ועדת הכנסת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 96, 2022-05-17 11:20

ניר אורבך: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת.

ניר אורבך: היום יום שלישי, ט"ז באייר התשפ"ב, 17 במאי 2022.

ניר אורבך: הנושא הראשון על סדר-היום: ערעורם של חברי הכנסת אורית מלכה סטרוק ושלמה קרעי על החלטת הנשיאות שלא לאשר דחיפות הצעתם לסדר-היום בנושא "רפיסות הממשלה מול מנהיגי החמאס ומול המחבלים מג'נין".

ניר אורבך: אני מבין שנציג הנשיאות עוד לא הגיע.

ניר אורבך: שלום נציג הנשיאות.

שמחה רוטמן: אפשר הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש?

ניר אורבך: כן.

שמחה רוטמן: יש לי הצעה לסדר.

שמחה רוטמן: נראה לי שכדאי שתתפטר ומיד תושבע כסגן יושב-ראש ועדת הכנסת, מאחר וגילינו שזה התפקיד האמיתי שלך, שאתה רק סגן יושב-ראש ועדת הכנסת.

שמחה רוטמן: לכן אפשר להגיש הודעות לוועדת הכנסת בלי שתדע את זה.

איתן גינזבורג: אתה חושב שיש אפשרות להביא הודעה למליאת הכנסת מטעם ועדת הכנסת בלי שהיושב-ראש יאשר את זה?

שמחה רוטמן: אבל איתן, הוא לא ידע, כך דווח.

שמחה רוטמן: יקי אדמקר אמר שהוא לא ידע.

שלמה קרעי: יש תגובה לציטוט מלשכת ניר שהם לא ידעו.

אורית סטרוק: איתן, יש לך גרסה אחרת?

ניר אורבך: בואו נסיים את הנושא הזה עכשיו.

ניר אורבך: אנחנו נעבור לנושא הבא, לנושא שלשמו התכנסנו.

ניר אורבך: אני אתמול הסמכתי את חבר הכנסת טופורובסקי להעביר את כל ההודעות.

ניר אורבך: הוא העביר את כל ההודעות, ובזה הסתיים - - -

שמחה רוטמן: אבל להעביר הודעות זה טכני, זה לא להחליט החלטות.

ניר אורבך: נכון.

ניר אורבך: נכון.

ניר אורבך: ההחלטה בסופו של דבר – הוא העביר את ההודעות בכנסת, אלו הודעות טכניות.

שלמה קרעי: תדע שהלשכה שלך הוציאה הודעה לציטוט ההיפך ממה שאתה אומר.

ניר אורבך: אנחנו לא נתחיל עכשיו להביא ציטוטים מהתקשורת, אמרתי לכם את הדברים, אנחנו ממשיכים.

ניר אורבך: בואו נהיה רציניים, הייתה מילתא דבדיחותא על ההתחלה, תודה רבה לחבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: חס ושלום, הלוואי וזו הייתה בדיחותא.

שלמה קרעי: אני מבין שלוחצים אותך, ניר, להגיד שידעת, אבל זה לא בסדר.

שלמה קרעי: אתה יודע למה אני יודע שאתה לא ידעת, אני מעריך שלא ידעת?

שלמה קרעי: כי אתה לא היית מתנהל בדורסנות ובבריונות כלפי חברת מפלגתך כמו יושב-ראש המפלגה שלך.

אורית סטרוק: שלמה, למה אתה אומר את זה.

אורית סטרוק: יש להם סיכום פנימי שהם עושים את זה ביחד - - -

ניר אורבך: חברי הכנסת, אתם רוצים לגופו של עניין או שאני עובר לסעיף הבא?

ניר אורבך: אתם רוצים לגופו של עניין או שאני עובר לסעיף הבא?

שלמה קרעי: אין הצעות לסדר?

איתן גינזבורג: בוועדות לא חייבים.

ניר אורבך: רגע אחד, בוועדת הכנסת אין הצעות לסדר.

ניר אורבך: אני נתתי לפנים משורת הדין לחבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: אני מאוד מאוד מעריך אותך על כך.

ניר אורבך: והוא ניצל את זה להתחיל – לפעמים אנחנו מתחילים בדברי תורה פה בוועדה, הפעם התחלנו במילתא דבדיחותא, זה היה בסדר.

ניר אורבך: אנחנו ממשיכים.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

שלמה קרעי: זה לא מצחיק בכלל.

שמחה רוטמן: אני יכול להגיד דבר תורה על ההבדל בין ידיעה לבין בחירה, ואני חושב שזה מאוד נוגע לנושא.

אורית סטרוק: בוקר טוב.

אורית סטרוק: האמת היא שאני באה עכשיו מהכותל.

אורית סטרוק: התפללתי הבוקר בכותל.

אורית סטרוק: יש איזו צדקת אחת שאני תמיד רואה אותה בכל פעם שאני מגיעה לכותל בבוקר, היא מחלקת תהילים לכל הנשים.

אורית סטרוק: היא דואגת שבכל יום יגידו את כל ספר תהילים הנשים בכותל.

אורית סטרוק: תמיד אני רואה אותה עושה את זה, והפעם התגלה לי גם מי זאת הצדקת.

אורית סטרוק: קוראים לה שושנה אמסלם, והיא אימא של דודי.

אורית סטרוק: היא נתנה לי חוברת של תהילים, ויצא לי בדיוק על פרק י"ח, זה מתאים לדיון, לכן פתחתי בזה.

אורית סטרוק: בפרק י"ח יש את הפסוק המופלא של דוד המלך: ארדוף אויביי ואשיגם ולא אשוב עד כלותם.

אורית סטרוק: הפסוק הזה צריך להיות נר לרגלינו מול האויבים האכזריים שאנחנו ניצבים מולם.

אורית סטרוק: בדרך לכותל שמעתי על עוד פיגוע.

אורית סטרוק: עוד פיגוע דקירה, שברוך השם, סוכל.

אורית סטרוק: בחסדי השם סוכל.

אורית סטרוק: ואתמול היה עוד פיגוע גרזן, שגם כן בחסדי השם, סוכל.

אורית סטרוק: אנחנו עכשיו כולנו – כל ערביי ישראל, כל ערביי יהודה ושומרון, תחת פקודת המבצע של מנהיג חמאס מעזה לרצוח את היהודים בסכינים ובגרזנים.

איתן גינזבורג: פשוט בושה.

אורית סטרוק: לרצוח את היהודים בסכינים ובגרזנים.

אורית סטרוק: זאת הפקודה שהוא נתן – בנשק, ומי שאין לו נשק, בגרזנים וסכינים.

אורית סטרוק: מבחינתם זאת פקודת מבצע וזו רק שאלה של זמן מתי זה יקרה עוד פעם.

אורית סטרוק: מה שקרה באלעד היה הכי צפוי מראש בעולם.

אורית סטרוק: הכי צפוי מראש.

אורית סטרוק: מישהו חשב שהערבים ישמעו את דברי ההתלהמות האלה של סינוואר ולא יצאו לבצע את זה, או לא ימצאו גרזן, לא ימצאו סכין?

אורית סטרוק: הרי זה ברור שזאת פקודת המבצע ואנחנו תחתיה.

אורית סטרוק: אבל מאז שניתנה פקודת המבצע הזו, שום דבר – אבל כלום, אפס – לא בוצע כדי שמי שנתן אותה ישלם מחיר קל שבקלים, שריטה הוא לא נשרט, וכדי ללחוץ עליו שהוא יגיד אני חוזר בי מהפקודה הזאת.

אורית סטרוק: אז הפקודה שרירה וקיימת, ומדינת ישראל לא עושה כלום, וככה נראים הרחובות שלנו.

אורית סטרוק: ככה הם נראים.

אורית סטרוק: זה דבר שאני אומרת לכם, אם לא היה קורה באותו שבוע – ממש באותו שבוע – האירוע המזעזע הזה עם שר החוץ הרוסי שדיבר על הנאצים, ואם לא היינו רואים איך כל המערכת הממשלתית, שיודעת יפה מאוד לעשות קמפיינים בינלאומיים, התגייסה נהדר מול הדברים של לברוב עד שהיא הביאה אותו למצב שהוא יגיד שהוא חוזר בו ושהוא טעה, אז ראינו שהם יודעים לעשות קמפיינים מאוד יפה.

אורית סטרוק: גם נפתלי יודע, וגם לפיד יודע, וגם גנץ יודע.

אורית סטרוק: הם יודעים יפה מאוד לעשות קמפיינים בינלאומיים.

אורית סטרוק: הם לא עושים קמפיין בינלאומי – לא הסברתי ולא ביטחוני ולא שום דבר – כדי להסביר לעולם שיש פה רוצח המונים שנותן הוראת רצח.

אורית סטרוק: הוראת רצח.

אורית סטרוק: אבל כן עושים משהו – נותנים לערביי עזה להיכנס לעבוד בישראל.

אורית סטרוק: זה כן.

אורית סטרוק: אפילו את השריטה הקטנה הזו, שהוא ירגיש טיפה לחץ אצלו בעזה – כלום, שום דבר.

אורית סטרוק: שום דבר.

אורית סטרוק: רחובות עזה יכולים להתנהל בסבבה, ורחובות אלעד שטופים בדם.

אורית סטרוק: ככה זה עובד.

אורית סטרוק: אני אומרת גם לך, איתן, וגם לך, ניר, וגם לכולנו, זה נושא שאם לא עולה בכנסת כהצעה דחופה לסדר, אני לא יודעת מה עוד צריך לעלות.

אורית סטרוק: מה עוד?

אורית סטרוק: איך יכול להיות שמדינת היהודים, שקמה כדי שדם יהודי לא יהיה הפקר, איך יכול להיות – איך יכול להיות – שהיא לא פועלת באלף ואחת דרכים מול רוצח ההמונים הזה, ששולח את הערבים גם ביהודה ושומרון וגם בישראל הקטנה לדקור אותנו ולתקוע בנו גרזנים, והוא חסין?

אורית סטרוק: הוא חסין, שום דבר לא עושים לו, כלום.

אורית סטרוק: כלום.

אורית סטרוק: לא מחסלים אותו, לא לוחצים עליו.

אורית סטרוק: יש אלף ואחת דרכים שמדינת ישראל יכולה ללחוץ עליו.

אורית סטרוק: כלום.

אורית סטרוק: שום דבר.

אורית סטרוק: שום דבר.

אורית סטרוק: ואנחנו סופגים וסופגים וסופגים.

אורית סטרוק: אני לא מצליחה להבין – באמת אני אומרת, ותיכף אתה בטח תסביר, איתן, אילו שיקולים היו לכם, כמה נושאים הובאו לפתחיכם ולמה בחרתם.

אורית סטרוק: הכול בסדר.

אורית סטרוק: אתמול למשל ישבנו במליאה, ואני אומרת לעצמי: ריבונו של עולם, איזה פער מטורף בין מה שקורה במליאה לבין מה שקורה בחוץ, בירושלים, באותה ירושלים, שמתפרעים המוני ערבים וזורקים על השוטרים שלנו מכל הבא ליד, והשוטרים שלנו נאלצים לברוח מפניהם.

אורית סטרוק: מה חושבים האזרחים לעצמם, שאנחנו חיים לנו באיזו בועה?

אורית סטרוק: ואז פתאום ראיתי ציוץ – יש איזה צייצן כזה שנקרא "צבר, כשהמציאות דוקרת".

אורית סטרוק: הוא כתב:

אורית סטרוק: אני לא מבין למה אומרים שהמצב בירושלים יצא משליטה.

אורית סטרוק: הוא ממש בשליטה, רק בשליטה של החמאס.

אורית סטרוק: ואז פתאום הבנתי וכתבתי על זה שאותו דבר המצב בכנסת – הכול בשליטה, רק הערבים מנהלים אותנו, הם מחליטים אילו חוקים יעלו, אילו חוקים לא יעלה, מה תעשה הקואליציה, מה לא תעשה הקואליציה.

אורית סטרוק: יכול להיות שבגלל זה אתם לא מגיבים, אני באמת לא יודעת, אבל לא יכול להיות שנושא כזה שבו החיים שלנו מופקרים, והמנהיגים שלנו לא סותמים את הפה לבן אדם הזה שנותן פקודות רצח – איך יכול להיות שנושא כזה לא יעלה למליאת הכנסת?

אורית סטרוק: אז אני מציעה בזאת, גם לאדוני היושב-ראש, בתור מי שיש לו קול, ואתה מנהל את הדיון הזה, וגם לך, איתן, אני מציעה שתחזרו בכם.

אורית סטרוק: אני חושבת שהמצב הביטחוני זועק לשמיים, ולא יכול להיות שזה לא יהיה נושא שיידון כאן במליאה.

ניר אורבך: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: תודה, אדוני יושב-הראש.

שלמה קרעי: אחרי שאורית תיארה את המצב ברחובות ישראל, שנובע מאותה הסתה, בין היתר מאותה הסתה – אגב, אנחנו רואים את ההסתה הזו לא רק על ידי מחבלים שבאים ופורעים ומפגעים בנו, זה כבר הקצה.

שלמה קרעי: ראינו את הדברים האלה בהר הבית, איך שהמשטרה מפחדת להיכנס ונמנעת מלהיכנס, כאילו אנחנו לא הריבון כאן במדינה שלנו, ואנחנו רואים את זה בתוך קודש הקודשים של האקדמיה, המוסדות המפוארים של מדינת ישראל שמחנכים את הדורות הבאים שלנו.

שלמה קרעי: אנחנו רואים שם המון מוסת מניף דגלי אויב, ואין פוצה פה, ועם דגלי ישראל מפחדים להיכנס.

שלמה קרעי: אנחנו רואים צעירות שיש להן דגלי ישראל על הרכב, כשהן נוסעות ברחובות ירושלים, מזהות מרחוק את הפוגרום שיכולים הפורעים האלה לעשות להן, והן יוצאות מהר בבהלה ומכניסות את הדגלים לתוך הרכב.

שלמה קרעי: אנחנו מתנהלים בפחד.

שלמה קרעי: בפרשת בחוקותיי – השבוע יש אומנם את פרשת הקללות, פרשת תוכחה, זה לא אומר שאנחנו צריכים לעזור לתוכחה הזו להתממש בנו.

שלמה קרעי: אנחנו לא יכולים לפחד, ופחדת לילה ויומם ולא תאמין בחייך, בערב תאמר מי ייתן בוקר.

שלמה קרעי: לא רוצים.

שלמה קרעי: למה אנחנו צריכים להשלים עם המצב הזה?

שלמה קרעי: למה אנחנו משלימים עם זה?

שלמה קרעי: למה אף אחד מראשי החמאס לא מחוסל?

שלמה קרעי: למה לא מגרשים משפחות מחבלים?

שלמה קרעי: למה לא הורסים בתים של מחבלים ישראלים?

שלמה קרעי: כל הפורעים שצועקים 'אודרוב תל אביב' או בדם ואש נפדה את פלסטין, למה לא שוללים להם אזרחות?

שלמה קרעי: למה לא מכניסים אותם למחנה מעצר גדול?

שלמה קרעי: לא יכול להיות שאנחנו כל כך חלשים ורופסים כלפי אובדן הריבונות, אובדן המשילות, בארץ הזו.

שלמה קרעי: אני אין לי ציפיות גדולות, ניר, באמת שאין לי.

שלמה קרעי: אני לא יודע אם אני הייתי יושב בתוך ממשלה – לא הייתי יושב, אבל אם אני הייתי בתוך ממשלה שהבריח התיכון שמחזיק אותה הוא בריח שתומך בפעילות הזו ואומר אנחנו נקים כאן מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים ומסגד אל-אקצא, לא יודע אם הייתי יכול לעשות משהו.

שלמה קרעי: הידיים כבולות מאחורי הגב, אתה לא יכול לעשות כלום.

שלמה קרעי: פשוט אי אפשר, אבל לפחות תנו לנו לדבר על זה, שהאנשים ידעו מה קורה.

שלמה קרעי: אנשים יודעים, הם לא צריכים אותנו יותר מדי, אבל עדיין, יש משמעות לפרלמנט, לדיבור, לנאום, להצגת הנתונים ולהעלות את הנושא לסדר-היום.

שלמה קרעי: אני חושב שנושא כזה, שנוגע בחיינו, בחיים של אזרחי ישראל, הוא נושא שבשבילו אנחנו כאן, בין היתר, זה הבסיס.

שלמה קרעי: הביטחון, הביטחון האישי, הריבונות, המשילות.

שלמה קרעי: ולכן אני פונה אליך, אדוני, ומבקש שתאשר את דחיפות ההצעה הזאת.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

ניר אורבך: אנחנו נעבור כעת לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת גינזבורג, ולפני שנעבור להצבעה, אם חברי כנסת נוספים ירצו, ניתן להם.

איתן גינזבורג: אפשר לבקש הפסקה של שתי דקות להתייעצות?

איתן גינזבורג: אפשר לבקש הפסקה של שתי דקות?

ניר אורבך: כן.

ניר אורבך: אנחנו נחזור ב-11:38.

ניר אורבך: נתחיל.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על הנכונות.

איתן גינזבורג: האמת היא שאתמול אמרו לי שיש ערעור, אז ניחשתי מי מערער.

שמחה רוטמן: זה בגלל שאתם כל הזמן דוחים רק את ההצעות לסדר שלה.

איתן גינזבורג: למה אתה אומר ככה?

איתן גינזבורג: אתה לא מקשיב עד הסוף.

איתן גינזבורג: תהיתי אם זה מוסי רז, או עופר כסיף, או אולי משה אבוטבול, חיים ביטון.

איתן גינזבורג: ניחשתי אחד-אחד.

איתן גינזבורג: אמרתי אולי מרגי?

איתן גינזבורג: אמרתי מרגי היה בנשיאות, לא יכול להיות שהוא ערער.

שמחה רוטמן: אלו ההצעות שנדחו?

איתן גינזבורג: אמרתי אולי חוה אתי עטייה?

איתן גינזבורג: אוסאמה סעדי, מופיד מרעי?

איתן גינזבורג: מישהו.

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: בסוף הגעתי, לא יודע איך, אחרונים, לשלמה קרעי ואורית סטרוק.

אורית סטרוק: אתה יודע שכבר עשינו את הדיון הזה פעם.

אורית סטרוק: כבר עשינו על זה דיון.

שמחה רוטמן: והנשיאות לא יצאה ממנו טוב.

איתן גינזבורג: אני משתף אתכם מה חוויתי אתמול בערב.

אורית סטרוק: אני משתפת אותך בחזרה שחבר הכנסת פינדרוס כבר בדק את זה, ומצא שלי לא אישרתם הצעות לסדר אף פעם, ולכן אני זו שתמיד מערערת.

איתן גינזבורג: זה היה נכון לפעם, כי כן אישרו לך.

אורית סטרוק: פעם אחת אישרו לי.

שמחה רוטמן: פעם אחת מאז כינונה של הכנסת ה-24.

אורית סטרוק: והוא גם מצא למה.

אורית סטרוק: הוא גם מצא למה, פינדרוס.

אורית סטרוק: כי הוא מצא שאני מעלה הצעות בנושאים שלא נוחים לכם.

אורית סטרוק: טוב, נמשיך.

אורית סטרוק: ימשיך כבודו.

ניר אורבך: אני מאוד מעריך את חבר הכנסת פינדרוס, לפעמים הוא גם טועה, זה בסדר.

אורית סטרוק: לא, אבל הוא הביא לך נתונים.

ניר אורבך: לא, לא בנתונים, בפרשנות.

אורית סטרוק: אה, בפרשנות הוא יכול לטעות, נכון.

אורית סטרוק: יכול להיות שזה בגלל ש-?

ניר אורבך: עזבי, אני יכול להציע גם פרשנויות, אבל אני שומר על - - -

שמחה רוטמן: אפשר להציע פרשנויות אלטרנטיביות, זה בסדר.

אורית סטרוק: נושאים כמו הנגב, חומש, הביטחון, הכול אלו נושאים - - -

שלמה קרעי: איתן, תחסוך לנו, תגיד לנו שקיבלת את הערעור שלנו ונתקדם.

איתן גינזבורג: אני לא מפריע לחברת הכנסת סטרוק, היא באמצע זמן דיבור.

שלמה קרעי: יש לנו ועדת כספים חשובה מאוד שמחכה לנו.

איתן גינזבורג: לא אני הפרעתי לה.

איתן גינזבורג: אתה הפרעת לה באמצע הדברים.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, נשיאות הכנסת אתמול דנה במספר הצעות מגוונות והחליטה לאשר שלוש הצעות, מטעמים שונים אגב – חלקם על פי בקשת האופוזיציה לקצר את יום הדיונים ביום רביעי לאור סדר-היום העמוס, מבחינת החקיקה שהייתה על סדר-היום.

איתן גינזבורג: כשהוחלט על ההצעות שאושרו, הצעות דחופות לסדר, ההצעה התקבלה פה אחד ללא שום הסתייגות של אף אחד מסגני היושב-ראש או מי מחברי הנשיאות.

איתן גינזבורג: אני אחזור על עמדתי בכל פעם שאני נמצא כאן – אני חושב שכלי הערעור הוא כלי שצריך לעשות בו שימוש במשורה, במקרים מיוחדים, חריגים.

שלמה קרעי: דעתך לא התקבלה.

איתן גינזבורג: אתה יודע כמה דברים שאמרת לא הסכמת איתם, ולא הפרעתי?

שלמה קרעי: גם הערות ביניים זה כלי שצריך לעשות בו שימוש במשורה לטעמך?

איתן גינזבורג: האמת שכן, במשורה.

איתן גינזבורג: אם הכלי של הערות ביניים הוא רק להפריע באופן קונסיסטנטי, אז עושים שימוש לרעה בכלי שנקרא הערת ביניים.

שלמה קרעי: אמרתי הערת ביניים, לא אמרתי הפרעות קונסיסטנטיות.

איתן גינזבורג: אבל כשיש הערת ביניים קונסיסטנטית, כמו שאתה עושה עכשיו, זה לא מאפשר לי להשלים משפט נורמלי.

שלמה קרעי: אז דעתך לא התקבלה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי בכלל, כידוע לך, מנהל תקנון נפרד.

איתן גינזבורג: יש כמה אנשים בליכוד שמנהלים תקנונים נפרדים.

שמחה רוטמן: אנחנו פועלים עד עכשיו לפי התקנון שנעשה כשנחזור לשלטון.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קרעי הוא לא מהיצירתיים ביותר שבהם, הוא די מקפיד על התקנון הקיים, יש לומר.

שלמה קרעי: רק שהוא לא נוגד את החוקה ואת הדמוקרטיה במדינת ישראל, כמו מניעת הצבעות בוועדות בכנסת לאופוזיציה.

איתן גינזבורג: כן, אבל זה כתוב שם.

איתן גינזבורג: אתה צריך לפנות למי שקבע את הסעיף הזה, יריב לוין.

איתן גינזבורג: בכל מקרה, זה התקבל פה אחד, ואני חושב שמכיוון שאין פה איזה מקרה מיוחד, אלא יש פה הרבה מאוד הצעות חשובות אחרות שלא התקבלו, הוועדה השתדלה לתמוך בהצעות שיש בהן הכי הרבה חברי כנסת, או לחילופין משהו שהוא על סדר-היום.

איתן גינזבורג: זה לא אומר שאין נושאים חשובים אחרים, על סדר-היום, זה לא אומר שנושאים אחרים לא חשובים או לא דחופים, אבל בסוף הנשיאות עושה את השיקול שלה ומחליטה, וכאמור, ההחלטה התקבלה פה אחד.

איתן גינזבורג: אבל אני רוצה לומר משהו ביחס לאפשרות לבטא את הסיטואציה ואת המצב הביטחוני בארץ, וביחס ליכולת של חברי הכנסת לומר את הדברים.

איתן גינזבורג: והדברים היו אולי נכונים בעולם פרלמנטרי שבו הדיונים היו ענייניים, ובנושאים שהיו עולים לדיונים במליאה, כל אחד מהדוברים שנרשם לדבר על כל אחת מהצעות החוק שעלו, או נושאים שעלו אתמול, למשל כמו בקשה ל-40 חתימות וכדומה, היו באמת מדברים על הנושא, ואז, מה לעשות, אני כבול לדיבור על נקודות זיכוי, אני כבול לדיבור על בתי משפט קהילתיים, אני כבול לדיבור על טרור, טרור חקלאי.

שלמה קרעי: דווקא בהצעות לסדר הטענה שלך לא נכונה - -

איתן גינזבורג: לא, לא, לא, אל תפריע לי.

שלמה קרעי: - - כי ברוב ההצעות לסדר עולה בן אדם אחד שהציע את ההצעה, ומדבר על ההצעה לסדר.

שלמה קרעי: וחוץ מזה, מי אתה שתעביר צנזורה על הדברים - - -

איתן גינזבורג: אני לא צנזורה, אדוני, אבל אני רוצה לומר את דבריי מבלי שתפריע לי.

איתן גינזבורג: אני רוצה שתכבד את דבריי גם אם הם לא נוחים לאוזניך, וגם אם אתה ממש לא מסכים להם, אפילו מתנגד להם.

איתן גינזבורג: תהיה מספיק מאופק כדי לא להפריע לי.

איתן גינזבורג: ועל כן אני חושב שלאור המצב בכנסת שבו אדם עולה לדבר ואומר את כל אשר על רוחו – וזה בסדר, אף אחד לא פועל פה בניגוד לחוק או בצורה לא בסדר.

איתן גינזבורג: אף אחד לא מלין על כך.

איתן גינזבורג: אבל אי אפשר לומר שאין מספיק פלטפורמות ואפשרויות להעלות את הנושאים האלה על סדר-היום ולקיים עליהם דיון, ואי אפשר לומר שהנושאים האלה לא באים לידי ביטוי במליאת הכנסת, בוועדות הכנסת, הרי הדברים האלה עולים.

איתן גינזבורג: אני לא מזלזל, חלילה, בכלי של הצעה דחופה לסדר, ואני לא אומר שמהרגע שבו יש הצעה דחופה לסדר אין דיון ענייני בהצעה הדחופה לסדר.

איתן גינזבורג: אבל אנחנו יודעים שגם במקרים כאלו, בסוף כל אחד מדבר על מה שהוא בוחר לדבר.

איתן גינזבורג: כמי שהיה לא מעט במליאה בימים האחרונים, התרשמתי – גם בשבוע שעבר וגם השבוע – שהנושא הזה לא נעדר מהשיח הציבורי הפרלמנטרי, לא נעדר מהשיח הציבורי במליאה או בוועדות.

איתן גינזבורג: זו לא הסיבה לאי קבלת ההצעה לסדר, אבל אני רק משיב לטענת חברי הכנסת שהם מבקשים הזדמנות להביע את דעתם בפרלמנט.

שמחה רוטמן: להיפך, כבר בשני בבוקר הם יודעים - - -

איתן גינזבורג: דעתם נאמרה, נאמרת וגם - - -

אורית סטרוק: איתן - - -

איתן גינזבורג: אני באמצע.

איתן גינזבורג: וואלה, מזה התאפקתי.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, בואו ניתן לו לסיים.

אורית סטרוק: נכון, אבל אני רוצה לענות על - - -

איתן גינזבורג: אחרי שאני משיב יש דיון, ואז כל אחד מדבר.

איתן גינזבורג: אני חושב שגם הטענה שבה רוצים לייחד דיון בנושא הזה כדי שנוכל לבטא – איך אמר חבר הכנסת קרעי?

איתן גינזבורג: זה לא שהציבור לא יודע, אבל בכל זאת להדגיש את הנושא הזה – אני חושב שהנושא הזה עולה בהרבה מאוד נאומים של חברי הכנסת, בטח אלה הנוכחים, שמרבים – וטוב שכך – להתבטא במליאה ולא לוותר על זכות דיבור.

איתן גינזבורג: מכל הטעמים הללו, אני מציע לוועדת הכנסת לא לקבל את הערעור של חברי הכנסת סטרוק וקרעי על החלטת הנשיאות, ולהותיר את החלטת הנשיאות על כנה.

איתן גינזבורג: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת גינזבורג.

ניר אורבך: אני אתן לך להגיב לחבר הכנסת קרעי, אני רק רוצה לאפשר למי שעוד לא דיבר.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כל, אני חולק על מה שאמרת, איתן, מכמה סיבות, אבל אני חושב שהסיבה העיקרית היא שכשאתה מעלה נושא לסדר, ברור שאתה צריך לדבר על הנושא, ואני חושב שזה מה שקורה בשטח, בשונה מהצעות חוק, ועם זה אני מסכים איתך.

יוסף טייב: אבל אני חושב שעצם זה שהמשכן, שהפרלמנט, מעלה את הכותרת, אני חושב שזו אמירה לאזרחי ישראל שיש מי שסופר אותם.

יוסף טייב: וגם אם ממשלת ישראל לא עושה את מה שנראה לנכון לעשות – ועוד פעם, אני לא נכנס להחלטות הביטחוניות, ואני סמוך ובטוח, ומקווה שהקבינט הביטחוני מקבל החלטות בהיעדר השפעה חיצונית כזאת או אחרת.

יוסף טייב: אבל אנחנו כמבקרי הממשלה, אני חושב שיש לכנסת אמירה בזה שאתה מעלה הצעה לסדר, ואתה מייעד דיון מיוחד סביב נושא מסוים, ודאי סביב נושא כזה חשוב, שהוא ביטחון אזרחי ישראל.

יוסף טייב: אתה רואה את מה שקורה – אזרחי ישראל מרגישים שהם מאבדים את הביטחון האישי.

יוסף טייב: הם לא יכולים להסתובב ברחובות, אתה רואה מה קרה אתמול במזרח ירושלים.

יוסף טייב: אני חושב שמן הראוי היה שנשיאות הכנסת הייתה מעלה את הנושא הזה לסדר-היום של הכנסת, היו יושבים ומדברים על הנושא, ועוד פעם, כמו שאמרתי, זה לא משנה מה אומרים שם ואיך אומרים, בסופו של דבר עצם זה שכנסת ישראל מעלה את הנושא הזה לסדר-היום, יש פה אמירה לאזרחי ישראל שהנושא הזה הוא חשוב, שהנושא הזה הוא כאוב, שאנחנו רוצים לטפל בו, שאנחנו רוצים לדבר עליו.

יוסף טייב: אני לא מערער על זה שאתם פועלים בצורה כזו או אחרת, אבל אנחנו חייבים במקביל – אזרחי ישראל צריכים להרגיש שיש מישהו שסופר אותם, שהנושא הזה הוא חשוב גם לפרלמנט, שהוא חשוב גם לכנסת.

יוסף טייב: לכן אני חולק עליך, איתן, בנושא הזה.

יוסף טייב: אני לא חשוד כאחד שבא כדי להציק, אבל כשאורית ושלמה פנו אלי, נעניתי בחיוב כי אני חושב שהנושא הזה הוא חשוב, ואני פונה אליך שוב, איתן, וגם אליך, אדוני היושב-ראש, לשקול את הבקשה ולהעלות את זה על סדר-היום של הכנסת.

ניר אורבך: חבר הכנסת יוסי טייב, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר שתמוה בעיני, איתן, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת – ואולי זו ההזדמנות להזכיר, אולי לעשות השתלמות כוללת לחברי הכנסת, לא רק לחברי הנשיאות, שמה שמייחד הצעה לסדר שעוסקת בנושא מסוים, להבדיל מחבר כנסת שמנצל את שלוש הדקות או חמש הדקות שיש לו לדבר על נושא אחר, זה הצורך, לפחות התקנוני, של הממשלה לענות, ולהציע הצעה, ולפעמים בסוף יש גם הצבעה, מה שלא קורה כאשר חברי כנסת מנצלים את זמן הדיבור שלהם למטרות שאתה טוען שהן מטרות זרות.

שמחה רוטמן: אני חושב שזה בהחלט כלי פרלמנטרי לא רק לגיטימי, אף הכרחי.

שמחה רוטמן: ולכן, עד כמה שכיף לנו לדבר עם עצמנו, הרעיון של הצעה לסדר הוא שהממשלה תענה.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר שבאופן אישי אני מאוד מאוד סקרן לגלות למשל כיצד מסוקי צה"ל משמשים להחזרת גופות מחבלים, ואם זה לא מעודד את המחבל הבא ואת הטרור הבא.

שמחה רוטמן: אני אומר, יש המון שאלות שהייתי שמח מאוד לקבל עליהן תשובות במסגרת הנושא של הצעה לסדר.

שמחה רוטמן: הכלי הפרלמנטרי של הצבעה בסופה, שאחר כך גם אומר שאפשר להעביר את הדיון לוועדה, מה שאי אפשר לעשות מחמש דקות או שלוש דקות דיבור, או לדיון נוסף במליאה, או כל מיני כלים פרלמנטריים אחרים שפשוט לא קיימים.

שמחה רוטמן: לכן ההשוואה בין שני הדברים האלה, בעיני היא תמוהה.

איתן גינזבורג: לא, לא השוויתי.

איתן גינזבורג: אתה פשוט לא הבנת את דבריי.

איתן גינזבורג: אמרתי את זה ביחס לכלי, לא המעטתי בחשיבותו, אך השבתי לחברת הכנסת סטרוק וחבר הכנסת קרעי ביחס לרצון להביע, שאנשים ידעו.

איתן גינזבורג: קרעי אמר: לא שהם צריכים אותנו, אבל לפחות ישמעו שמתוך הפרלמנט נאמר - - -

שמחה רוטמן: אבל במסגרת הצעה לסדר זה נאמר - - -

איתן גינזבורג: לא אמרתי שזה תחליף לכלי הזה, רק אמרתי שהנושא הזה עולה בדיונים.

שלמה קרעי: לא אמרתי רק להביע, אמרתי גם להציג נתונים.

שלמה קרעי: הרי הצעה לסדר עוברת לוועדה שבה מוצגים דברים.

איתן גינזבורג: לא זלזלתי בכלי, התחלתי - - -

שלמה קרעי: היה צליל זלזול.

איתן גינזבורג: אני לא מזלזל.

שמחה רוטמן: כמו שהציבור ידע, כמו שבוודאי הבנת שחשוב, לא רק מה לנו יש לומר, אלא גם מה הממשלה עונה.

שמחה רוטמן: גם זה חשוב.

שמחה רוטמן: וגם, אתה יודע, יש לפעמים חברי כנסת, בלי לרמוז, שלפעמים עם עושים מולטי-טסקינג, הם לא יודעים דברים.

שמחה רוטמן: יש חברי כנסת שפשוט לא יודעים.

שמחה רוטמן: הם לא יודעים איזה מחיר משלמים על השותפות עם המשותפת.

שמחה רוטמן: הם לא יודעים.

שמחה רוטמן: אם הם היו יודעים, יש סיכוי שהם היו פועלים אחרת.

שמחה רוטמן: דיברנו על זה בהתחלה, הוא טען שזה מילתא דבדיחותא.

שמחה רוטמן: הם לא יודעים שמדיחים חברים מהוועדות שלהם.

שמחה רוטמן: הם פשוט לא יודעים.

שמחה רוטמן: בשנייה שאתה עושה הצעה לסדר, אז כולם יודעים.

שמחה רוטמן: יודעים חברי הכנסת הדוברים בהצעה לסדר, יודעת הממשלה, יודע הציבור, והידיעה הזאת היא מאוד מאוד חשובה.

שמחה רוטמן: אמרתי שאני אדבר על ידיעה ובחירה – לפעמים אי הידיעה שוללת את הבחירה, או לחילופין, גורמת לבחירות לא נכונות.

שמחה רוטמן: יש אנשים שבגלל שהם לא יודעים, הם פשוט בוחרים באופן לא נכון.

שמחה רוטמן: יש אנשים כאלו, פוליטיקאים כאלו, יש בוחרים כאלו.

שמחה רוטמן: אני בטוח למשל שאם הבוחרים של ימינה היו יודעים שישבו עם תומכי טרור, הם היו פועלים אחרת.

שמחה רוטמן: והפער בין הידיעה לבין הבחירה הוא מה שמצדיק את הכלי הפרלמנטרי הזה, הוא מה שמצדיק את הדיון הזה.

שמחה רוטמן: אני חושב שבנושא הזה יש הרבה מאוד אנשים שחשוב שהציבור ידע שהם בוחרים לתת לממשלת ישראל להתנהל על ידי נציגי חמאס, נציגי הרשות הפלסטינית, והתוצאה היא עגומה, ואנחנו משלמים את המחיר שלה ברחובות ירושלים, בג'נין ובמקומות רבים אחרים.

שמחה רוטמן: אתמול, אני חייב לומר – ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש – ישבנו בלילה בכנסת עד שעה מאוחרת וניהלנו דיונים.

שמחה רוטמן: ובזמן שאנחנו ניהלנו דיונים בכנסת, כאן ברחובות העיר ירושלים התנהלה מלחמה.

שמחה רוטמן: חלק מהאנשים שעקבו, אולי כאלה שעושים מולטי-טסקינג ומסתכלים בטלפון תוך כדי, ידעו שהדבר הזה מתרחש, אבל חלק מהאנשים עלו, דיברו על כל מיני נושאים.

שמחה רוטמן: היו דיונים מרתקים בכנסת – על נושא הרפורמות בחינוך וכדומה.

שמחה רוטמן: ובגלל שהנושא הזה לא נמצא על סדר-יומה של הכנסת, אנחנו חיים באיזושהי בועה.

שמחה רוטמן: לפני זה אמרתי בהומור לאחת מעובדות הוועדה: מי ידע שיש עולם מחוץ לשער פולמבו?

שמחה רוטמן: אנחנו פה כל הזמן, אנחנו נמצאים בתוך הבניין, אנחנו לא יודעים מה קורה בחוץ.

שמחה רוטמן: אני חושב שההצעה לסדר שעוסקת בלחימה שמתנהלת סביבנו – בין אם בג'נין, בין אם ברחובות ירושלים ובין אם ברחובות הנגב, הגליל או הערים המעורבות – אני חושב שהציבור צריך לדעת עליה, והכנסת צריכה לדון בה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: לפני שנעבור להצבעה, אני אתן עוד אפשרות דיבור לחברת הכנסת סטרוק.

ניר אורבך: להתייחס בבקשה רק לנקודה שאת רוצה לענות עליה.

ניר אורבך: אני מגביל בדקה כי אני צריך לעבור כבר לנושא הבא ויש לנו המשך סדר-יום.

איתן גינזבורג: אני רוצה להשיב ממש בקצרה לאחר מכן.

ניר אורבך: להשיב למי, לחבר הכנסת רוטמן?

איתן גינזבורג: לכל הדוברים, זה דיון הרי.

ניר אורבך: בסדר, לפני שנעבור להצבעה.

אורית סטרוק: אני רק רוצה לומר, העניין של ההצעה לסדר הוא שאנחנו רוצים לשמוע מה יש לממשלה להגיד.

אורית סטרוק: למשל, אני כתבתי בבקשה, בהצעה הדחופה, שאותה אתם לא קיבלתם, כתבתי שם לא רק על מה שקורה עם עזה, גם על מה שקורה עם ג'נין.

אורית סטרוק: אני לא יודעת אם אתה יודע את זה, איתן, אז אני אגיד לך, שהחל מאוגוסט, מהפגישה של ראש המפלגה שלך, שר הביטחון של כולנו, לצערנו, עם אבו מאזן, החל מאותה פגישה, ולבקשת אבו מאזן, צה"ל הפסיק לפעול בעומק ג'נין, וזה מתפוצץ לנו בפרצוף ברחובות שלנו.

אורית סטרוק: והדבר הזה, שנחשף קצת בתקשורת, צריך להיחשף בכנסת, והכנסת והציבור צריכים לשמוע מה יש לשר הביטחון לומר על הפקרת ג'נין לאורך חודשים רבים.

אורית סטרוק: וגם אנשים כמו ניר אורבך, שהוא לא מהמפלגה של בני גנץ, אבל הוא מחזיק בכל כוחו את הכיסא של בני גנץ שלא ירעד, ובכל פעם שאני טוענת בפניו שהוא צריך למנוע קידום חוקים של בני גנץ, הוא אומר לי: לא, לא, בני גנץ, בני גנץ, הפרח המוגן של הקואליציה - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, אתה תעביר את זה בבקשה לשר הביטחון, מה שנאמר פה?

אורית סטרוק: כן, שניר מחזיק לו את הכיסא מאוד חזק, ודואג לו מאוד מאוד וכל הזמן משבח אותו ומעלים עין מההתעללות שלו במתיישבים בחומש, באביתר, בהתיישבות הצעירה, ובבית התקומה בחברון.

אורית סטרוק: אבל חמור מזה, מההתעללות שלו בתושבי ישראל, שהוא מפקיר את ג'נין ומאפשר לג'נין להתפוצץ לנו בפרצוף ברחובותינו.

יוסף טייב: ניר, אתה רוצה לספר לנו משהו בקשר לכחול לבן?

ניר אורבך: לא.

שלמה קרעי: ניר, אמרת שתיתן גם לי להגיב.

שלמה קרעי: אמרת: אני אתן לסטרוק ולקרעי להשיב לאיתן.

ניר אורבך: אני אמרתי את זה?

שלמה קרעי: כן.

איתן גינזבורג: אני זוכר שאמרת רק סטרוק.

שלמה קרעי: בפעם הראשונה.

שלמה קרעי: לא, הוא אמר את זה פעמיים.

אורית סטרוק: אני לא שמעתי, אבל לא יכול להיות שהפלית בינינו.

ניר אורבך: יכול להיות כי עקרונית אני לא מפלה, זה נכון.

שמחה רוטמן: אני לא שמעתי שזה נאמר, אבל ראוי היה שייאמר.

שלמה קרעי: זה נאמר פעמיים: לפני חמש דקות אמרת אני אתן להם להגיב, אחר כך אמרת רק סטרוק, זה נכון.

שלמה קרעי: תן ל במשפט אחד.

ניר אורבך: אני אתן לך, אבל אתה לא צריך בשביל זה להכניס לי לפה דברים שלא אמרתי.

שלמה קרעי: אתה אמרת, תבדוק את הפרוטוקול.

שלמה קרעי: ממש בחצי דקה.

שלמה קרעי: אני רוצה להעיר לעניין טכני שהזכרת אותו קודם, אדוני.

שלמה קרעי: אנחנו יושבים כאן רוב חברים שיכולים לאשר את ההצעה הזו.

שלמה קרעי: לפי חוק יסוד: הכנסת, סעיף 25 לחוק יסוד: הכנסת, הכנסת תחליט ברוב דעות של המשתתפים בהצעה.

שלמה קרעי: זה חוק יסוד.

שלמה קרעי: התקנון, שמונע השתתפות בהצבעה בגלל העצלות של סיעה, לא יכול לצאת כנגד חוק יסוד, כנגד דבר שהוא ליבת הדמוקרטיה הישראלית.

שלמה קרעי: אנחנו יושבים כאן, מייצגים ציבור, ואנחנו לא ממנים חברים כי אתם דורסים אותנו בבריונות לגבי הייצוג שלנו בוועדות.

שלמה קרעי: אתם לא יכולים להפוך את זה לכלי לנצח בהצבעות כי אתם לא מאפשרים לנו זכות הצבעה.

שלמה קרעי: לכן אני אומר לחבריי: תצביעו, אנחנו ננצח, אבל הם יעשו מה שהם רוצים.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אתה בהחלט משכלל את התקנון החלופי של הכנסת.

איתן גינזבורג: מה שנקרא אם רמיסה, אז רמיסה עד הסוף.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, ואנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: אני אומר בקצרה.

איתן גינזבורג: אני אחזור על דברים שאמרתי בפתח דבריי.

איתן גינזבורג: א', אני דוחה את האמירה שלא מאשרים לך שום דבר, רק אתמול אושר לך דיון מהיר, אבל אני שם את זה רגע בצד.

אורית סטרוק: לא, הצעות דחופות לסדר.

איתן גינזבורג: בסדר – זה לא, זה לא בדיוק זה, משהו אחר.

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: אבל לומר אני תמיד מודרת ויש הוכחות אמפיריות – הייתי מפקפק - -

אורית סטרוק: לא אמרתי את זה, אמרתי הצעות דחופות לסדר.

איתן גינזבורג: הייתי מפקפק באמירה הזאת.

איתן גינזבורג: הצעה דחופה לסדר אולי לא אישרו לך, אבל דיון מהיר אישרו לך.

אורית סטרוק: ודאי, אושרו לי הרבה.

איתן גינזבורג: אז אני לא מזלזל בכך, בשום כלי פרלמנטרי שבו מאשרים משהו למי מחברי הכנסת.

איתן גינזבורג: כאמור, לבקשת האופוזיציה, סדר-היום של הכנסת קוצר בגלל ל"ג בעומר, בגלל העומס בחקיקה לקריאה מוקדמת, פרטית – שאגב, הייתה ברובה של אנשי האופוזיציה – אתמול, וגם העומס שהיה אמור להיות מטעם חוקי הממשלה.

איתן גינזבורג: אנחנו החלטנו לאשר שלוש הצעות לסדר.

איתן גינזבורג: אני לא מזלזל בשום הצעה לסדר שלא אושרה, אבל בסוף אנחנו צריכים לבחור, וזה מה שבחרה הנשיאות פה אחד – קואליציה ואופוזיציה, ללא הדרה.

איתן גינזבורג: אני מזכיר שגם בהצעות הדחופות לסדר האחרות שאושרו יש רוב גדול לאנשי האופוזיציה, שלא יאמרו שכאילו מישהו מדיר מישהו או משהו בגלל שיקולים פוליטיים.

איתן גינזבורג: בכל הנוגע לסוגית הביטחון, אני כרגע מדבר בכובעי כסגן יושב-ראש הכנסת, אבל רגע גם בכובעי כחבר הוועדה.

איתן גינזבורג: אני כמובן דוחה את כל הטענות כנגד שר הביטחון, כוחות צה"ל וכוחות הביטחון.

איתן גינזבורג: לצערנו, אירועי הטרור של התקופה האחרונה גובים מאתנו מחיר, אבל יש לנו מערכת ביטחון שלא מרפה ולא חדלה מפעילות התקפית בכל מעוז שבו מתוכנן להוציא פיגוע טרור כנגד אזרחי ישראל.

איתן גינזבורג: ואנחנו המדינה החזקה ביותר במזרח התיכון, ואנחנו החסונים ביותר במזרח התיכון.

איתן גינזבורג: אני חושב שהמשימה שלנו היא להעניק תחושת ביטחון, ואנחנו נצליח במשימה הזאת גם כשיש תקופות יותר מאתגרות ויותר קשות, שלצערנו גובים מחירים כבדים מאוד, וכולנו עדים לזה.

איתן גינזבורג: אני יכול להבטיח, גם כמי שיושב בוועדת החוץ והביטחון, גם כמי שיושב בוועדת המשנה לשירותים חשאיים, גם כמי שמכיר את שר הביטחון ואת פעולות הממשלה ביחס לנושאים הללו, שעושים הכול כדי לנצח את הטרור, כדי לנצח את המפגעים.

איתן גינזבורג: אני באופן אישי סומך באופן מוחלט על שר הביטחון, שהוא גם איש מקצוע, שהוא גם איש בעל חזון, שיש לו תפיסה מדינית וביטחונית מאוד מאוד ברורה וסדורה, גם אם יש כאלה שחולקים עליו.

אורית סטרוק: המחבלים כל כך חולקים עליו שהם מתפוצצים ברחובות שלנו.

איתן גינזבורג: אני יכול לומר שאני סומך על שר הביטחון ועל מערכת הביטחון לחלוטין, ובסוף – זה אולי ייקח קצת זמן, אבל בסוף אנחנו ננצח.

איתן גינזבורג: תודה אדוני.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, תודה רבה.

ניר אורבך: כעת אנחנו נעבור להצבעה.

ניר אורבך: מי בעד קבלת הערעור?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד.

ניר אורבך: בעד – אין

ניר אורבך: נמנעים – אין

ניר אורבך: הערעור נדחה, גם לפי הספירה בתקנון החלופי.

ניר אורבך: אנחנו עוברים לסעיף ב' – קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק הקמת מערכת סולרית בבית משותף שהוקם במסגרת עסקת פינוי ובינוי, התשפ"א-2021 (פ/1601/24), של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ניר אורבך: המלצת הלשכה המשפטית היא להעביר את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ניר אורבך: נשמעו הצעות במליאה להעביר את הצעת החוק גם לוועדת הכלכלה, ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניר אורבך: אנחנו נצביע להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

ניר אורבך: מי בעד? ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדת הכלכלה – 2

ניר אורבך: נמנעים – אין

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: אני נועל את הישיבה.

ניר אורבך: המשך יום נעים לכולם.