריש: אי אפשר לפספס אותם.

עמרי פריש: הפרנואידים, זה אני אומר לכם נכון לאתמול ב-11 בלילה שיחה ממשפחה כזאת אליי, הכי מורכבים והכי קשים, כי הם חושדים בהורים, הם חושדים באחים, הם חושדים בתרופה, הם חושדים במים שאתה נותן להם.

עמרי פריש: היה כאן מישהו, מוכר, בגואה, שלושה חבר'ה מצוות של יחידה מובחרת ניסו, אחד מהם הלך למסיבה, עישן ג'אראס, חטף פרנויה, החליט שדי, זה עוד היה בזמנים החמים של דאעש, עלו עליו על איזה פעילות שהפעילה עשתה מחוץ לגבולות הארץ, איתרו אותו והם יכולים לתפוס אותו, להוריד לו את הראש, לצלם ולהעלות את זה לרשתות החברתיות.

עמרי פריש: אז הוא שבר את החלון, תקע זכוכיות בכריות, שם דוקרנים על יד הדלת שיעכב אותם והוא יוכל לקפוץ מהחלון.

עמרי פריש: כשהחבר'ה מהצוות הבינו שזה יותר מדי בשבילם, הם רצו להיכנס פנימה והוא היה משוכנע שגייסו אותם כנגדו, הוא פשוט לקח זכוכית והתחיל לחתוך את היד.

עמרי פריש: זה לא היה מעשה אובדנות של דיכאון או אובדנות, זה היה מעשה גבורה: אותי דאעש לא יהרגו.

עמרי פריש: אם אני מכיר את הסיפור סימן שהוא הגיע לכאן.

עמרי פריש: באיזה עובי חוטים תפרו אותו בהודו, אני אדלג לכם על הסעיף הזה, בסדר?

עמרי פריש: הפרנואידים מאוד מורכבים, מיעוט שבהם, והוא קיים, תתפרץ אצלו מחלת נפש גם אם אין גנטיקה במשפחה, הם יהיו המיעוט, אבל כן, אצל חלק מהם תתפרץ בעקבות זה מחלת נפש.

עמרי פריש: המופנמות, שהן הכי קשות לאבחון, זה החרדה והדיכאון והמחשבות האובדניות, הניסיונות האובדניים.

עמרי פריש: תשאלו אחר כך את חגי כמה אנשים פה מגיעים אחרי ניסיונות אובדניים.

עמרי פריש: זה מקום פתוח, אני מזכיר לכם, כמה מעלים תוך כדי השהות כאן מחשבות אובדניות שאנחנו עוזרים להם להתמודד איתן.

עמרי פריש: ושתי האחרות זה פגיעה בדרייב והאחרונה זה ההתמכרות.

עמרי פריש: יש התמכרות לקנאביס, היא בקצה של הנפגעים, חגי אחר כך ירחיב על זה.

עמרי פריש: נורא קל לי להסביר לכם את זה, אני מניח שכל אחד מכם מכיר עשרות או מאות אנשים ששותים אלכוהול מעת לעת, נכון?

עמרי פריש: כמה אלכוהוליסטים מתוכם אתם מכירים?

עמרי פריש: אלכוהוליסטים שהתמכרו, סביר להניח שאו מעט או אפס.

עמרי פריש: אותו דבר פה.

עמרי פריש: יש התמכרות, אין ויכוח שיש התמכרות, הוא הקצה של הנפגעים, חגי ירחיב על זה.

עמרי פריש: אני לא אכניס אתכם לזה, אבל אנחנו בנינו שש מדרגות של שימוש שזה קריטי להבין, אנחנו מפתחים עכשיו מודלים טיפוליים איפה אתה נמצא, האם המזדמן, המעשן האקראי, שהוא, אמרתי לכם, לא מתארגן, הסופ"שים ומעשני הערב.

עמרי פריש: הם נחשבים למעשנים מאוד אחראים בקרב המשתמשים, מעשני הערב זה אומר אני, או לבד או אני ואשתי, לא משנה, גמרנו להשכיב את הילדים, גמרנו ללמוד באוניברסיטה, גמרנו לעבוד בהייטק, גמרנו להיות רופא, אחות, עובד סוציאלי, כל המקצועות שאמרתי לכם, אל תפספסו אחת, יושבים על המרפסת, מעשנים ג'וינט, הולכים לישון וקמים בבוקר לעבודה.

עמרי פריש: אין מישהו שיגיד שזה מפריע.

עמרי פריש: כל המעשנים האלה עד לכאן נחשבים למעשנים מאוד אחראים.

עמרי פריש: מפה כל יום, אחר כך כל יום כל היום.

עמרי פריש: לא רק שאנחנו בודקים איתם, אנחנו גם מנסים לבדוק איתם על ציר הזמן האם יש שינוי כי לא בהכרח יש שינוי.

עמרי פריש: יש פה מישהו שמעשן סיגריות רגילות?

עמרי פריש: סליחה על השאלה.

עמרי פריש: כמה ביום?

קריאה: 20.

עמרי פריש: כמה זמן אתה מעשן 20?

קריאה: הרבה.

עמרי פריש: נכון?

עמרי פריש: זה לא בהכרח הגעת ל-20, אחרי שנה 30, אחר כך 40, עולים, די מהר מגיעים לרף.

עמרי פריש: אנחנו פה בודקים את אותו דבר, את המדרגות האלה.

עמרי פריש: זה נורא חשוב לנו.

רם שפע: ומה אתם מזהים?

עמרי פריש: שרובם הם פה.

עמרי פריש: אנחנו מקבלים גם מכאן כי הם מגיעים לכפר איזון, אחרת יכול להיות שהם לא היו מגיעים לכפר איזון.

קריאה: האחוז של אלה בכפר איזון הרבה יותר גבוה מאחוזם בכלל האוכלוסייה, מן הסתם.

עמרי פריש: כן, אבל אני אומר, כיוון שאני פוגש עשרות ומאות אנשים גם שלא באים לכאן, אמרתי לכם איך, אז אני מנסה לתת – עוד פעם, אין לי מחקר שאוכל עכשיו לתת לכם, למעט נוכחות בשטח של 28 שנים, אם אני סופר גם את הרשות למלחמה בסמים, ופגישה עם אלפי אלפי צעירים.

יעל רון בן משה: עמרי, אני מתנצלת, אני פשוט חייבת לצאת.

יעל רון בן משה: היה לי חשוב להגיע, גם להיות עם רם וגם בעיקר להכיר אתכם, לפחות היכרות ראשונית.

יעל רון בן משה: החלפנו טלפונים עם אורלי ונמשיך.

עמרי פריש: אז רק על זה, האחרון, כי שאלו.

עמרי פריש: אין קורלציה בין כמה שנים אתה מעשן וכמה אתה מעשן כל פעם ואם אתה עושה קססה חזקה או חצי חצי, או חלשה, זה לא משנה, אתה יכול להיפגע אחרי שני ג'וינטים, אחרי 20, אחרי 200.

עמרי פריש: אתם צריכים להבין את זה, אין קורלציה בין כמות החומר שאני מעשן לכמה שנים אני מעשן אם אני אפגע או לא אפגע.

עמרי פריש: זה כמו אלרגיה במובן מסוים.

רם שפע: יעל, תודה שהצטרפת.

רם שפע: יעל שותפה, גם בזה וגם בכלל.

יעל רון בן משה: נמשיך.

יעל רון בן משה: תודה לכולם.

רם שפע: נמשיך.

עמרי פריש: אמרתי, בלבול נוראי בקרב הילדים, הנערים, ההורים, גם מקבלי ההחלטות, בין הנושא של הלגליזציה, היעדר הפללה וקנאביס רפואי.

עמרי פריש: היום בוודאי שלא נוכל לעשות סדר בין שלושתם, אני רק אגיד שצריך לבדוק ישראל והעולם, דומה ושונה.

עמרי פריש: אני מתכוון דומה ושונה בעיקר במונחים של השירות הצבאי אצלנו ועוצמת החרדה שבה המדינה שלנו חיה, צבע אדום, פיגועים, וכן הלאה וכן הלאה, אלה מרכיבים שלא קיימים בעולם וצריך לקחת אותם בחשבון, כי הקנאביס יודע לעשות אחלה חרדות.

עמרי פריש: צריך זמן למחקר ואיסוף נתונים.

עמרי פריש: לדעתי כבר אמרתי.

עמרי פריש: אי אפשר לעצור, זה בפתח, רק לא בטוח שאנחנו צריכים להיות המדינה השלישית, יכול להיות שכדאי לנו ללמוד, לתקן, לשפר, ואז להגיד - - -

דורון כהן: להבדיל מהחיסונים של הקורונה עדיף אולי לחכות במקרה הזה.

רם שפע: אתה אומר כל הזמן שלא יהיה לנו זמן לזה, בסדר, אבל בכל זאת שאלה, אני מפה ממשיך לפגוש את שר הבריאות בנושא קנאביס רפואי, פגישה עם כל הגורמים המקצועיים וכו' וכו'.

רם שפע: שים רגע לגליזציה בצד, אני כן אשמח לשמוע, אלא אם כן יש זמן אחר כך, תגידו לי אתם , קצת על מה התחושות בכל זאת על הקנאביס הרפואי, בטח ביחס להלומי הקרב, כי יש דילמות מאוד כבדות לגבי איך נכון להתייחס לזה.

רם שפע: הרי יש דרכים, מתוחכמות או אפילו יעילות, לא חשוב, כל אחד איך שהוא מסתכל על זה, דרך הרחבת ההיתר לקנאביס הרפואי.

רם שפע: לא ללכת ללגליזציה מחר בבוקר, אז דווקא פה אני אשמח לשמוע.

עמרי פריש: אני אגיד ככה, יש שלוש בעיות שאני חושב שדורשות טיפול.

עמרי פריש: אני לא מדבר על הצד של ההסדרה עם בתי המרקחת, אתם יודעים שיש פה שחקנים עם הרבה כסף שכולם בוחשים מכל מיני כיוונים.

עמרי פריש: במקרה שני מנכ"לים של החברות הגדולות ביותר עבדו פה בהתנדבות בכפר איזון אז הייתה לי דלת פתוחה ללמוד ולראות את זה.

עמרי פריש: אני יכול להגיד ככה, אני נסעתי לפגוש בחור ובחורה עם הלם קרב שהיו מטופלים פה, הם גם סיפרו את סיפורם גם בתקשורת, לכן לא אכפת לי להגיד, וכשעלתה סוגיית הקנאביס שאלתי אותם איזה קנאביס הם מקבלים, הם אמרו שהם לא יודעים, כל מה שהם רצו זה בית מרקחת ולא סוחרים אז הלכנו וקיבלנו.

עמרי פריש: איך הגדרתם לרופא שלכם את הבעיה?

עמרי פריש: לא הגדרנו כלום.

עמרי פריש: אני אומר, טוב, תגדירו לי, אני שואל אותו: מה הבעיה שלך?

עמרי פריש: הוא אומר: אני לא מצליח להירדם בלילה.

עמרי פריש: אני אומר לו שיביא לי את השקית, אני מסתכל ואני אומר לו: אתה יודע?

עמרי פריש: קיבלת סאטיבה.

עמרי פריש: אתה יודע על מה אני מדבר, בטח יש פה עוד כמה.

רם שפע: כן, כן.

עמרי פריש: זה מעיר אותך, זה מרים אותך, מה פתאום בלילה אתה לוקח סאטיבה?

עמרי פריש: ואת?

עמרי פריש: אני קמה בבוקר, לא מצליחה להניע, מה נתנו לך?

עמרי פריש: נתנו לה אינדיקה.

עמרי פריש: סתם דוגמה.

עמרי פריש: לכן השורה התחתונה, התאמה נכונה של הזנים.

עמרי פריש: יש היום כבר כמעט 450 זנים במדינת ישראל שמטפלים ב-14 מחלות, נראה אם לאורך זמן זה יחזיק.

עמרי פריש: אני מעריך, אם אתם שואלים אותי, שבסוף זה יצטמצם לשלוש-ארבע מוכחות ושם יתמודדו יותר, אבל בואו נחכה.

עמרי פריש: זה דבר אחד.

עמרי פריש: הדבר השני זה הכמות.

עמרי פריש: לא אומרים לך שתיקח, כמו שנגיד אתה לוקח אנטיביוטיקה, אומרים לך תיקח אחד בבוקר, אחד בערב, לפני האוכל.

עמרי פריש: לא נותנים לך.

עמרי פריש: ברוב המקרים שולחים לך פרח, אתה מכין את הקססה לבד, יש כאלה, אמרתי, שאוהבים היברידי, חצי חצי, יש כאלה שאוהבים חלש, יש כאלה חזק, כל אחד מכין מה שבא לו.

עמרי פריש: אם נגמר, מתחילים לעשות – אז אין שום אינדיקציה לזה.

עמרי פריש: והדבר השלישי, ולא פחות חשוב, זה מקהה לזמן קצר וקצוב את הבעיה ואז דוחקים את הללכת לטיפול העמוק בעיה, כי אוקיי, אני עכשיו יכול לישון בלילה, תעזבו אותי באמא שלכם עכשיו, אני אתחיל לדבר עם אנשים?

עמרי פריש: אני ישן בלילה.

עמרי פריש: אחרי חצי שנה, שנה, שנתיים, אתה מגביר ומגביר, אחרי שלוש אתה כבר לא מצליח לישון בלילה, עכשיו בזבזתי שלוש שנים בלטפל בבעיה.

עמרי פריש: זה שלושת הדברים, אני לא נכנס לענייני הסדרה ופוליטיקה וכסף, לא מעניין אותי.

עמרי פריש: מישהו רוצה להוסיף?

קריאה: אתה אמרת משהו לגבי המודל הקנדי, מה זה אומר המודל הקנדי?

עמרי פריש: שהוא מגדיר כמה מותר לגדול.

עמרי פריש: קודם ניסיתי להסביר שאם מישהו אומר תן 50 גרם, 50 גרם לקססה רגילה זה בערך 200 ג'וינטים לחלק ל-30 ימים זה שבעה ג'וינטים ביום.

עמרי פריש: שבעה ג'וינטים ביום זה המון לאנשים שמגיעים לכאן.

עמרי פריש: אז אני חושב ש-50 גרם זה לא הכמות הנכונה.

עמרי פריש: הגיל, גם בקנדה זה מ-18, 19 ו-21, אצלנו בגלל הצבא זה צריך להיות – לא רוצה להיכנס.

רם שפע: אני יכול להגיד במשפט?

עמרי פריש: כן.

רם שפע: המודל הקנדי, הם עשו לגליזציה, אבל דבר ראשון, הרבה לפני שהם התחילו את השינוי החוקתי הם יצאו למסע די משמעותי בציבוריות, של הסברה ופרסום מאוד משמעותיים, והדבר השני, שבאופן יחסי הם מאוד ממוסגרים, הכול די מוגדר, מלווה במחקר, דברים שפה בהצלחה לנו איתם בכל התחומים, לא רק בתחום הזה.

רם שפע: אז יחסית כשמסתכלים, הוועדה, שחלקם ישבו פה, המודל העיקרי שהסתכלו עליו זה על מה שקורה בקנדה.

עמרי פריש: ותקציבים.

עמרי פריש: הם שריינו מראש תקציבים בצד אחד למניעה והסברה ובצד שני לטיפול ושיקום.

עמרי פריש: לא כמו שהיה כתוב בהיעדר הפללה, מי שקרא היטב בהיעדר הפללה בעמוד האחרון יודע להגיד שכל הכספים יעברו למשרד הרווחה, שקל עד היום לא עבר למשרד הרווחה.

עמרי פריש: למצוא מנגנון שיודע להעביר את הכספים האלה, כמו שחבר הכנסת רם שפע אמר, להסברה, למניעה ולטיפול ולשיקום.

עמרי פריש: אז מה עושים עכשיו?

עמרי פריש: מי שמכיר את הסרטים של וולט דיסני יודע את השאלה הזאת של ההורים, מה עושים עכשיו?

עמרי פריש: מחשבים מסלול מחדש בכל הרמות, של מקבלי ההחלטות, שלנו המטפלים.

עמרי פריש: אתם יודעים מה זה כאיש טיפול לשבת עם בן אדם ולהגיד לו שינסה לעבור מאינדיקה לסאטיבה?

עמרי פריש: איזה שינוי מטפל צריך לעבור עם עצמו?

עמרי פריש: או איזה שינוי מטפל צריך לעבור: תקשיב, אתה מעשן שבעה ג'וינטים ביום, בוא נרד לשניים ביום.

עמרי פריש: אלה דברים שכולם, מקבלי ההחלטות, לא רק הפוליטיים, הרווחה, הבריאות, זה שינוי דרמטי שכולם צריכים לעשות ולהתאים את המערכות למציאות החדשה.

עמרי פריש: בסוף בסוף צריך להציג בצורה מאוזנת ומקצועית תועלת מול נזק, ואני אומר בצורה הכי גלויה, ואין לי בעיה שיצטטו אותי, יש תועלת, יש תועלת רבה להרבה אנשים, אבל גם יש נזק ועליו כמעט לא מדברים והתפקיד שלי להביא פה את הנזק גם.

עמרי פריש: לא רק את היפה ואת הקסם ואת ההוא שזה הציל אותו ואת ההוא שזה הציל אותו, אתם תראו פה כמה, יש לנו פה פוסט טראומטי מלבנון השנייה, אחד הניסיונות הכי קשים שראיתי בימי חיי, הייתה לנו התלבטות אם לקבל אותו.

עמרי פריש: קיבלנו אותו, הוא הלך למסיבה והוא לקח אקסטזי ואני שאלתי אותו: אבל אתה יודע, למה לקחת אקסטזי?

עמרי פריש: הוא אומר: קראתי בעיתון ש-MD מטפל בפוסט טראומה.

עמרי פריש: הוא קרא רק את הכותרת, פה נכנסת ההסברה והמניעה והחינוך, בדיוק על הדברים האלה.

עמרי פריש: נושא הגידור.

עמרי פריש: יש היום 436 סוגים של זנים.

עמרי פריש: אגב, לפני שלושה ימים היה כתוב לי 432, אתמול בערב בדקתי, זה כבר היה 436, יש לנו 28 חברות, כל הסוגים.

עמרי פריש: אתם לא מכירים את האתר הזה, אני מאוד ממליץ עליו, קנביפדיה, הוויקיפדיה של הקנאביס.

עמרי פריש: אתר מדהים, עם המון אינפורמציה ששווה לכל מי שבתחום הזה להכיר אותו היטב.

עמרי פריש: לא משנה, על כל סוג, אתם רואים, זה למתח נפשי, לדיכאון.

עמרי פריש: אגב, סתם תראו, צונאמי, אחד היותר פופולריים בשנה האחרונה, אם כבר אתם בענייני אפליקציות להזמין, אז אתם רואים שהחברה מצהירה על 20% THC ו-40% CBD.

עמרי פריש: בדיקת המעבדה מראה 24.3 ו-0.1 CBD.

עמרי פריש: למי שלא יודע THC זה החומר הממסטל, CBD החומר המרפא, אני עושה את זה פשוט.

עמרי פריש: למה אני אומר לכם את זה?

עמרי פריש: זה אולי הדבר הכי מהותי שמי שלא מכיר את הנושא צריך להבין.

עמרי פריש: בתחילת שנות ה-70, של המתנדבות בקיבוצים, וודסטוק וביטלס וילדי הפרחים, ממחקרים אנחנו יודעים שאחוז ה-THC היה קצת פחות מאחוז.

עמרי פריש: היום אני אומר לכם, אין זנים שהם פחות מ-25 עד 30, זה הסקלה, ולא 20 כמו שמוכרים.

עמרי פריש: אתם יודעים מה?

עמרי פריש: בין 20 ל-30.

עמרי פריש: גם תבדקו את היק"ר, מה שהם מפרסמים כל חודש, כמה הם מכרו בקבוצה הזאת, אתם תראו, כולם מתכווננים ל-25-20 THC זאת אומרת זה פגז שלא היה בשנים הקודמות למי שעישן ג'וינטים.

עמרי פריש: לא היה, אנחנו בעולם אחר לגמרי.

רם שפע: למה פעם היה כל כך נמוך?

רם שפע: הם לא ידעו להפיק?

עמרי פריש: לא, לא היה מכון וולקני ומכון זה ומכון זה.

עמרי פריש: אגב, הנה, זה הגרף האחרון שפורסם ממש לפני שבועיים או שלושה, עד אוקטובר, אתם יכולים לראות פה, זה הקו שניסו עם הלגליזציה באופן מעשי, תראו איך זה עלה מכאן במשך ארבע-חמש שנים, אנחנו כבר היום על 105,000 רישיונות של קנאביס רפואי.

עמרי פריש: אתם רואים את הקפיצה הזו הלאה?

עמרי פריש: אני מסכם עם איפה אני שם את האתגרים שיש לנו בזמן הקרוב והמלצתי ואתם יכולים לקחת את זה לאן שאתם רוצים.

עמרי פריש: הדבר הראשון זה הגידור, שהיום אני לא אוכל להיכנס, אם תרצה אנחנו נשב על זה.

עמרי פריש: הנושא של אוכלוסיות בסיכון, הנושא של ארגוני פשיעה שמתחילים להיכנס.

עמרי פריש: אתם שומעים את החדשות, אתם רואים, מה, חשבתם שהם יעמדו בצד כשהם יראו את השוק הזה מתנהל פה?

עמרי פריש: הנושא של התקציבים שדיברתי, בני הנוער, הנושא של הצבא, אמנות בין לאומיות, הסוגים והכמויות.

עמרי פריש: זה מה ששאלתם אותי על המודל.

עמרי פריש: נפגעי קנאביס הדור החדש, איך עושים מודלים עדכניים.

עמרי פריש: הסמים הקלים החדשים, אני אגיד על זה מילה, על הקטמין וה-MD והזליגה לשוק הפנאי.

עמרי פריש: אתם צריכים לדעת, אני לא יודע להגיד, אבל אני מעריך ש-80% לפחות משוק הפנאי מעשן קנאביס רפואי.

עמרי פריש: תחשבו, צעירים חכמים, למה שהם ייקחו איזה זבל שהעבירו מהגדר במצרים כמה בדואים כשפה יש חומר שרופאים וכימאים גידלו ושמרו והשתדלו לא לרסס.

עמרי פריש: רוב השוק מעשן קנאביס רפואי, אתם צריכים לדעת.

עמרי פריש: אז שאלו אותי איך הזליגה הזאת מתבצעת, אני לא יודע לענות, זה לא התפקיד שלי, אבל זאת המציאות.

עמרי פריש: להגיד על זה, כי זה גם במשרד הרווחה.

עמרי פריש: פעם סמים קלים היה קנאביס, בניגוד למה שהרשות למלחמה בסמים ניסתה לשדר.

עמרי פריש: היום בקרב רוב הצעירים קנאביס לא שייך יותר לקבוצה של סמים קלים, כי הוא איננו שייך יותר לקבוצת הסמים.

עמרי פריש: במקומו נכנס הקטמין וה-MD.

עמרי פריש: מבול של קטמין ו-MD.

עמרי פריש: לאחרונה עלייה של הקוקאין.

עמרי פריש: אני לא יודע עדיין להסביר למה, זה משהו אחר לגמרי, לא שייך לקבוצה.

עמרי פריש: זה במסיבות, במרפסות.

עמרי פריש: אתם יודעים שאלה בחלקם סמי אונס, בלי שניכנס עכשיו לקטע, הספיישל K, חומר ההרדמה לסוסים.

עמרי פריש: אז אתם לא תראו אותו ככה בבקבוק עם המזרק כי אצל החבר'ה הצעירים מזרק וסמים זה קונטקסט שאף אחד לא מוכן וכן להיכנס אליו ולכן אתם תראו אותו ככה.

עמרי פריש: אנחנו מנסים בעזרת כמה אנשים לפתח סולם ריכטר להתמכרויות כדי שנפסיק לדבר על התמכרויות, בגלל שאמרתי שהתמכרויות זה כבר רוב הנפגעים.

עמרי פריש: אז כמו שיש רעידת אדמה 4 בסולם ריכטר ו-9 בסולם ריכטר, שתיהן נקראות רעידת אדמה, אבל זה מוגדר אחרת ומענים אחרים ונזקים אחרים.

עמרי פריש: אנחנו מנסים יחד עם אנשי מקצוע לפתח איזה שהוא, קראתי לזה סולם ריכטר כי אין לי שם בשבילו, של התמכרויות, אנחנו לא יכולים להמשיך ולהשתמש במילה התמכרויות כאילו היא נותנת מענה לכולם.

עמרי פריש: המודל הזה של אלרגיה והסתייגויות, אי אפשר להגיד יותר לחבר'ה: אל תלכו לגור בדירה בתל אביב עם שותפים, אל תלמדו באוניברסיטה, אל תלכו לפאב, אול אובר, זה לא רק בתל אביב, זה בכל הארץ, כי כמות הקנאביס היא ברמה שצריך להכין אותם אחרת.

עמרי פריש: להתכונן לנפגעי קנאביס הדור החדש.

עמרי פריש: כל מה שאמרתי והסברתי קודם, כלל הסביבה המעשנת הזאת שאמרתי לכם.

עמרי פריש: שתי המגמות החדשות, זה אני אומר בעיקר למשרד הרווחה, אבל גם לכם, רוב שוק נפגעי הסמים הולך לתחלואה כפולה, כבר לא יישארו לנו כמעט נפגעי סמים מהדור של פעם, ומתוך התחלואה הכפולה צומח כבר הדור החדש של התחלואה הכפולה, זה המשבר הכפול, מה שניסיתי להסביר כאן, שבתחום הסמים זאת לא מחלה לכל החיים, זה שימוש שצריך להיפסק, ובתחום המשבר הנפשי, זה לא סכיזופרניה או מניה דפרסיה, או פסיכו אפקטיב, זה כל הרשימה שנתתי לכם קודם.

עמרי פריש: לכן צריך יהיה לעשות אבחנה כמה שיותר מהיר בתחלואה כפולה ובמשבר כפול.

עמרי פריש: ואני אסיים עם זה כי זה תפיסת העולם שלנו, אתם גם יכולים לראות אותה.

עמרי פריש: אגב, את השיר כתבה מישהי ילידת קיבוץ שדות ים, זה נודע לי אחר כך: 'אם תפגוש אדם שבור, שב איתו על סף השבר הארור.

עמרי פריש: אל תנסה לתקן, אל תרצה שום דבר.

עמרי פריש: ביראה ובאהבת הזולת שב איתו, שלא יהיה שם לבד'.

עמרי פריש: אתה רואה מישהו כזה, אל תבוא ותגיד לו: אני יודע מה קרה לך, אני יודע איך לתקן, אני יודע את הדרך.

עמרי פריש: קודם כל שב איתו.

עמרי פריש: זה לא רק על פוסט טראומטיים מהשירות הצבאי, זה מאוד נכון.

עמרי פריש: זהו.

עמרי פריש: תודה רבה, שאלות?

עמרי פריש: השתדלתי לעמוד בזמנים ויהיה אפשר להרחיב על כל נושא שעלה.

קריאה: רציתי לשאול לגבי החברה הערבית.

קריאה: קודם כל אני לא יודעת אם בגלל שיש פה דגש רק על יוצאי צבא, אז אני לא יודעת אם כן יש.

עמרי פריש: מגיעים אלינו לא מעט.

קריאה: אנחנו כן יודעים שיש אחוז לא מבוטל של משתמשי קנאביס בחברה הערבית, אם אפשר מילה על זה גם.

עמרי פריש: מי שמגיע אלינו זה בעיקר כאלה שמאוד חוששים להגיע למקומות שמזוהים עם טיפול רק במגזר כי הם טוענים שבאותה שנייה כל הכפר, כל המגזר, כולם יודעים, פה עוד איכשהו הם יכולים להיבלע.

עמרי פריש: זה מחייב הבנה תרבותית של המטפלים.

עמרי פריש: זאת לא הכנה פשוטה.

עמרי פריש: אני יכול לתת לך שתי דוגמאות.

עמרי פריש: נגיד הפסיכיאטר שלנו, שהוא היה מנהל חדר מיון בבית חולים גדול, הוא גם היה לא מזמן בצבא בוועדות והוא אומר:

עמרי פריש: אני חייב לשבת איתך, עשית הרבה מילואים עם דרוזים?

עמרי פריש: אני אומר לו כן, הוא אומר: שחררנו היום ארבעה חבר'ה שסיפרו לנו על גלגול נשמות, קבעו להם פסיכוזה.

עמרי פריש: לקח לי זמן להסביר לו, בשביל שהם יבינו את הסביבה התרבותית, שלמגזר הדרוזי יש דברים אחרים.

עמרי פריש: המטפלים צריכים להבין את זה.

עמרי פריש: אנחנו לא מדברים פה מהבוקר עד הערב רק על הצבא, מגיעים לכאן ערבים נוצרים, ערבים מוסלמים, דרוזים.

רם שפע: יש לי המון שאלות, אבל אני אגיד קודם כל תודה גדולה, הצלחת שני דברים לעשות, להגיד כל הזמן שאתה לא תתעמק, אבל בעצם פרסת את משנתך בהרבה תחומים ומבחינתי העשרת את המחשבות שלי בהמון תחומים.

רם שפע: זה הדבר העיקרי שאני רוצה להגיד, וגם באמת מהרבה מאוד זוויות שבדרך כלל לפחות אני לא פוגש.

רם שפע: הדבר העיקרי שאני מרגיש כל הזמן, אני מאוד ממותג עכשיו, אני בעד לגליזציה, אני משתדל כל הזמן להגיד לכולם, גם אם פוגשים אותי קצת בסיורים, יש לי מורכבות על התמונה.

רם שפע: דבר ראשון, אני באתי מחינוך, זו הפריזמה העיקרית שלי לפני כל שאר הדברים, דבר שני, אני פשוט מרגיש שאני רואה מה קורה בעולם.

רם שפע: אני פוגש את אותם אנשים כל היום, כמו כולנו, אבל אולי קצת זה עניין דורי בכנסת, צריך להגיד גם את זה, אני תמיד מספר כבדיחה, אבל כשישבתי עם שלושת הרמטכ"לים כשהייתי בכחול לבן, ניסיתי להסביר להם את האירוע, חלקם לא הבינו מה אני אומר.

רם שפע: מי שיש לו ילדים בגיל הזה הרבה יותר פשוט לו להבין מה ההתרחשות.

רם שפע: אני מרגיש, אני אומר את זה כדבר העיקרי, מקרו על כל הדבר, אסור לרוץ ללגליזציה, אבל אי אפשר להישאר בקונספציה שאומרת: מה זה, זו חבורה של משוגעים ומסטולים.

רם שפע: יש מציאות קשה, צריך להתמודד איתה גם בהיבטים טיפוליים, גם בהיבטים של הסדרות, גם בהקשר של הקנאביס הרפואי.

רם שפע: אותם המוני צעירים שחוזרים מהטיול, שחלקם גם הלומים, שבסוף הם חוזרים הביתה והם לא צורכים את הרפואי, והם צורכים, אמרת מעבר לגדר במצרים, אבל החדשות שלי בשבילך שהכול קורה בנגב.

עמרי פריש: אני יודע.

עמרי פריש: תאמין לי, עשיתי מילואים בצאלים, אני יודע.

רם שפע: מה שקורה שם בשנתיים האחרונות זה פשוט משוגע.

רם שפע: למה שאלתי מקודם?

רם שפע: יכול להיות שאחד הכיוונים האפשריים לשינוי מדיניות מסוים זה להרחיב את ההתוויות של הרפואי לפני שרצים למהלך אחר, זה יכול לתת אינדיקציות די משמעותיות מה מסובך.

רם שפע: אני שם את זה, כי הוא על השולחן במידה מסוימת, והוא לא צריך חקיקה, צריך גם את זה להגיד.

עמרי פריש: כיוון שהדיון הוא 45 דקות אי אפשר לצלול לעומק.

עמרי פריש: על נושא הגידור שדיברתי פה 30 שניות, אני אשמח מתי שהוא אם תרצה שתמצאו את הזמן להרחיב.

רם שפע: אין בעיה.

עמרי פריש: אני רק אגיד, כשאנחנו דיברנו עם משרד הביטחון על נושא הקנאביס אני הצעתי שתהיה שם יחידת קנאביס רפואי שתתמחה ותתמקצע בהתאמת הזנים הנכונים להלומי קרב ולא כל אחד יילך לו לרופא משפחה שקיבל את ההיתר הזה בקושי כמה שעות.

עמרי פריש: כי המצב הזה שבו מתאימים זנים לא נכונים בכמויות לא נכונות ולא מעודדים את האנשים ללכת לטפל ולא לדחות את הטיפול, אלה שלושת הדברים, הוא דבר קריטי בהצלחה.

עמרי פריש: עוד פעם, תנכה את הכסף, אני לא שם, זה אתם תשברו את הראש.

עמרי פריש: אתם מכירים, אני מניח, איזה שחקנים על המגרש הזה, ראש הממשלה, שר הביטחון, רמטכ"לים, ראשי שב"כ, מוסד, אתם מכירים את השמות, אי אפשר להגיד לילדים בני 20 כולם מטומטמים ולא מבינים, צריך לראות מה קורה בשוק הזה.

עמרי פריש: ברשותכם, לפני עשר, 11 שנים אנחנו הכנו תכנית אסטרטגית חדשה שבה ביקשנו ממשרד הרווחה להיכנס לכאן כדי שנוכל לטפל בכל מי שצריך ולא רק במי שיש לו כסף, במקביל עשינו עם קרן רש"י פרויקט גדול, בנינו כפר, את אותם חמישה בתים שיש פה, אחר כך נעשה סיור, אז היום יש לנו 42 מטופלים שאנחנו שומרים על הצביון של הכפר הקטן הקודם, אבל זה נקרא בתים, כדי לשמור על המשפחתיות.

עמרי פריש: חגי הוא רכז אחד הבתים.

חגי מזלי: אני חגי מזלי, אני פסיכולוג שיקומי, אני עובד בכפר מזה 12 שנים, התחלתי כמדריך, חמש שנים הייתי פה מדריך, במקביל למדתי ולאחר מכן הנחיתי פה קבוצות וכמה שנים אני כבר מנהל.

חגי מזלי: מה שאני ארצה היום זה לשים זכוכית מגדלת על התופעה שעמרי שם אותה בקצה, את ההתמכרות לקנאביס.

חגי מזלי: אני לא שם אותה בקצה, אני חושב שהיא פשוט לא מתועדת מספיק, לא מוכרת מספיק ואני חושב שיש כל מיני סוגים ורמות של התמכרות לקנאביס, החומר לא תמיד שלילי.

חגי מזלי: זה מתקשר לעמרי שאומר שהבן אדם פוגש את החומר, אנחנו היום, אני לפחות היום, לא מסתכל כרע או טוב, חומר הוא חומר אובייקטיבי עם מגוון תכונות של החומר האובייקטיבי הזה ובתוך המפגש של החומר הזה עם בן אדם אני רוצה לראות מערכת יחסים.

חגי מזלי: האם מערכת היחסים מזיקה, מיטיבה, את זה אנחנו צריכים לבחון ובאמת לכל בן אדם הרבה פעמים שונים.

חגי מזלי: אנחנו יודעים שקטמין היום הוא חומר שיכול להיות ממכר וקשה מאוד והוא גם חומר שמשתמשים בו לטיפול בדיכאון.

חגי מזלי: ואני יודעים ש-MDMA הוא חומר שיכול להיות טריגר לאירוע פסיכוטי ואנחנו יודעים שמשתמשים בו לטיפול בטראומה וקנאביס רפואי, אנחנו יודעים שיכול להיות לבן אדם אחד מועיל ולאחר מזיק, ויותר מזה, הוא יכול להיות לאותו בן אדם מועיל ולאחר מכן מזיק.

חגי מזלי: זה משהו שאנחנו רואים פה הרבה מאוד.

חגי מזלי: אז אני אתחיל בלתת פוקוס על המורכבות של הקנאביס, למה זה כל כך מורכב, למה זה שונה מהמכור להרואין שאנחנו רגילים להסתכל עליו לפני עשר ו-20 שנה.

חגי מזלי: קודם כל התפקוד לא נפגע.

חגי מזלי: אני לא יודע אם שמעתם פעם מישהו מתאר איך התפקוד שלו עולה תחת שימוש בקנאביס, הריכוז יותר טוב, יש יותר יצירתיות, פנימית הוא מרגיש יותר גמיש, יותר מסוגל להכיל, יותר מסוגל להיות לא עצבני, פחות אימפולסיבי.

חגי מזלי: זאת אומרת לא רק שהתפקוד לא נפגע, הוא אפילו משתפר, בדיווח של הרבה מהאנשים שמשתמשים בקנאביס.

חגי מזלי: ואם אנחנו חושבים על מישהו שמשתמש בחומרים אחרים, הרואין, אפילו אלכוהול בכמויות מסוימות, התפקוד נפגע.

חגי מזלי: בקנאביס הרבה פעמים התפקוד לא נפגע והדיווחים הם על תפקוד משופר.

רם שפע: יש לי הערה, ואתה תגיד לי אם אני צודק או לא?

חגי מזלי: כן, לגמרי.

רם שפע: אני חושב, אם אני יכול רגע לעשות איזה ניתוח מאוד כוללני, התפקוד ברמה השכלתנית לא נפגע, התפקוד הפיזי יותר מורכב.

רם שפע: זאת אומרת אתה לא תצא לעשות ספורט אחרי שעישנת ותגיד שזה עזר לך.

חגי מזלי: מסכים איתך.

חגי מזלי: אבל כשאנשים מדברים על תפקוד, זה על החוויה שלהם ועל המסוגלות שלהם לעשות פעולה מסוימת.

חגי מזלי: בן אדם יגיד לי שהוא מרגיש שהוא הולך לעבוד בעבודה שלו כמשרד פרסום, נגיד, שהוא מעשן קנאביס ומשהו שם יותר זורם, הוא יותר חד.

חגי מזלי: המורכבות השנייה, סממנים פיזיים.

חגי מזלי: למעט העיניים האדומות הרבה פעמים לא נראה, וגם את זה לא נראה, לא נראה בן אדם תחת שימוש.

חגי מזלי: עוד פעם, בן אדם תחת שימוש בחומרים אחרים אנחנו נרגיש, נראה, נריח, קנאביס כמעט שלא.

חגי מזלי: הנקודה השלישית, הממסד מעודד צריכה של החומר.

חגי מזלי: אתם יודעים, אפילו המילה 'רפואי' היא מילה עם קונוטציה מסוימת.

חגי מזלי: כשאני שואל אנשים על רפואי זו קונוטציה חיובית, אין פה משהו שלילי ברפואי ואין איזה שהיא ראייה של מורכבות אפשרית.

חגי מזלי: אם זה רפואי זה כנראה טוב.

חגי מזלי: קחו בחור צעיר, בן 19, התחיל לגור לבד בדירה, יש לו שכן ושכנה, השכן אומר לו: אני מעשן קנאביס רפואי, למה?

חגי מזלי: כי פרצתי דיסק, קיבלתי קנאביס רפואי, לא יכולתי ללכת ומאז שאני מעשן קנאביס רפואי השתחרר לי, אני מרגיש הרבה יותר טוב.

חגי מזלי: והשכנה שלו, גם בחורה צעירה, נגיד סבלה מחרדות בעקבות איזה שהיא טראומה שהיא עברה, לא יצאה מהבית חודש, התחילה לעשן קנאביס רפואי, מצבה השתפר, יצאה מהבית והתחילה לתקשר.

חגי מזלי: היא אומרת לו: הנה, הקנאביס הרפואי עזר לי.

חגי מזלי: והבחור הצעיר הזה מסתכל ימינה על השכן, מסתכל שמאלה על השכנה והוא רואה שהשכנה עם הכאבים הנפשיים שלה קיבלה פתרון בדמות קנאביס רפואי, והשכן עם הכאבים הפיזיים שלו קיבל פתרון בדמות קנאביס רפואי והוא קם בבוקר עם הכאבים שלו.

חגי מזלי: הם יכולים להיות כאבים פיזיים והם יכולים להיות כאבים נפשיים, אבל כמה הוא ישאל את עצמו האם הוא באמת צריך קנאביס רפואי?

חגי מזלי: כשאני הולך לקחת כדור נגד כאב ראש כשכואב לי הראש, אני שואל את עצמי פעמיים, שלוש, ארבע.

חגי מזלי: יש כאלה ששואלים, אבל לא כל אחד שואל והממסד עושה איזה שהיא תנועה של להגיד כן, הפתרון הזה קיים, גש לפתרון הזה, למה בעצם לא?

חגי מזלי: לא נותנים את המורכבות של הדבר.

חגי מזלי: מאחורי הממסד קיימת תנועה אידיאולוגית שלמה, שאילן גבאי ז"ל קרא לה גרסולוגיה, שמדברת על תרבות אידיאולוגית סביב הקנאביס.

חגי מזלי: לא סתם, יש אידיאולוגיה שלמה, יש פודקסטים סביב הקנאביס, יש תכניות רדיו סביב הקנאביס.

חגי מזלי: הבחור הזה, מישהו מזהה?

חגי מזלי: הוא כבר מבוגר קצת.

חגי מזלי: ניל יאנג.

חגי מזלי: אחד המשפטים שניל יאנג רץ איתו זה שהוא מעולם לא כתב שיר שלא תחת השפעת קנאביס, ויש לו הרבה שירים.

חגי מזלי: אז אותו בחור צעיר שאנחנו זוכרים רוצה להקים להקה נחמדה והוא שומע מישהו כזה מוכשר אומר כזה משפט, הדבר הראשון שהוא יילך זה לעשן קנאביס.

חגי מזלי: רמזור.

חגי מזלי: מכירים את הסדרה?

חגי מזלי: סדרה חמודה ויש שם דמות שנקראת חפר.

חגי מזלי: יש שם שלושה גברים, אחד מאוד כזה מוזר, אחד נוירוטי ואחד סטלן, והסטלן בכל פרק אומר איזה שהוא משפט כמו: למה לקחת את זה קשה?

חגי מזלי: בכל פרק רואים אותו עם ג'וינט ביד וכשאני שואל חבר'ה צעירים פה בכפר, אני מעביר להם גם הרצאה דומה, מי הייתם רוצים להיות משלושת הגברים?

חגי מזלי: זה הבחור, זה המודל לחיקוי, חפר עם הג'וינט ביד.

חגי מזלי: התרבות שלנו, וזה כבר דעה שלי, אבל יש משהו בתרבות שלנו שדוחף ללא להיפגש עם קושי, לא להתעכב על קושי, לעקוף קושי.

חגי מזלי: אם אני עומד מחר בתחנת אוטובוס ופתאום תוקפת אותי ריקנות והריקנות והדכדוך הזה קשורים לאיך שאני בוחר לנהל את החיים שלי, למערכות היחסים שיצרתי עם אנשים, לבחירות שעשיתי בחיים.

חגי מזלי: אני יכול להישאר עם הריקנות, להיפגש איתה ולהתחיל לחשוב איך אני פותר את הדברים העמוקים האלה, ואני יכול להרים את הטלפון ולהסתכל בכאילו 300 חברים שלי בפייסבוק.

חגי מזלי: באותו רגע שאני מסתכל בכאילו 300 חברים שלי אני נרגע לרגע כי יש לי כאילו 300 חברים, ואז אני כבר על אוטובוס וממשיך את היום.

חגי מזלי: ולמחרת, אם תתקוף אותי עוד פעם תחושת הדכדוך הזאת אני עוד פעם אוכל להרים את הטלפון ולא להיפגש עם הקושי.

קריאה: אז יש כאלה שאומרים שברגע שהם בדאון הזה, הוא פותח את הטלפון והוא רואה את ה-300 חברים שלו שהם מצליחים ו - - -

חגי מזלי: אז זה עוד יותר מפיל אותו.

קריאה: שהם יוצאים לטיול וזה ונכנס עוד יותר ונופל.

חגי מזלי: זה גם יכול להיות, אבל בהחלט יש לנו תרבות שקוראת להסחות דעת.

חגי מזלי: אני לא חושב שתמיד נכון להיפגש עם קושי, בהחלט ברגעים מסוימים הקושי גדול מדי וצריך לשכך את הכאב, אבל ברגעים מאוד מסוימים.

חגי מזלי: אני אתן לכם דוגמה, אני מאוד אוהב לגלוש ולעשות ספורט, לפני שנתיים נפצעתי בשריר האחורי של הירך ולא יכולתי לעשות ספורט והיה לי עם זה מאוד קשה.

חגי מזלי: הלכתי לשני אנשים, הלכתי לרופא ופיזיותרפיסט.

חגי מזלי: הפיזיותרפיסט נתן לי רשימה של עשרה תרגילים לעשות כל ערב במשך 20 דקות, לא פשוט, לעמוד ככה ולעמוד ככה ולהזיז ככה וככה.

חגי מזלי: הרופא, מה נתן לי?

חגי מזלי: כדורים, כדור חזק.

חגי מזלי: לא זוכר איזה כדור זה היה, אבל כדור חזק.

חגי מזלי: מאחר שאני בעולם ההתמכרויות וקצת זה, אמרתי לעצמי, אני אתחכם, אני אשלב גם וגם, אני אעשה גם הפיזיותרפיסט וגם הרופא.

חגי מזלי: אממה?

חגי מזלי: לקחתי את הכדור כל ערב ואז מה קרה?

קריאה: נרדמת.

חגי מזלי: לא נרדמתי, כמעט נרדמתי, אבל לא כאב לי, וכשלא כאב לי לא הייתה לי שום מוטיבציה לעשות את העבודה העמוקה על השריר.

חגי מזלי: לא רק שלא הייתה לי מוטיבציה, וזה אפרופו הדרייב הזה שעמרי דיבר על זה קודם, אני גם התחלתי להסתובב כאילו אני בריא.

חגי מזלי: תחת ההשפעה של אותו משכך התחלתי להסתובב כאילו אני בריא וגרמתי לעצמי בסופו של דבר הרבה יותר נזק.

חגי מזלי: זה קצת מהעולם הפיזי לעולם הנפשי.

חגי מזלי: יש משהו בריכוך שקורה כל הזמן שלא מאפשר לי להיפגש עם קושי ואם הוא לא מאפשר לי להיפגש עם קושי אני לא מתפתח.

חגי מזלי: אנשים תחת שימוש יום יומי של חומרים משככים, ואני אומר לכם כי אני פוגש אותם בקליניקה, לפעמים בגיל 50, 60 וגם בגילים יותר מבוגרים, האגו, הפונקציות הפנימיות, לכל אחד מכם יש פונקציות פנימיות של נפש, אתם יודעים לווסת חרדה, אתם יודעים להכיל אמביוולנטיות, אתם יודעים לחלום, יש דברים שהנפש שלכם עושה, אם כל פעם כשתהליך חרדה, יעלה קושי, יעלה קונפליקט, אני אשכך את זה עם חומר, ההתפתחות תיעצר, ואתם תפגשו אנשים בגילים מאוחרים עם מערכת נפשית של ילד, משהו מאוד אימפולסיבי, מאוד שחור ולבן, לא מסוגל להכיל, לא רואה את האחר, כי היה שם כל הזמן שיכוך והרדמה של המערכת הנפשית.

חגי מזלי: הגראס, אגב, הוא בול על הדבר הזה, הגראס הוא משכך.

חגי מזלי: הוא יכול לשכך, לעשות איזה שהוא ניילון, אילן גבאי קרא לזה ניילון, הוא מניילן באופן נעים.

חגי מזלי: אני מדבר על שימוש יום יומי בגראס.

חגי מזלי: היה לי מטופל שקרא לזה קשרים בשיער, והוא אמר, אני שנים משתמש במרכך.

חגי מזלי: הוא דיבר על הגראס, אני רוצה להתחיל להסתרק בלי מרכך, להרגיש את הקשרים שלי בשיער, להיפגש עם הקושי ומתוך הקושי הזה לעשות איזה שהיא תנועה.

חגי מזלי: מה זה ההתמכרות הזאת?

חגי מזלי: אני אתחיל בזה שאני אצטט בחורה שאני ליוויתי, ככה שנתיים לתוך הטיפול היא מגיעה אליי, אחרי עשר שנים של שימוש יום יומי בקנאביס, משבר מאוד גדול, ואחרי שנתיים היא מתארת לי את מערכת היחסים שהיא בנתה עם החומר.

חגי מזלי: תראו מה היא אומרת על הקנאביס: חייתי בלי פחד, בלי דאגות, ידעתי שהוא תמיד יהיה שם בשבילי, מין גב תומך שאני תמיד יכולה לסמוך עליו, שותף לדרך, יותר משותף, בן זוג, ידעתי שכשהוא יהיה איתי הכול יהיה בסדר, נקודה.

חגי מזלי: לעזאזל, אפילו נרשמתי לתואר בלימודי הצמח בשבילו, בשבילנו, כדי להכיר אותו יותר טוב, להתעסק בו, קשר טוטאלי, בן זוג, אבא, מורה, חבר, הכול הוא היה בשבילי.

חגי מזלי: וקשר כזה זה קשר פתולוגי, זה קשר התמכרותי, זה קשר בעייתי.

חגי מזלי: פנטזיית ההתמכרות אומרת, מה שהבחורה הזאת אומרת, אני מצאתי את המשמעות שלי בחיים, מצאתי את התרופה שלי לחיים האלה.

חגי מזלי: אם הייתי מציע היום לכל אחד מכם כדור קטן כחול שיאפשר לכם לקום בבוקר ולהרגיש מעולה כל יום עד סוף חייכם, הייתם קונים את זה בלא מעט כסף, אבל הפנטזיה הזאת היא פנטזיה כי בסופו של דבר היא מתנפצת בדרך כלל.

חגי מזלי: עם גראס היא יכולה להחזיק המון זמן, אפילו כמה שנים, או עם חומרים כמו תרופות מרשם, לא חומרים קשים שמיד לוקחים בן אדם לרצפה, היא מתנפצת מול – מתי היא מתרסקת הפנטזיה הזאת?

חגי מזלי: מתי שהוא מול מציאות.

חגי מזלי: במערכת היחסים, בעבודה, מתי שהוא המציאות נכנסת פנימה.

חגי מזלי: כמו שאמר איזה בחור: החיים הרסו לי את הסמים.

חגי מזלי: החיים נכנסים פנימה ושם הפנטזיה הזאת כבר לא יכולה להחזיק.

חגי מזלי: המערכת שנוצרת היא מערכת משולשת מאוד ברורה, של מחשבות, רגשות והתנהגות.

חגי מזלי: אני קם בבוקר, אני חושב, אני מרגיש לא משהו, אני אעשה ראש.

חגי מזלי: אני לוקח את הבאנג מתחת למיטה ומוריד ראש בבאנג.

חגי מזלי: ככל שבן אדם יותר מכור הדבר הזה יותר אוטומטי, המערכת הזאת יותר מכווצת לרמה שהיא מגיעה ממש למשהו כמו רפלקס.

חגי מזלי: בן אדם מאוד מאוד מכור יודע בדיוק איפה הבאנג, איפה הדילר, כמה הוא קונה, מתי הוא קונה, מתי הוא עושה את הראש שהוא רגיל לעשות והוא קם והוא חושב, הנה הגיע הזמן, הוא עושה את הראש ומעשן את הג'וינט.

חגי מזלי: המערכת הזאת בנויה על איזה שהוא קונספט שמעדיף רגיעה על התפתחות, מה זה אומר מעדיף רגיעה על התפתחות?

חגי מזלי: תחשבו איך אנחנו מדברים לילדים הקטנים שלנו.

חגי מזלי: הילדה שלי הקטנה עכשיו בת שלוש, נגמלה מחיתולים.

חגי מזלי: למה אני אומר נגמלה על ילדה בת שלוש?

חגי מזלי: זו מילה קצת קשה.

חגי מזלי: אני זוכר שהיא הייתה מכורה למוצץ, היא עדיין מכורה למוצץ.

חגי מזלי: מכורה למוצץ.

חגי מזלי: למה אני מדבר בטרמינולוגיה התמכרותית על ילדים?

חגי מזלי: כי במין האנושי, וזה אצל כולנו, יש נטייה עמוקה להעדיף משהו רגוע ומוכר על פני משהו לא רגוע ולא מוכר, שאולי ייתן לי התפתחות, אבל הוא מפחיד.

חגי מזלי: הוא מפחיד ואם הוא מפחיד, הרבה פעמים אני לא אלך לשם באינסטינקט.

חגי מזלי: זאת אומרת לצורך העניין אם אני לא הייתי לוקח לה את החיתול או את המוצץ יכול להיות שלבד היא גם לא הייתה מגיעה לשם.

חגי מזלי: הרגיעה הזאת היא רגיעה שהרבה פעמים החומר מייצר.

חגי מזלי: החומר מייצר איזה שהוא מיסוך של רגיעה והאנשים שבאים לטיפול, היום כל הדוגמאות זה מכורים לקנאביס, אנשים שמגיעים לטיפול התמכרות לקנאביס אלה אנשים שעברו איזה טראומה או שתיים בחייהם, עברו איזה קושי, קושי חברתי, קושי תלותי, איזה שהוא קושי, הם לא רוצים להרגיש עוד פעם את רגשות החרדה האלה.

חגי מזלי: אני לוקח להם בעצם את המרגיע, את החומר שהרגיע אותם עד עכשיו.

חגי מזלי: היה לי בחור שליוויתי, מוזיקאי מאוד מצליח.

חגי מזלי: בתוך התהליך הטיפולי הוא הפסיק לעשן והוא סיפר שכשהוא היה מעשן הוא כל פעם היה מרגיש את הרגיעה הזאת, אבל למחרת בבוקר הוא היה קם עם אותה מועקה בבטן.

חגי מזלי: אחרי שהוא עשה את התהליך של הפסקת עישון אז הרגיעה הייתה מגיעה, לפעמים היה לוקח לה יומיים-שלושה להגיע, אבל כבר לא היה למחרת את המועקה.

חגי מזלי: זאת אומרת היה איזה שהיא תהליך של פתירה, הנפש שלו עשתה איזה שהוא תהליך של התפתחות, זה לא היה כל הזמן מעגלי, עישון, מרגיש רגוע, למחרת עוד פעם סטרס, עישון, מרגיש רגוע, למחרת עוד פעם סטרס.

חגי מזלי: הלובסטר הזה הוא דוגמה טובה מכיוון שהלובסטר גדל בתוך המעטפת הקשיחה שלו ויש איזה שהוא שלב שהוא נעשה גדול מדי ומתחיל להיות לו לא נוח בפנים והוא עושה מהלך מאוד חשוף ויוצא מהקונכייה הזאת, חושף את עצמו, מוצא קונכייה יותר גדולה וממשיך לצמוח ולהתפתח בה.

חגי מזלי: אם הייתי דוחף לו ככה ג'וינט פנימה אז יכול להיות שהוא היה מעשן ואומר: אני אטפל בזה מחר, עד שהוא היה מתפוצץ בתוך הקונכייה שלו.

חגי מזלי: זה הדבר של כל הזמן להשהות את המהלך ההתפתחותי.

חגי מזלי: בתוך הניילון הרגשי הזה שהקנאביס יכול לייצר יש ניילון של כל המערכת הנפשית והרבה פעמים גם של חלק מהמערכת המוסרית.

חגי מזלי: בן אדם לא ייהפך מבן אדם טוב לבן אדם רע, אבל כן, דברים יורדמו קצת.

חגי מזלי: אז הרבה יותר קל לשקר, הרבה יותר קל לעשות מניפולציות, הרבה יותר קל לשקר לעצמך.

חגי מזלי: היה לי בחור שליוויתי שסיפר, כשהוא הגיע אליי הוא נזכר ארבע שנים אחורה כשהוא היה מעשן יום יום ולא היה לו כסף, הוא היה גונב כסף מאחותו מהארנק שלה ותוך כדי שהוא לוקח כסף הוא אומר לעצמו: איזו מערכת יחסים נפלאה יש ביני לבין אחותי, מתי שאני רוצה אני יכול לקחת לה כסף מהארנק ומתי שהיא רוצה היא יכולה לגשת לארנק שלי ולקחת כסף ממני, והוא לא קולט שהוא משקר לעצמו.

חגי מזלי: כמה שנים אחר כך בתוך תהליך הוא מסתכל אחורה ואומר וואו.

חגי מזלי: זה חלק מהתהליך של הניילון הזה, ההרדמה הזאת של המערכת הנפשית.

חגי מזלי: אילן גבאי כותב על זה, 'תמיד המחשבה שנוצרת בעזרת הקנאביס היא מנגנון הגנה מורכב ומשוכלל שמאפשר את היכולת להקטין משמעותית את רגשות האשמה'.

חגי מזלי: הוא ליווה חבר'ה צעירים מכורים לקנאביס, הוא אומר: 'עקב כך הקנאביס הופך לכלי המתיר שימוש קל יותר בשקרים ובמניפולציות כמעט ללא תחושות אשמה ובושה.

חגי מזלי: אז מה אני עושה כשאני פוגש את החבר'ה האלה, גם בקליניקה וגם בכפר?

חגי מזלי: נתחיל מזה שהייתי ממליץ לכל אחד להצליח לקחת איזה חלק בחיים שלו של התמכרות ולכל אחד יש, אם זה רגשות, אם זה התנהגות, אם זה פלאפון, אם זה אוכל, אם זה לצעוק על הילדים שלי בערב כשאני חוזר הביתה, משהו שחוזר כל הזמן, דפוס שאני לא מצליח לשחרר, אני מזהה שהוא עושה לי רע, ולנסות לעבוד עם זה.

חגי מזלי: אני עושה את זה לאורך שנים ואני חושב שזה מחבר אותנו לאפשרות להבין אנשים שצריכים לשחרר איזה שהוא משהו כזה.

חגי מזלי: הנקודה השנייה, אני אשים זכוכית מגדלת על הדפוס ההתמכרותי.

חגי מזלי: אני אעלה אותו למודעות, אני אשאל המון שאלות.

חגי מזלי: הרבה פעמים אנשים בהתחלה ייתנו משהו שטחי ויגידו: אני משתמש כי זה עושה לי טוב, כי זה סבבה לי.

חגי מזלי: אז אני אחקור לעומק איפה התחיל השימוש, מתי הוא התחיל, האם הוא התחיל באותה כמות, סביב מה הוא התחיל, מה היו התחושות הראשונות סביב השימוש.

חגי מזלי: הרבה פעמים עולים שם סיפורים מאוד מאוד מעניינים וזה כדי להתחיל להוציא אנשים מהאוטומט של השימוש, כדי טיפה להגמיש את המערכת המשולשת הזאת.

חגי מזלי: השלב הבא יהיה הכרה בבעיה.

חגי מזלי: בהכרה בבעיה יש צעד אחד, הודינו שאנחנו חסרי אונים מול ההתמכרות, שהחיים שלנו הפכו לבתי ניתנים לניהול.

חגי מזלי: צריך להודות שיש בעיה.

חגי מזלי: הרבה פעמים להודות שיש בעיה זה שלב מאוד חשוב בתהליך הטיפולי.

חגי מזלי: יש מונח שנקרא שער נמוך ורחב בצעדים.

חגי מזלי: כל אחד יכול להיכנס לשער של לעשות שינוי, אבל אתה צריך להוריד את האגו.

חגי מזלי: תוריד את האגו, תגיד אולי יש לי בעיה ובוא נסתכל על זה ביחד.

חגי מזלי: החלק השלישי יהיה סביב המוטיבציה.

חגי מזלי: המוטיבציה הרבה פעמים תהיה בהתחלה שטחית, זה עולה לי הרבה כסף, ההורים שלי אמרו לי שזה לא טוב לי, זה גורם לי לחוסר ריכוז.

חגי מזלי: הגיע מטופל לאינטייק לפני שנתיים, אחרי שהוא מעשן עשר שנים, לכפר איזון, אני עושה את האינטייק ואני שואל אותו למה הוא רוצה להיגמל, הוא אומר: אני רוצה להיגמל כי אני תלוי בקנאביס.

חגי מזלי: אני אומר לו: אתה תלוי גם באוכל, אתה תלוי במים, שם הוא נתקע.

חגי מזלי: זאת אומרת אין מוטיבציה מעבר לזה.

חגי מזלי: אני ארצה להראות לאנשים את המחיר העמוק שלפעמים יכולים לשלם על התמכרות לקנאביס.

חגי מזלי: יש איזה בחורה שליוויתי, אישה מתפקדת, אמא לשני ילדים שמכירה אליי לטיפול עשר שנים אחרי שהיא בתוך עישון מסיבי יום יומי והיא אומרת: אני מרגישה שזה דופק אותי באיזה שהיא צורה.

חגי מזלי: אני לא יודעת מה הקנאביס עושה לי, אני כן מתפקדת, עובדת, אמא לילדים, אבל משהו שם לא מסתדר לי, אני רוצה לנסות להפסיק.

חגי מזלי: אנחנו נכנסים להליך טיפולי והיא מפסיקה ואז היא מגיעה באחד המפגשים, לאחר שהיא מפסיקה, והיא מתארת סיטואציה שבה היא ובעלה עומדים במטבח ומתחילים לריב ובעלה פתאום מתחיל לבכות.

חגי מזלי: היא נורא נבהלת כי זה לא אופייני לו והיא שואלת אותו מה קרה, והוא אומר לה: אני בוכה משמחה, כי עשר שנים לא רבנו.

חגי מזלי: בעצם מה שהיה שם בעשר שנים האלה, היה כל הזמן את הריכוך הזה, כל פעם שהם היו עולים טון היא הייתה יוצאת למרפסת, עושה ג'וינט, נרגעת וחוזרת.

חגי מזלי: לכאורה מצב מושלם, אבל היה חסר, הייתה חסרה נוכחות, היה חסר קונפליקט בשביל התפתחות, היה חסר בקשר משהו בשביל התפתחות.

חגי מזלי: בעלה לא ידע להגיד את המילים של מה שהיה חסר, אבל זה היה חסר שם, הוא הרגיש את הנוכחות שלה חוזרת.

חגי מזלי: בעצם אפשר להשוות את זה הרבה פעמים, אני אומר לחבר'ה יותר צעירים כשאני נותן את ההרצאה הזאת לפיתוח של שריר.

חגי מזלי: הנפש היא כמו שריר, אפשר לפתח את המערכת הנפשית דרך מאמצים, כמו שאני מפתח שריר בחדר כושר, אני צריך לעבור מאמץ וקושי, ככה השריר מתפתח.

חגי מזלי: כך גם הנפש.

חגי מזלי: אם אני כל הזמן אמסך אותה גם הנפש תישאר במקום שלה.

חגי מזלי: העבודה פה בכפר איזון היא עבודה מאוד אינטגרטיבית, זאת גם העבודה שאני אעשה בקליניקה.

חגי מזלי: אני אעבוד גם על הסימפטום עצמו, על ההתנהגות ההתמכרותית, ואני אעבוד גם על לעשות את התמונה יותר מורכבת.

חגי מזלי: אנשים הרבה פעמים אומרים לי: אתה מפריע לי לשימוש, אני מעשן עכשיו את הג'וינט ואני חשוב על חגי מדבר איתי על א' ו-ב'.

חגי מזלי: בסדר, זה אומר שנכנסה שם מורכבות מסוימת.

חגי מזלי: אני לא רוצה להרוס ואני לא חושב שלכל אחד זה שימוש רע, אבל נכנסה מורכבות למשהו שהוא מאוד לא מורכב בהתחלה, אני משתמש כי כיף לי, בגלל זה אני משתמש בוקר עד ערב.

חגי מזלי: אני אעבור גם מפנטזיות לחלומות.

חגי מזלי: אתם יודעים שאחד הסימפטומים הראשונים שאנשים שמפסיקים לעשן גראס מדווחים עליהם?

חגי מזלי: הם חוזרים לחלום.

חגי מזלי: זאת אומרת בתוך עישון יום יומי של גראס אין חלומות וזה מאוד משמח גם את המערכת הנפשית המורדמת.

חגי מזלי: אני אנסה ליצור מרווחים אפילו רגע לפני שאתה מעשן.

חגי מזלי: יש הרבה אנשים שבאים לטיפול ואומרים שהם לא הולכים להפסיק לעשן מחר, אז אני אומר לו: בסדר, אבל רגע לפני תתקשר, תעשה סיבוב מסביב לבניין, רגע לפני בוא תקרא את זה.

חגי מזלי: ליצור איזה שהוא מרווח שייתן לבן אדם תחושה שיש לו כוח על הדבר הזה, על המערכת המאוד נוקשה הזאת, הוא יכול שם להתחיל להזיז דברים.

חגי מזלי: ועוגנים.

חגי מזלי: עוגנים זה כל דבר שיכול להיות עוגן.

חגי מזלי: עוגן יכול להיות תובנה, יכול להיות תהליך טיפולי, בן אדם שמלווה אותו, קבוצה זה עוגן מאוד חזק בתוך התמכרויות, הקהילה בכפר איזון היא עוגן סופר חזק.

חגי מזלי: כל הדברים האלה.

חגי מזלי: כשאני אעבוד איתו בכפר אני אעבוד איתו על הממד הדינמי, מה הדינמיקה שיושבת בבסיס ההתמכרות, הטראומות שעברתי, הקשיים שעברתי, על ההתנהגות, אני אעבוד איתו על הקבוצה, על חיבור לעשייה משמעותית, יצירה, ים, כל דבר שיעשה לו טוב.

חגי מזלי: אלה העוגנים.

חגי מזלי: לפעמים אירוע חיים יכול להיות גם עוגן.

חגי מזלי: הבחור הזה זה אריק קלפטון.

חגי מזלי: אריק קלפטון היה מכור מעל עשר שנים להרואין ואלכוהול ועשה שיפט והצליח להיגמל ביום אחד בגלל אירוע חיים, נולד לו ילד.

חגי מזלי: נולד לו ילד ומשהו בערכים הפנימיים השתנה והוא אמר שהוא יוצא לדרך נקייה.

חגי מזלי: ארבע שנים אחרי שנולד הילד, לא יודע אם אתם מכירים את הסיפור, הוא נפל למותו מקומה חמישית במנהטן, הוא באמת נשבר.

חגי מזלי: זה צומת דרכים כשההרואין אומר לו: אני פה בשבילך והוא בוחר עדיין לחיות חיים נקיים לזכר הילד שלו, והוא גם מקים מרכז גמילה.

חגי מזלי: לפעמים אירוע חיים יכול להיות דבר שיכול לשנות פוקוס של בן אדם ולעזור לו לעשות את התהליך מחוץ למערכת ההתמכרותית.

חגי מזלי: יונג אמר על זה, לפני הרבה שנים יונג אמר: ספיריטוס קונטרה ספיריטום, איפה שאין רוח תיכנס הספיריט.

חגי מזלי: איפה שאין לבן אדם משמעות של עשייה, משמעות של שייכות, ייכנס החומר, החומר ייכנס לשם.

חגי מזלי: יש הרצאה ב-TED, 14 דקות של בחור שמדבר על פורטוגל, היו שם הרבה ענייני התמכרות, הרבה הרואין בפורטוגל ועשו שם תהליך מאוד יפה ויש איזה ניסוי עם חולדות.

חגי מזלי: לוקחים שני כלובים, כלוב אחד מאוד מבאס ומסכן, כלוב אחד גן עדן לחולדות, בשני הכלובים מים והרואין.

חגי מזלי: בכלוב הגן עדן כמעט ואף חולדה לא ניגשת להרואין, בכלוב הנוראי 90% מהחולדות ניגשות להרואין.

חגי מזלי: והוא אומר שהבסיס להתמכרות זה חוסר שייכות, the opposite of addiction is connection.

חגי מזלי: מי שיש לו שייכות משמעותית, לסביבה, לעשייה, למקום שהוא נמצא בו, לא ייכנס למערכת יחסים התמכרותית עם החומר.

חגי מזלי: אלון עידן כותב על זה ב'הארץ', על המונח 'תארגן אותי'.

חגי מזלי: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל אומרים שכשמישהו מבקש מחבר או מהדילר שלו שיביא לו את הסמים, הוא לא אומר תארגן לי, הוא אומר תארגן אותי.

חגי מזלי: הוא כותב על זה: ההבדל התהומי בין 'תארגן לי' ל'תארגן אותי' הוא שמבקש הסם לא צריך שיארגנו לו משהו, הוא צריך שיארגנו אותו, את עצמו.

חגי מזלי: הוא צריך שייקחו את אוסף המחשבות, הרגשות, הפחדים והחרדות שמסתובבים בנפש שלו ויארגנו אותם לכדי מבנה קוהרנטי, מתפקיד, יציב וחזק, והגראס מתלבש בול על הלארגן הזה, כי באותו רגע הוא נותן תחושה של ארגון.

חגי מזלי: אני חושב שהבסיס הוא שאנחנו נייצר יותר עוגנים מהעוגנים האלה.

חגי מזלי: אני אתן סיפור אחרון, דקה.

חגי מזלי: ליוויתי אבא ובן, הבן מאוד מכור והאבא בעברו היה מכור להרואין.

חגי מזלי: כשהם מגיעים אליי לטיפול, האבא כבר שנים לא מכור להרואין, אבל כן מדי פעם הוא שותה אלכוהול ומדי פעם מעשן ג'וינט, הבן מכור מאוד מאוד מאוד ונמצא במצב קטסטרופלי.

חגי מזלי: באיזה שהוא שלב אני תופס את האבא ואני שואל אותו: אתה היית לפני 20 שנה עמוק בהרואין ואתה עדיין מדי פעם מעשן ג'וינט ואלכוהול?

חגי מזלי: הוא אומר לי: חגי, אני רוצה להסביר לך משהו.

חגי מזלי: אני היום יש לי עבודה שמכבדת אותי חמש פעמים בשבוע, זו לא עבודת חיי, אבל כן, זאת עבודה, יש לי את אשתי ואת הזוגיות שלנו שאני מאוד אוהב, אני סבא לנכדים שהם מאוד משמעותיים בחיים שלי, יש לי את התחביבים שלי, אני אוהב ללכת על הים פעמיים בשבוע, לפגוש את החברים, לשחק איתם שש בש פעם בשבוע, יש לי ידיעה עמוקה שאני יכול לעבור קשיים בחיים.

חגי מזלי: הייתי בהרואין הרבה שנים ויצאתי מזה, יש לי אמונה בעצמי.

חגי מזלי: הבן שלי, אין לו כלום.

חגי מזלי: כשאני ניגש לשתות את כוסית הוויסקי אני ניגש עם כל העוגנים האלה, כשהבן שלי ניגש לג'וינט שלו יש לו דימוי עצמי מרוסק, מערכת יחסים קשה עם אבא וחברים שהם רק חברים לשימוש והוא נשאב פנימה לעישון ולא מפסיק לעשן מבוקר עד ערב.

חגי מזלי: אני חושב שהתפקיד שלנו בסופו של דבר זה גם לבחון את מערכת היחסים של הבן אדם עם החומר וגם לייצר לו עוגנים, את העוגנים האלה, של קשרים משמעותיים, של מודעות, גם למחיר ההתפתחותי של הנפש, של עשייה משמעותית, של אמונה בעצמו.

חגי מזלי: ועם זה, גם אם הוא יגיע לשימוש הבא, והוא יגיע הרבה פעמים לעוד פעם שהוא ישתמש באיזה שהוא חומר, הוא יבוא עם משקל שונה ועם עוגנים שונים.

רם שפע: בטח יש לעוד הרבה אנשים משהו להגיד, פשוט נפל לי פה איזה אסימון, שכבר הרבה זמן אני חושב עליו, אבל זיקקת אותו, זה קצת פילוסופי, אבל אני חושב שזה מאוד פוגש את המציאות שלנו, בסוף אנחנו כבר בכמה עשורים בתהליך עולמי של אינדיבידואליזם, עמוק, בכל תחומי החיים שלנו.

רם שפע: אני חושב שמה שאתה אומר פה הוא אולי אחת הסיבות הכי גדולות לעלייה הדרמטית בשימוש בקנאביס.

רם שפע: מעבר לציבוריות ומעבר להכול, אדם שהוא אינדיבידואל יותר גדול, הקהילה שלו נחלשת, הסביבה התומכת שלו פחות משמעותית לו בחיים, או הוא חושב את זה לפחות, אז הקנאביס הוא דרך מצוינת לייצר חיים, כמו שאמרת.

רם שפע: אני כתבתי פה בשלב מסוים שהתפתחות היא בעצם משמעות, כי אתה כל הזמן אמרת שלא תהיה התפתחות.

רם שפע: אבל אם זה לא חשוב, אתה לא יכול לגרום לבן אדם להפסיק להשתמש בקנאביס אם הוא יגיד לך, אני אומר את זה גם, שהתפתחות היא לא חשובה.

חגי מזלי: לגמרי.

קריאה: הייתי אומר רק שקנאביס, עם כל האינדיבידואליזם הוא קצת סם חברתי בשימושיות שלו.

קריאה: יש מאמר 'חניכותו של מעשן המריחואנה', של בקר, אם אני לא טועה, שממש מדבר על זה שאיך שבן אדם מתחיל לעשן אז בכלל רק החברה באים ומסבירים לו, אה, זה שאתה מרגיש את הסחרחרה הזאת זה טוב, כאילו ללמד אותו להיות חיובי כלפי תופעות הלוואי.

עמרי פריש: דרך אגב, אחד מתהליכי ההתמכרות זה באמת ברמה של מעישון חברתי לעישון אינדיבידואלי.

עמרי פריש: אחד הדברים המדאיגים עם מעשנים, אתה מראיין אותם והם - - -

קריאה: שההתמכרות מתחילה מתי שהוא לבד.

קריאה: אלכוהול, אם זה לבד, בערב, בבוקר, בשעות העבודה, משתייה שהיא חברתית.

רם שפע: זה גם פונקציה נורא גילאית.

רם שפע: כי מה לעשות, מהרגע שאתה מתחיל לעבוד ויש ילדים אז אתה לא נמצא כל היום בחברה, אז או שאתה מפסיק או שאתה עובר ל – בטיול הגדול וקצת אחרי עישנתי בערב בקיבוץ, היום אם אני פוגש אותם פעם בשבועיים בסופ"ש.

חגי מזלי: השאלה אם אתה ממשיך לעשן כל יום או שזה משתנה, מה מערכת היחסים.

חגי מזלי: ואני אגיד משהו על מה שאמרת, שאליי מגיעים לקליניקה, הם לא קושרים את זה לקנאביס הרבה פעמים בהתחלה, אנחנו בודקים את זה ביחד, בודקים דיכאון או דכדוך, או בדיקות, או ריקנות, או חרדות, ואז משם, כשמסתכלים על התמונה הכללית רואים שאם עישנת 15 שנה כל הזמן אולי יש לזה גם חלק בזה שכיום יותר קשה לך להתמודד עם החיים, לשנות אותם.

דורון כהן: והרבה פעמים הם מגיעים כשהקנאביס כבר לא עושה את העבודה, הם מרגישים את החרדה.

עמרי פריש: אני רוצה לחזק ולהוסיף על מה שחגי אמר, בשנתיים האחרונות אין לנו תרמילאים, אבל יש לנו קורונה.

עמרי פריש: הקורונה הגבירה את הבדידות, את חוסר הוודאות, בעיקר אצל צעירים, ואנחנו רואים פה הרבה פניות על הרקע הזה.

עמרי פריש: עוד הצעה, אם אתה הולך לסל הבריאות, אולי זה כבר מאוחר, אבל אתם יודעים, יש חומר שנקרא הרואין רפואי, אבל אף אחד לא מרשה לעצמו לקרוא לזה הרואין רפואי, אנחנו קוראים לזה מורפיום, כי לא רצינו לקרוא לזה הרואין רפואי כדי לא לשדר איזה שהוא – אני הייתי מאוד שמח אם מישהו היה קורא לזה לא קנאביס רפואי, כמו לא הרואין רפואי, אלא מורפיום כדי שאפשר יהיה יותר בקלות להעביר מסר לצעירים, כן, זה חומר רפואי.

עמרי פריש: המילה קנאביס רפואי נתפסת אצל הצעירים ובני הנוער, בשונה מהרואין ומורפיום.

עמרי פריש: שם צריך לחשוב על איזה שהיא תפנית.

חגי מזלי: גם התנועה התקשורתית, אני שמעתי איזה רופא אומר שזה החומר היחיד שממציאים לו מחלות, זאת אומרת יש עוד מחלות ועוד מחלות שמותאמות לקנאביס רפואי, זה כאילו נהיה כבר על כל המגרש.

קריאה: וההתמכרות הקשה ביותר בארה"ב היום היא למשככים.

עמרי פריש: אגב, מצדדי הלגליזציה טוענים שאנחנו לא הגענו עדיין לארה"ב בכמות הקנאביס.

עמרי פריש: פה לא שמנו, בסוף הוצאנו את השקף הזה על משככי הכאבים, שזה ללא ספק סיפור.

עמרי פריש: אנחנו פחות פוגשים אותו פה, אבל זה סיפור מטורף.

קריאה: אני חושב שיהיה מעניין לראייה עתידית, אבל אפרופו מה שרם אמר ומה שאתה אמרת, שיהיה מעניין לראות האם תקופת הקורונה, השנתיים האחרונות, הביאה לעלייה משמעותית בשימושים כשאנשים נמצאים יותר בבית ומטיילים פחות.

חגי מזלי: מהשטח התחושה היא שכן, אבל הייתי מציע לכם לבדוק את זה.

עמרי פריש: עוד מעט יהיה פה תרמילאים משביל ישראל.

עמרי פריש: (בסיור)

עמרי פריש: פה יש לנו 14 צריפי עץ, שזה חדרי הטיפול, אנחנו מאמינים שגם חדרי הטיפול צריכים להיות סביבה מאוד נעימה והמטפלים יכולים להיעזר בצוות החממה ובצוות הנגרייה כדי לרהט את החדר איך שהם רוצים.

עמרי פריש: גם זה מבצע חומה ומגדל מאכזיב, אחרי שהכפר שם נסגר בגלל הקטיושות.

עמרי פריש: יש לנו פה את בית רותם, זה איפה שאנחנו ישבנו, חמישה מבנים, שני מבנים של המזכירות והצוות, חדר האוכל, ובצד הזה בנינו, כל זה היה דיונות.

קריאה: כמה מטופלים יש בסך הכול?

עמרי פריש: 42.

קריאה: כמה נשים, כמה גברים?

עמרי פריש: בסביבות 30% נשים כל הזמן.

קריאה: יש הפרדה ביניהם?

עמרי פריש: בוודאי.

עמרי פריש: לא בבתים, בחדרים, בחדרי השינה.

עמרי פריש: הקבוצות הטיפוליות, יש קבוצות נפרדות רק לבנות, כי בנות צריכות קבוצות טיפוליות נפרדות.

עמרי פריש: פה יש לנו מרחב כושר.

עמרי פריש: אתם יכולים לראות פה מרחב כושר שהוא תרומה, כולל תאורה שיוכלו לעשות פה גם בלילה, כולל שקי אגרוף, שמעתם על התקפי הזעם, על ההתפרצויות של הפוסט טראומה, אתם מבינים את הסיפור המורכב הזה.

עמרי פריש: פה יש לנו נגרייה טיפולית, שכבר 12 שנים מפעיל אותה בהתנדבות טייס לשעבר שמגיע הנה כל שבוע.

עמרי פריש: פה יש חממה טיפולית.

עמרי פריש: כל מה שאתם רואים, זה היה דיונות וחול, פה לא היה כלום, זה הכול אנחנו בנינו.

עמרי פריש: פה כל הפעילות של יוגה.

עמרי פריש: יש לנו פה אפשרות לעשות את כל הפעילות הגופנית, גם אם יש חמסין בחוץ וגם אם יורד גשם, זה בכלל לא משנה, יש פה מדריכת כושר ויוגה וקונג פו, הרבה מקצועות מהסוג הזה, גם קבוצתי וגם פרטני, הם מוציאים פה הרבה אנרגיה.

עמרי פריש: אתם יודעים שמי שלוקח תרופות, חלק מהתרופות גורמות לעלייה במשקל ויש חשיבות נורא גדולה לעבוד על הגוף.

עמרי פריש: אתה נותן לבת כדור שנורא עוזר לה, אבל היא עולה במשקל אז היא זורקת את הכדור.

עמרי פריש: אני לא אכנס לזה.

עמרי פריש: יש מקומות שלא נכנסנו לעומק שלהם היום במודל הטיפולי, אבל אי אפשר בלי לזוז.

עמרי פריש: זאת החממה הטיפולית, גם כאן יש להם תאורה.

עמרי פריש: אתם יודעים, בכלל עבודה עם אדמה זה דבר נורא מקרקע, ללכת יחף על שפת הים זה מקרקע, לעבוד עם אדמה זה מקרקע.

עמרי פריש: הם גם כמובן אחראים על הגינון של הכפר.

עמרי פריש: אפרופו איך עובדת קהילה טיפולית, אז הם אחראים גם על הגינון של הכפר, הם גם יכולים לעשות פה לעצמם כל מיני דברים, למרפסת, לבית, לרדת לחוף, להביא צדפים, לעשות עציצים.

עמרי פריש: אנחנו משתמשים פה כל הזמן עם הטבע, זו פינה שהם מאוד אוהבים.

מדריך: אני מדריך פה, אני עובד פה כבר שש שנים כמדריך וזו עבודה שאני מאוד מאוד אוהב, היא משלבת בין פן כזה שאפשר להגיד עליו שהוא יותר טכני, של להחזיק את הלו"ז, לראות שהם נכנסים בזמן לקבוצות, לעזור להם בתורנויות וניקיונות וכאלה דברים, והפן הטיפולי, שזה בעצם להיות סוג של אח גדול.

מדריך: אנחנו פה איתם כל היום, 24 שעות ביממה, לשבת לשיחות, לתמוך כשצריך.

עמרי פריש: אגב, אנחנו כל בוקר פותחים פה עם שישה מדריכים על 42 מטופלים.

עמרי פריש: אי אפשר אחרת להחזיק סוג כזה של אתגרים כמו שדיברנו עם מדריך אחד ומתאמים או דברים כאלה.

עמרי פריש: אין ברירה, זה שישה מדריכים שמתחילים פה את משמרת הבוקר, נשארים שניים לישון בלילה.

עמרי פריש: הלב הפועם של המערכת זה המדריכים.

עמרי פריש: תודה.

רם שפע: תודה רבה.

עמרי פריש: שמאלה זה הדיירים שעליהם דיברתי איתכם.

עמרי פריש: מפה כל הבתים האלה זה הדיירים עם המשפחות שתיארתי בפניכם קודם.

עמרי פריש: תבינו את הנורמליות, מכל מקום בארץ.

עמרי פריש: אתם מכירים את הפרויקט של בית אקשטיין לילדים?

עמרי פריש: אז יובל אקשטיין גר פה איזה תקופה, חזר מהודו, אמר למדריך שלנו איך לבנות את הפגודה, החברה לפיתוח קיסריה אמרה שזה לא תב"ע רק אם תחבור לכפר איזון, אמרנו מצוין.

עמרי פריש: כל מה שאנחנו רוצים זה שלוש פעמים בשבוע להשתמש בזה, ומאז יש פה את הפגודה.

עמרי פריש: אותו מדריך קונג פו שמתנדב פה כבר 20 שנה, ניחשתם נכון, הוא הגיע לפה כי המאסטר שלו בישראל זה המש"ק שלי במילואים, ככה כל העסק נבנה בהתחלה.

עמרי פריש: עד היום הוא מתנדב פה.

רם שפע: מדהים, איזה יופי של מקום.

עמרי פריש: באים לפה מכל הארץ לעשות פה ושלוש פעמים בשבוע זה לרשותנו.