הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 24, פרוטוקול מספר 45, 2022-05-17 10:00

מיכל שיר סגמן: בוקר טוב.

מיכל שיר סגמן: אני שמחה לפתוח את הוועדה לזכויות הילד הבוקר.

מיכל שיר סגמן: היום ה-17 במאי 2022, ט"ז באייר התשפ"ב.

מיכל שיר סגמן: הנושא: השפעת איחוד בית הסוהר אופק ובית הסוהר רימונים על רווחתם ושלומם של האסירים הקטינים.

מיכל שיר סגמן: זוהי ישיבת מעקב, מאחר שכבר ערכנו דיון מעמיק.

מיכל שיר סגמן: ישבתי אתמול עם משרד החוץ, שמאוד התעניין במה מדינת ישראל עושה למען ילדים ובמה אנחנו יכולים להתגאות מול מדינות מערביות מתקדמות.

מיכל שיר סגמן: פה בוועדה אני חייבת לציין שאני בדרך כלל רואה שחור, אבל זה גם חלק מהתפקיד שלי, כדי שנוכל באמת לתקן את הדברים שלא עובדים.

מיכל שיר סגמן: אבל כשרגע אני עוצרת ומסתכלת, אני רואה שיש לנו לא מעט נקודות אור.

מיכל שיר סגמן: אחת הנקודות הראשונות שהעליתי באותה השיחה שהם יוכלו לעשות תרגום החוצה, כדי לשווק את ישראל כמדינה שהיא מתקדמת בלא מעט תחומים, היה הנושא של יחידת התיאום למניעת עבריינות נוער, שבראשה עומדת מיכל גולד.

מיכל שיר סגמן: הרי בעולם אנחנו יודעים מה קורה בכל מה שקורה עם עבריינות נוער.

מיכל שיר סגמן: זאת מכת מדינה בארצות הברית.

מיכל שיר סגמן: מדינות אירופה גם לא כל כך משתלטות על האירוע.

מיכל שיר סגמן: ואני חושבת שבישראל עשינו משהו שהוא פורץ גבולות והצלחנו למזער את מספר הקטינים ששוהים בבתי הסוהר.

מיכל שיר סגמן: אני חושבת שחשוב מאוד להגיד מילה טובה על זה, עם כל הקושי של המעבר של כלא אופק לכלא רימונים.

מיכל שיר סגמן: ואנחנו כבר נראה איך המעבר הזה בוצע ואיפה הדברים שקורים בצורה טובה ואיפה יש דברים שאנחנו צריכים לעבוד עליהם ולחדד אותם על מנת לראות שגם הילדים שנמצאים שם, בני הנוער שנמצאים שם, מקבלים מה שראוי להם.

מיכל שיר סגמן: היום אנחנו ביום המיוחד לשיקום האסיר שאני מובילה, וצריך לראות שאנחנו משחררים את אותם בני הנוער הלאה אל חיים טובים גם לאחר הכליאה, שזה הדיון שלאחר מכן.

מיכל שיר סגמן: אשמח שנפתח עם המשרד לביטחון פנים, עם לבנה לוי שי ועם ערן פייר.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

ערן פייר: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, אני אפתח.

ערן פייר: אנחנו בדיון מעקב, ולכן לא אחזור על כל הדברים.

ערן פייר: הפעם, כמו שאת רואה, זה לא בזום ושאר המשתתפים הצטרפו אלינו.

ערן פייר: כל אחד כמובן יציג את עצמו.

ערן פייר: אני אתייחס יותר לנושא המעקב.

ערן פייר: דיברנו אז על התייעלות, על דיון הסטטוס שקיימנו לא באפריל אלא בשבוע שעבר, אבל התקיים דיון ואני אעדכן את החברים, ולא פחות חשוב, ואולי יותר חשוב בעיני, אחד הדברים שמאוד הטרידו, ובצדק.

ערן פייר: ליאור, מפקד אופק, שמסיים תפקיד, היה מאוד מחובר לתהליכים והשם שלו הוזכר, והוא עוזב לטובת קידום.

ערן פייר: הוא פה, הוא כבר התקדם, כפי שאפשר לראות על הכתפיים, והוא כרגע בחשיפה לתפקיד הבא, ולשמחתי נבחרה לו מחליפה.

ערן פייר: גם היא נמצאת פה, ואני אשמח אחרי שאני אסיים ולפני שנעבור לראש חטיבת התקון שתתייחס לעומקם של דברים בכל נושא הטיפול ודברים נוספים, שגם קרן, שהיא מפקדת מתחם אופק, תציג את עצמה בכמה משפטים ותבינו בעצם הבחירה הארגונית מה האוריינטציה שהולכים אליה.

ערן פייר: אני אתייחס בקצרה, כי הזמן שלנו קצוב.

ערן פייר: אנחנו ליווינו את תהליך האיחוד בכלל ההיבטים.

ערן פייר: בשבוע שעבר התקיים דיון סטטוס עם מפקד המחוז, שאני מייצג אותו, אני סגן מפקד המחוז, ואני רוצה לקרוא מאותו דיון סטטוס את הסעיף הרלוונטי לגבי האיחוד.

ערן פייר: חלק מזה כתוצאה מהדיון שהתקיים כאן.

ערן פייר: דיברו כולם והוא אמר כך: מפקדת מתחם אופק תידרש לקשב משמעותי גם לגורמי חוץ.

ערן פייר: תשובותייך יהוו משנה תוקף מתוקף תפקידך ודרגתך.

ערן פייר: המסר, וזה מודגש במקור, הוא: האיחוד לא יפגע בגרם מזכויות הקטינים.

ערן פייר: וכשהוא אומר זכויות הקטינים הוא מתכוון לכלל הזכויות, ודיברנו פה על הרבה דברים, לא רק על הטיפול.

ערן פייר: במידה ואת כמפקדת מתחם תחושי שישנה פגיעה כלשהי, מחובתך להרים דגל אדום בנושא ולהתריע בפניי.

ערן פייר: בישיבת הסטטוס עלו פערים במגוון דברים.

ערן פייר: בתחום המתחם לנוער לא היו פערים מאוד משמעותיים.

ערן פייר: היה שם משהו שחידדנו לגבי כפיפויות, כי זה הופך להיות מתחם בתוך בית סוהר גדול, וגם על זה דיברנו, וסוכם שמבחינה מקצועית הכפיפות המקצועית של גורמי הטיפול ממשיכה להיות בציר המקצועי, לא בתחום הפיקודי ולא יהיו שיקולים זרים.

מיכל שיר סגמן: ואיוש התפקידים?

ערן פייר: לגבי איוש אתן עוד דקה לגבי המצבה ותקן וכל מיני דברים שהתבקשנו לדבר עליהם.

ערן פייר: אני יודע שיצאה תגובה מטעם שב"ס בהמשך לוועדה הקודמת, אבל לבנה תרחיב.

ערן פייר: אם תרשי, אבקש מקרן שתציג את עצמה, את הרקע שלה, ואז נעבור ללבנה.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

קרן אטיאס: אציג את עצמי.

קרן אטיאס: בשירות אני משרתת 20 שנה.

קרן אטיאס: גויסתי כעובדת סוציאלית.

קרן אטיאס: כחלק מהתפקידים שלי ניהלתי את תחום הטיפול באופק 3.5 שנים.

קרן אטיאס: מעבר לזה ניהלתי את תחום הטיפול בבית מעצר הדרים.

קרן אטיאס: עשיתי תקופה קצרה עבודת מטה בנציבות במשך 10 חודשים שהתעסקה בתחום האסיר, התחום התקוני בכלל.

קרן אטיאס: בהמשך גם הייתי ראש תחום טיפול בבית סוהר מעשיהו, ניהול של 27 עובדים סוציאליים.

קרן אטיאס: בתפקיד האחרון שלי אני סגנית מפקדת בית סוהר נווה תרצה, שזו גם אוכלוסייה ייחודית, אבל פה נטיתי לכיוון הפיקוד וממש עכשיו קיבלתי את התפקיד של מפקדת מתחם אופק.

קרן אטיאס: רק מפה אתם מבינים את הרקע שלי.

קרן אטיאס: אני מכירה את ליאת שוסטרי.

קרן אטיאס: עבדנו יחד כשהיינו באופק.

קרן אטיאס: קיבלתי את ההכשרה ואת החפיפה מליאור.

קרן אטיאס: קודם כל אגיד לכל מי שיושב כאן שבתור מי שצמחה בתחום הטיפול ובתחומי התקון, החלום שלי, השאיפה שלי, הייתה להגיע לפקד על בית סוהר לנוער.

קרן אטיאס: הקונסטלציה של מתחם היא אולי נכונה למובנים מסוימים, אבל אין ספק שה"אני מאמין" שלי זו היכולת להמשיך את הרצף הטיפולי בכל המובנים שלו, לתת לנוער את מה שהוא היה ראוי לקבל וקיבל במהלך השנים, לא לגרוע משום דבר אלא להפך, להרחיב את שיתופי הפעולה.

מיכל שיר סגמן: תודה.

מיכל שיר סגמן: אשמח קצת יותר את ההרחבה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו מדברים פה על רצף טיפולי, אנחנו מדברים פה על ההפרדה בין סוגי האסירים.

מיכל שיר סגמן: העלינו כאן שאלות מה קורה במרפאות לצורך העניין, כשיש טיפול רפואי, האם הם נפגשים, לכמה זמן ועד כמה החפיפה קיימת.

מיכל שיר סגמן: העלינו כאן את נושא פינת החי, שגם הייתה חלק מהטיפול, תוך כדי כך שאיוש התפקידים הוא קריטי.

מיכל שיר סגמן: זאת אומרת זה שאומרים שיש תקנים זה דבר אחד, אבל אנחנו יודעים גם מתחומים אחרים שלא תמיד יש איוש מלא.

מיכל שיר סגמן: אז נשמח קצת להבין יותר מה קורה בשטח, מה קורה בפועל.

ערן פייר: חשוב להגיד, וזה משפט שנכון גם לפינת החי, גם למרפאה וגם לשגרה, החינוך, אין מפגש עם בוגרים.

ערן פייר: אנחנו עובדים על פי חוק הנוער, וההפרדה היא מלאה.

ערן פייר: בזמנו אמרו שזה שוכן בבניין עוד לפני האיחוד.

ערן פייר: אין שום משמעות לאיחוד כי זה בניין על קומות, ובקומות הגבוהות יש בית סוהר רימונים, אז מן הסתם קולות נשמעים, אבל לא מעבר לזה.

ערן פייר: אין שום מפגש, גם לא לפרק זמן קצר, ואנחנו מקפידים על זה.

לבנה לוי שי: בוקר טוב.

לבנה לוי שי: אני ראש חטיבת התקון.

לבנה לוי שי: גם אני צמחתי מהמקומות האלה של טיפול וחינוך לכלל האסירים וגם לנוער.

לבנה לוי שי: עסקתי בזה לא מעט בקריירה שלי ופיקדתי גם על בתי סוהר, כך שאני מכירה את הקונסטלציה גם הפיקודית וגם את המורכבות הטיפולית וגם את האיחוד של הנוער.

לבנה לוי שי: האיחוד הוא איזשהו תהליך שאנחנו מדברים עליו לא מעט שנים, גם בגלל שהמבנה שוכן באותו מתחם ובאותו מקום, ובזמן שאנחנו נדרשים לכלכל את צעדנו אנחנו צריכים למצוא את הפתרונות.

לבנה לוי שי: אנחנו עושים את הכול, וכולנו פה, כל שדרת האנשים שנמצאת פה, שלמעט ערן היא השדרה המקצועית, מפקחים אחר ההפרדה המוחלטת.

לבנה לוי שי: הקמנו צוות היגוי שילווה מהחודש האחרון כל עוד נצטרך.

לבנה לוי שי: אנחנו צופים שזה לפחות מהלך של שנה ואולי מעבר לזה.

לבנה לוי שי: צוות היגוי שיבחן את הדברים, שיכתוב את תורת ההפעלה המחודשת של אופק בקונסטלציה הנוכחית.

לבנה לוי שי: מעורבים בצוות הזה גם אנשי המחוז, המטה והשטח.

לבנה לוי שי: נתכנס אחת לרבעון או אחת לחודשיים, לפחות בשלבים ההתחלתיים, אולי אפילו יותר מזה, כדי לעקוב אחר כל המהלכים שאמורים להתבצע בצורה הסדירה.

לבנה לוי שי: לגבי כוח אדם, התקינה של כוח אדם היא תקינה מספקת.

לבנה לוי שי: יש פער בין התקינה למצבה.

לבנה לוי שי: נכון לעכשיו כבר יש שיפור מהוועדה הקודמת והצלחנו לגייס עובדים נוספים, או לווסת חלק מהעובדים שלנו, ואנחנו עומדים על פער של תקן אחד של עובד סוציאלי.

מיכל שיר סגמן: על כמה?

מיכל שיר סגמן: מה היחס?

לבנה לוי שי: היחס הוא כמעט אחד לעשרה.

לבנה לוי שי: אין דברים כאלה, לא בקהילה, לא בשום רשות, אלא אם כן מישהו חושב שהוא יכול.

מיכל שיר סגמן: בקהילה זה נמצא במקום כל כך לא טוב, שאני לא בטוחה שזה נכון להשוות אפילו.

מיקי לוי: אז בואי נשווה גם לבתי סוהר בעולם.

מיקי לוי: יש פער בין התקינה למצבה.

מיקי לוי: כמו שאמרת בתחילת דברייך, המחסור בעובדים סוציאליים הוא מחסור לאומי, זה לא מחסור של שב"ס.

מיקי לוי: כולם נלחמים על אותו נתח.

מיכל שיר סגמן: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, פסיכולוגים ציבוריים, פסיכיאטריים ציבוריים.

לבנה לוי שי: אנשי חינוך, טיפול, הכול בגדול.

לבנה לוי שי: ועדיין הצלחנו לצמצם חלק מהפערים.

לבנה לוי שי: כולי תקווה, ואנחנו עובדים על זה מאוד חזק.

לבנה לוי שי: אופק נמצא בסדר עדיפות ראשון, כי המחסור הוא בכל בתי הכלא, לצמצם גם את הפער הזה, ואני מניחה שתוך חודשיים-שלושה נצליח גם את הפער הזה לצמצם.

לבנה לוי שי: יש לנו אנשים בלשכת גיוס.

לבנה לוי שי: אנחנו בוחנים, לא כל עובד סוציאלי מתאים לעבוד עם אופק, לא כל אחד מגיע עם הניסיון הנדרש, עם הרגישות הנדרשת, עם היכולות.

לבנה לוי שי: זה די מורכב, אבל לכן אני אומרת שבתוך חודשיים-שלושה אני מניחה שנשלים גם את הפער הזה.

לבנה לוי שי: אני מדגישה, הציר המקצועי נמצא גם על מנת לסייע, להדריך ולהוביל מצד אחד, אבל גם כדי לפקח שאכן זכויות הילדים לא נפגעות.

לבנה לוי שי: מפקד המחוז ואנשיו גם נמצאים על הציר הזה של פיקוח, לא רק הדרכה והובלה, ואני מניחה שאנחנו נצליח לא רק לעמוד בדברים שנדרשים, אלא יש לנו המון רצון לפתח ולקדם תוכניות נוספות כמו הפיילוט שמיכל מובילה באופק.

לבנה לוי שי: יש לנו רצון באמת לפתח עוד דברים נוספים כדי לצמצם עוד ועוד גם את נזקי המאסר, גם את החיבור לקהילה, לאפשר אותו בצורה מיטבית יותר, וגם המגמות שמראות שמאמצים לאומיים של כל הגורמים מביאים לכך שבסופו של דבר יש לנו פחות ופחות נערים בתוך המתקנים שלנו.

לבנה לוי שי: אני מוכרחה להגיד שהתקן באופק נקבע על פי מקומות הכליאה.

לבנה לוי שי: בפועל יש לנו הרבה פחות נערים מהתקן.

מיכל שיר סגמן: הם מגיעים לכמה ימים ומשתחררים.

לבנה לוי שי: נכון.

לבנה לוי שי: ואם אנחנו עומדים היום על כ-70 נערים, המקומות או התקינה שניתנה לאופק היא לא לפי מספר הנערים אלא לפי מספר המקומות שיש.

מיכל מרים וולדיגר: יש 70 נערים בכל הארץ?

לבנה לוי שי: בכל הארץ, כן.

מיכל שיר סגמן: בהיבט הזה מדינת ישראל הצליחה לצמצם ממאות לעשרות בודדות.

מיכל מרים וולדיגר: השאלה היא איפה הם.

מיכל מרים וולדיגר: זה שהם לא בבית הסוהר זה נחמד מאוד, אבל השאלה היא אם הם ברחובות.

לבנה לוי שי: אני מניחה שחלקם נמצאים בחלופות, חלקם בחסות הנוער.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו יודעים מה מצב החלופות של משרד הרווחה.

לבנה לוי שי: בית המשפט קובע לאן יגיע הנער, ואלה מאמצים שנעשים קודם לכן.

לבנה לוי שי: בכל מקרה, גם אם הם נמצאים בכל מסגרת חלופית אחרת, זה עדיף ונכון מאשר להיות בכלא.

מיכל מרים וולדיגר: אבל הם נמצאים גם ברחוב.

לבנה לוי שי: אבל הכלא הוא לא הפתרון.

אימאן ח'טיב יאסין: גם אנחנו כוועדה צריכים לדעת איפה הם נמצאים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו עכשיו בדיון מעקב על סגירת כלא אופק והמעבר לרימונים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו רוצים לראות שהמעבר נעשה חלק.

מיכל שיר סגמן: מי מגיע אליהם, זה לא תחת סמכותם.

מיכל שיר סגמן: זו שאלה למשרד המשפטים.

מיכל שיר סגמן: איך מטפלים בהם מקומות אחרים זו שאלה למשרד הרווחה.

מיכל שיר סגמן: אז בואי נראה איך אנחנו מצליחים לרוץ עם זה, כי בשעה 11:00 אנחנו צריכים לדון במה קורה איתם ביום שאחרי.

מיכל שיר סגמן: אנחנו דנים על ילדי האסירים.

מיכל שיר סגמן: אומרים שהמורים הם מפתח לפי כל אסיר, אז רציתי לדעת מה המפתח.

לבנה לוי שי: המפתח הוא שעות פר אסיר.

לבנה לוי שי: כל נער זכאי לשלוש שעות השכלה ביום.

לבנה לוי שי: אנחנו עושים פטנט בתוך אופק שאנחנו עורמים את השעות לפי מספר הילדים ופותחים כיתות לימוד, לא מתייחסים אל הכיתות כדי שיהיה מערך חינוכי ראוי ולא שלוש שעות פרטניות לכל אסיר.

לבנה לוי שי: אבל זה מה שמשרד החינוך מקצה.

מיכל שיר סגמן: לא כולם נשארים לאורך זמן, זה גם פקטור.

מיכל שיר סגמן: זה מתחבר לשאלה הבאה שלי.

מיכל שיר סגמן: הדוח אומר שמתוך 70 אסירים רק חמישה או שישה לומדים, וזה פער די גדול.

לבנה לוי שי: מה פתאום?

לבנה לוי שי: כמעט כולם.

מיכל מרים וולדיגר: הם חייבים.

מיכל שיר סגמן: חייבים זה אומר ששמים אותם בכיתה והם חייבים לשבת בכיתה.

מיכל שיר סגמן: גם בכיתה רגילה ילד לא תמיד מקשיב, את לא יכולה להכריח בן-אדם להקשיב.

מיכל מרים וולדיגר: להגיע.

אילן שמש: אני סגן מנהל האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון במשרד החינוך.

אילן שמש: במסגרת קידום תוכנית הילה אנחנו מפעילים את כל נושא הלימודים בבתי הכלא, מוסדות חסות, מוסדות גמילה וכדומה.

אילן שמש: קודם כל, ברכות לקרן שתיכנס לתפקיד ותצליח.

מיכל שיר סגמן: ברכות ובהצלחה.

אילן שמש: חשוב לי להבהיר, כמשרד החינוך, בעשר השנים האחרונות כלא אופק יצר ובנה בעזרתנו מסגרת לימודית בית-ספרית מאוד רצינית, שבסופו של דבר הגיעה לתוצאות מדהימות מבחינת הישגים לימודיים בתעודות בגרות, וזה היה אחד המכשירים לשקם את הנערים האלה כשהם ישתחררו משם.

אילן שמש: הוקם בתוך הכלא מכלול לימודים, כלומר ממש בית-ספר.

אילן שמש: זה מוכר היום לבגרויות, בגרויות אקסטרניות עושים שם, מסגרת מדהימה.

אילן שמש: תמיד היה שם איתור וגיוס של מורים על ידינו כמובן כדי שזה ייתן מענים.

אילן שמש: שתבינו, אלה המורים הטובים ביותר, כי אלה מורים שמלמדים לבגרויות.

אילן שמש: יותר מזה, הכלא עצמו אפשר לילדים ללמוד, וזה אחד המסרים החשובים שאני רוצה להעביר למעבר.

אילן שמש: ילדים לפני הכול יש להם זכות אלמנטרית ללמידה, ואנחנו צריכים לתת להם לממש את הזכות הזאת.

אילן שמש: זאת אומרת, אסור להעניש אותם באי למידה.

אילן שמש: צריך לעשות הכול כדי שהם יהיו במבחנים וצריך לגרום לכך שהם יגיעו להישגים הגבוהים ביותר, ואני מדבר על בגרויות, ועשו את זה כל השנים.

אילן שמש: הכלא היה דוגמה טובה למתן מענה לימודי הרבה יותר טוב מהכיתה.

מיכל שיר סגמן: השאלה האם כולם זוכים לטיפול הראוי עם המורים המצוינים ולזמן הזה.

מיכל שיר סגמן: קורים דברים מאוד טובים ומבורכים במדינת ישראל בהקשר הזה, וללא ספק מגיע שאפו לכל העוסקים בדבר.

מיכל שיר סגמן: ועם זאת תמיד יש כאלה שנופלים בין הכיסאות, נשכחים, נותרים מאחור, הולכים אולי לאיזושהי מסגרת שלא רואה אותם.

לבנה לוי שי: כעיקרון לטוב ולרע השהות בכלא – הם סוג של שבויים אצלנו בתוך הכלא, מה שהקהילה מתקשה לעשות.

לבנה לוי שי: היות שהם אצלנו, חד משמעית כל הנערים זוכים ללמידה, כל הנערים זוכים לכל הפעילויות והתוכניות.

לבנה לוי שי: הלמידה היא לא חזות הכול, היא הציר העיקרי, היא עמוד השדרה של הנער.

לבנה לוי שי: אבל קורים עוד הרבה דברים מסביב, בחינוך הלא פורמאלי, בהליכה לטיפול, מרכז קשב, פינת החי.

מיכל שיר סגמן: וכל אלה מאוישים ועובדים.

לבנה לוי שי: כל אלה מאוישים ועובדים, ואך ורק לטובת הנוער.

לבנה לוי שי: את אותו מערך בדיוק יש לכלא רימונים בנפרד לבגירים.

לבנה לוי שי: יש להם מרכזי החינוך שלהם, כיתות הלימוד, הפעילות הלא פורמאלית, הצוותים שלהם.

לבנה לוי שי: אין פה ערבוב בעניין הזה.

לבנה לוי שי: לכלא אופק יש המעטפת החינוכית של משרד החינוך במובן של השכלה.

מיכל מרים וולדיגר: היא תישאר מופרדת גם אחרי האיחוד?

לבנה לוי שי: בוודאי.

לבנה לוי שי: הכול מופרד.

מיכל שיר סגמן: האיחוד כבר קרה, זה כבר בפועל.

ערן פייר: אנחנו מינואר באיחוד, וכמו שאמרתי שום דבר בהקשר הזה לא השתנה.

ערן פייר: אנחנו מקפידים שהדברים האלה ימשיכו.

ערן פייר: החשש הוא ברור, ואנחנו נמשיך במעקב.

ערן פייר: כמו שתיארה לבנה, קיימנו בשבוע שעבר את דיון הסטטוס ונקבע כבר מועד לדיון סטטוס הבא.

ערן פייר: אנחנו לא עוזבים את התהליך ונותנים לאנייה לשוט עכשיו.

ערן פייר: גם גורמי הנציבות הרלוונטיים – פה יש חטיבה אחת, אבל יש חטיבות נוספות שמלוות אותנו – יהיו בתמונה, ואנחנו נוודא שזה עובר חלק.

מיכל שיר סגמן: הוועדה תשמח לקבל מכם דוח בתחילת ספטמבר.

מיכל שיר סגמן: חודשי הקיץ, סטטוס, מה קורה עם תקנים, מה קורה עם מצבת – לא רק כוח האדם, אלא כמה נערים נקלטו, האם היו בעיות מיוחדות.

מיכל שיר סגמן: בכל זאת קיץ, אולי יש סוג של עלייה.

מיכל שיר סגמן: אני רק חושבת על שעמום של בני נוער.

לבנה לוי שי: בקיץ אנחנו מפעילים תוכניות מיוחדות לנוער, קייטנות שמתוקצבות על ידי שירות בתי הסוהר, כי משרד החינוך בחופשה.

לבנה לוי שי: בכל בוקר כזה ביולי-אוגוסט הנערים מתפקדים תפקוד מלא בתוכניות חינוכיות שהצוות שלנו נותן, כולל תקציבים ומשאבים לדברים קצת ייחודיים.

לבנה לוי שי: יש דברים נפלאים שקורים באופק.

לבנה לוי שי: הקיץ הזה היה מחנה קיץ של הצופים בתוך אופק.

לבנה לוי שי: הם ישנו בשקי שינה.

לבנה לוי שי: קורים דברים שאנחנו מדמים להם פעילויות.

מיכל שיר סגמן: אפשר לעשות סיור של הוועדה.

לבנה לוי שי: נשמח לארח אתכם ולחשוף בפניכם את כל העשייה שם.

לבנה לוי שי: חיכינו לזריקה הזאת.

מיכל שיר סגמן: פה בכנסת אין רגע דל.

מיכל שיר סגמן: אנחנו נגיע לסיור ונשמח בתחילת ספטמבר לשמוע מה קרה מהדיון היום עד פתיחת שנת הלימודים.

מיכל שיר סגמן: אני לא יודעת אם המחשבה האוטומטית שלי היא נכונה, אבל אולי בחודשי הקיץ יש עלייה מסוימת במעצרים.

מיכל שיר סגמן: אני חושבת על בני נוער שפחות נמצאים במסגרות רגילות.

לבנה לוי שי: יש עלייה.

קתרין בן צבי: באוגוסט יש עלייה בכלל במעצרים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו דנים בוועדה בסדרה של דיונים לקראת הקיץ.

קתרין בן צבי: אני ראש מחלקת חינוך, טיפול ושיקום.

קתרין בן צבי: רציתי להדגיש את מה שאילן אמר.

קתרין בן צבי: הנתון של חמישה לומדים הוא בוודאות לא נכון.

קתרין בן צבי: יש לנו החלוקה שלהם, כל התלמידים לומדים לפי רמת הלימוד הנדרשת שלהם.

קתרין בן צבי: אנחנו אפילו עכשיו מנסים לעבוד מול משרד החינוך לעשות את המבחנים שלהם באופן אינטרנטי.

מיכל שיר סגמן: קיבלנו את הנתונים האלה מרש"א.

קתרין בן צבי: רש"א לא קשורים.

קתרין בן צבי: רש"א מדברים על הלימוד בחוץ.

אריה ביבי: אני מנכ"ל רש"א, ואין דבר כזה.

מיכל שיר סגמן: אני שמחה לשמוע.

קתרין בן צבי: משפט אחד שמחזק את דברי לבנה.

קתרין בן צבי: אנחנו לא רוצים להעביר לשם כל עובד סוציאלי או כל קצין חינוך, אלא רק אנשים מיומנים, ולכן איתרנו ממתחם רמלה קציני חינוך ועובדים סוציאליים מיומנים, ואחת מהן כבר תעבור בסוף החודש לשם לאייש.

קתרין בן צבי: קל לנו יותר לאייש במתחם רמלה ולא במתחם השרון, שזה אזור מאוד קשה לאיוש תקני עובדים סוציאליים.

קתרין בן צבי: אז כבר אנחנו עושים הסטה.

מיכל שיר סגמן: למה השרון יותר קשה?

קתרין בן צבי: לא יודעת.

לבנה לוי שי: כנראה שהעובדים הסוציאליים גרים יותר באזור תל אביב.

מיכל שיר סגמן: אבל עדיין לא מדובר על מרחקים גדולים.

קתרין בן צבי: לא ברור, ועדיין אנחנו מתקשים הרבה יותר.

קתרין בן צבי: אז אנחנו מסיטים מאזור רמלה עובדת סוציאלית מאוד ותיקה, יודעת את העבודה, מכירה את התחום, והיא תעבור לאופק כבר בסוף השבוע הבא.

קתרין בן צבי: וגם ראש תחום שעוברת כבר בימים אלה, בחפיפה עם ראש התחום הקיימת.

קתרין בן צבי: שני ראשי התחומים בשני התחומים, חינוך וטיפול, נשאר ראש תחום עם הצוות שלו, ואנחנו כמובן מקרוב את התהליך.

איילת לוי: כולל תקציב להדרכה חיצונית מקצועית.

איילת לוי: אני ראש ענף טיפול ושיקום, ואני אחראית על תחום העבודה הסוציאלית.

איילת לוי: אנחנו גם תקצבנו השנה הדרכה חיצונית.

איילת לוי: מעבר למעטפת ששירות בתי הסוהר נותן ניתן תקציב גם למדריכה שמתמחה בטיפול בתחום הנוער, והיא תלווה את הצוות המקצועי בבית סוהר אופק.

מיכל שיר סגמן: תלווה זה בעתיד.

מיכל שיר סגמן: על מתי מדובר?

איילת לוי: אנחנו בסיום התקשרות.

איילת לוי: מניחה שתוך חודש מתחיל תהליך ההדרכה.

איילת לוי: כך שכל הסוגיות שיהיו, תהיה להן כתובת מקצועית מתוך שב"ס ומחוץ לשב"ס.

אימאן ח'טיב יאסין: בישיבה הקודמת דובר על 5.5 תקנים של עובדים סוציאליים, מתוכם לא מאויש 2.5.

אימאן ח'טיב יאסין: כמה יש היום?

קתרין בן צבי: כרגע יש שישה תקנים, וארבעה מתוכם מאוישים.

קתרין בן צבי: החמישי יאויש בשבוע הבא.

אימאן ח'טיב יאסין: זאת לא תוספת שאנחנו מדברים על כך שלוקחים שירותים אקסטרה מבחוץ.

אימאן ח'טיב יאסין: כי בפועל יש מחסור.

לבנה לוי שי: אני לא מבינה את השאלה.

לבנה לוי שי: אם תוכלי לחדד את הכוונה שלך יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: הגברת דיברה על זה שיש שירותים סוציאליים שניתנים בתוך בית הסוהר, ובנוסף שוכרים שירות טיפולי.

איילת לוי: לא.

איילת לוי: הדרכה לעובדים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: כמה עובדים סוציאליים ערבים יש מתוך הארבעה?

קתרין בן צבי: אין לנו עובד סוציאלי ערבי.

קתרין בן צבי: אנחנו מנסים לגייס.

אימאן ח'טיב יאסין: כמה אסירים ערבים יש?

קתרין בן צבי: זה לא מתוך אי רצון לגייס עובד סוציאלי דובר ערבית.

קתרין בן צבי: אנחנו עושים כל שביכולתנו.

קתרין בן צבי: יש לנו מפגש עם סטודנטים ערבים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא אומרת שזה מתוך אי רצון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת שיש בעיה וצריך לתת לה פתרון.

מיכל שיר סגמן: בבאר שבע כבר שמונה שנים אין עובד סוציאלי דובר ערבית.

מיכל שיר סגמן: באמת יש כאן איזשהו קושי, ואולי צריך לעשות על זה דיון נפרד.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לתת את התמריצים המתאימים כדי להביא אנשים.

לבנה לוי שי: זו סוגיה שאנחנו מתמודדים איתה בכל בתי הכלא.

לבנה לוי שי: אנחנו מצליחים לגייס עובדים סוציאליים דוברי ערבית וגם אנשי חינוך דוברי ערבית יותר בצפון.

לבנה לוי שי: הנכונות של האוכלוסייה הערבית, במיוחד העובדות הסוציאליות שהן נשים, להיכנס לתוך בתי הכלא ולעבוד בבתי הכלא היא לא קיימת.

לבנה לוי שי: לכן אנחנו עוקפים את זה בדרך הזאת.

לבנה לוי שי: כל הנערים לומדים קרוא וכתוב ולשוחח בעברית כדי שנוכל לעבוד איתם.

לבנה לוי שי: זה א-ב.

לבנה לוי שי: מרביתם מגיעים כבר כדוברי עברית, אבל הקניית העברית לא משמשת רק לטובת ההשכלה, היא משמשת לטובת השיח השוטף עם הנער גם בשיחות הטיפוליות.

לבנה לוי שי: זאת הדרך שלנו לעקוף את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה על המאמץ.

אימאן ח'טיב יאסין: כעובדת סוציאלית אני יודעת בוודאות שכדי להיות בתוך שיחה טיפולית אני צריכה להביא את עצמי עד הסוף ולדעת איך להביע את עצמי.

אימאן ח'טיב יאסין: אז זה לא עוזר לנו שהנערים יודעים לדבר עברית פה ושם.

לבנה לוי שי: הם יודעים עברית טוב, לא פה ושם.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מחייב את כולנו סביב השולחן הזה, ואני לא פונה אלייך באופן אישי בהאשמה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש פה מדיניות שיש לנו בעיה ברצף של שנים שלא מתאמצים לתת לה פתרון.

מיכל שיר סגמן: בכל תחום, לא רק בתחום הזה.

לבנה לוי שי: אנחנו נשמח לגייס עובדים סוציאליים.

מיכל שיר סגמן: שווה לעשות על זה דיון בנפרד, שבו יהיו חייבים להיות נציגי האוצר והרווחה ולפתור את העניין הזה אחת ולתמיד, כי בסוף זה עניין תקציבי.

ערן פייר: אנחנו שותפים לדעה, ויותר מאשר נשמח כי יש לנו תקנים לא מאוישים.

ערן פייר: אם יגיעו אנשים דוברי ערבית, עובדים סוציאליים, נשמח לגייס אותם.

מיכל שיר סגמן: אנחנו שומעים על הבעיה הזאת.

מיכל שיר סגמן: הם לא יודעים לענות לך על זה.

קתרין בן צבי: יתרה מכך, יש לנו מפגש עם סטודנטים לעבודה סוציאלית מהאוכלוסייה הערבית.

קתרין בן צבי: קבענו ב-31 במאי.

קתרין בן צבי: זה נדחה מטעמם, הם לא יכלו, אבל אנחנו פועלים כדי לשכנע אותם לבוא להתגייס אלינו, כולל ניסיון לתת מענקים.

קתרין בן צבי: לא רק שהדלת פתוחה מבחינתנו, אלא אנחנו יוצאים לחבק אותם.

קתרין בן צבי: היה לנו ניסיון לא פשוט, עזבו אותנו אחרי שבועיים בגלל אינטראקציות תרבותיות עם הקשיים שלהם.

קתרין בן צבי: אנחנו צריכים לכבד את זה שלהם יש קושי להיות אצלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: מה זה אינטראקציות תרבותיות?

אימאן ח'טיב יאסין: אשמח להבין.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו מדברים על לפתור בעיה, זה חלק מהבעיה וצריך לתת לה פתרון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני הייתי עובדת בשיקום לאסיר ואני יודעת מה יש שם.

אימאן ח'טיב יאסין: לא מזמן היו לי פגישות עם עובדות בשיקום לאסיר והם עזבו את מקום העבודה שלהן אחרי 10 ו-15 שנים, לא מן הסתם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יכולה להבין את כל הקונטקסט, גם שמדבר על המקום הזה שנמצא תחת הכותרת של משטרה וביטחון וכל מה שאנחנו פוגשים ביום-יום.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להתעלם מזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל אני מדברת על משהו אחר לגמרי, אני מדברת על הצד המקצועי כעובדת סוציאלית שיודעת שיש לי יכולת ויש לי מטרה, ואני רוצה לתת ולשרת, אבל מצד שני אני אומרת שהגיע הזמן למצוא דרך נכונה לתמרץ את אותם בודדים שמוכנים, ויש בתוכם לפחות הרצון לעזור לאותם אסירים ואסירות, נערים ומבוגרים, ולתת משהו שיאפשר פתרון.

מיכל שיר סגמן: אני מציעה שנעשה דיון נפרד עם משרד הרווחה ומשרד האוצר, שאנחנו יודעים ששם נתקעת הבעיה, כי זה עניין של השכר.

מיכל שיר סגמן: העבודה הקשה שאותו אדם צריך לעשות ולא מקבל את השכר הראוי לא תשאיר אותו בעבודה.

אימאן ח'טיב יאסין: זה שכר וסופרוויז'ן, לא רק שכר.

מיכל שיר סגמן: נכון.

מיכל שיר סגמן: בואי נייצר דיון.

מיכל שיר סגמן: זה לא הדיון בזמננו המאוד קצר, בדיון המעקב הזה.

מיכל שיר סגמן: נגיע לעומק הדברים ונתחיל ללחוץ על מי שצריך ללחוץ כדי לפתור את הנושא הזה אחת ולתמיד.

מיכל שיר סגמן: לבנה, קיבלתי כאן את המסמך לגבי מספר הילדים שלומדים.

מיכל שיר סגמן: אשמח שיעבירו לך את זה אם את יכולה רק להבהיר לנו.

מיכל שיר סגמן: בעמוד 2 מדובר על חמישה תלמידים.

לבנה לוי שי: זו כנראה טעות סופר.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: מיכל גולד, בבקשה.

מיכל גולד: תודה רבה, ותודה על הדיון החשוב הזה, דיון מעקב.

מיכל גולד: אני מסתכלת על השעון.

מיכל גולד: לבקשת

מיכל גולד: כם הכנו מצגת, יושבת כאן גם מנהלת הפיילוט, אבל אני רוצה להגיד משהו על האיחוד.

מיכל גולד: אנחנו מכירים ויושבים לא מעט, ודיברנו על זה בפעם הקודמת, ואני עדיין מודאגת.

מיכל גולד: אני יודעת שזה מעשה עשוי, לצערי.

מיכל שיר סגמן: זה מחובתך לדאוג.

מיכל שיר סגמן: תמיד יש הצד המטפל בשטח ויש הצד שדואג, והבלנס הזה הוא מה שמייצר שיפור.

מיכל גולד: לצד הדאגה אני מקווה שעוד יש משהו לעשות, כי אם עברו כמה חודשים אני לא נרגעתי בכמה החודשים האלה, להפך.

מיכל גולד: נמצאות פה גם נציגות משירות המבחן ומרשות שיקום האסיר, שבוודאי ידברו, ואני רוצה לתת להן את הזמן על אף המצגת היפה שהכנו.

מיכל גולד: הדאגה היא מכמה דברים.

מיכל גולד: קודם כל, גם התקינה שכן השתנתה מבחינת סגנית מפקד אופק, שזה תקן שאנחנו לפחות לא מכירים, וצריכים גם להבין שבכלא אופק גם אפילו מי שאחראי על רישום, דברים הכי קטנים הם מאוד משמעותיים כדי לוודא שאף קטין לא נופל בין הכיסאות.

מיכל שיר סגמן: מה זאת אומרת רישום?

מיכל שיר סגמן: של קטינים שמגיעים אל בית הכלא?

מיכל גולד: כן.

מיכל גולד: יש תפקידים שהם של המתחם, אבל זה שאין העין הבוחנת של הקטין עצמו, אפילו במספר המצומצם הזה של 70, אותי זה כן מטריד.

מיכל גולד: אני מניחה שאיוש הולך להיות בקרוב.

מיכל גולד: האיוש שאני מכירה הוא נמוך ממה שהוזכר פה.

מיכל גולד: אני מניחה שהכוונה היא שזה משהו שהולך להיות עכשיו.

מיכל גולד: הפיילוט הוא יפה ושיתופי הפעולה הם יפים והכול נהדר, אבל אמרתי גם בפעם הקודמת, אנחנו עכשיו בשלב שהברזל עוד חם ויש ועדת היגוי.

מיכל גולד: כל מי שיושב פה הוא בדאגה אמיתית לדבר הזה ועוד יעקבו, אבל אני לא יודעת מה יקרה עוד כמה זמן.

מיכל גולד: אנשים גם מתחלפים ולאורך זמן אני לא מרגישה שאנחנו יכולים להגיד שהמצב בסדר ושהמעבר חלק ושאפשר להמשיך הלאה.

מיכל גולד: הייתי שמחה להתעכב על זה עוד קצת.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: הנה המקום שלך להציג.

קרן ישראל: בוקר טוב.

קרן ישראל: אני משירות מבחן לנוער.

קרן ישראל: את הדאגה העמוקה שלנו מהאיחוד הזה הבענו במפורט בדיון הקודם.

קרן ישראל: אני לא אחזור על כל הדברים.

קרן ישראל: אני חושבת שעוד לא עבר מספיק זמן כדי לבחון ממש בפועל מה ההשלכות של האיחוד הזה.

קרן ישראל: אני חושבת שכל עוד התחלופה הפרסונלית תלך ותקרה ותמשיך, לאט לאט הדברים ילכו וייטשטשו.

קרן ישראל: אמרנו את זה גם בדיון הקודם, נכון להיום אני חייבת לומר ששיתוף הפעולה שנבנה עם אופק הוא אחד מהטובים שהיו לנו, לשירות המבחן, בעשור האחרון.

קרן ישראל: אבל יחד עם זה הדאגה היא מאוד גדולה.

קרן ישראל: המצוקה האקוטית בעיני היא מצוקת כוח האדם.

קרן ישראל: אני חייבת להגיד שמה שאנחנו יודעים ועובדים בפועל הוא לא מה שנאמר כאן, וכן חשוב לי לשים את זה על השולחן.

קרן ישראל: אנחנו עובדים מול שני עובדים סוציאליים, ובדיון הקודם עבדנו מול שלושה.

קרן ישראל: אז אחת יצאה לחופשת לידה, אבל צריך למצוא לזה פתרון.

קרן ישראל: יש 70 נערים בנקודת זמן בכלא אופק שלא מקבלים מענה.

קרן ישראל: אחד ל-35 זה לא הגיוני לכל עובד סוציאלי.

קרן ישראל: עובד סוציאלי, קוסם ככל שיהיה, לא יכול לטפל ב-35 נערים.

קרן ישראל: אני אגיד שאני שומעת מהעובדים שלנו שעובדים בכלא ומתקבלים מאוד יפה בכלא שהמעמסות עליהם הן מאוד גדולות, מאחר שאין עובדים סוציאליים מספיקים בכלא.

קרן ישראל: לנו יש גם עובד דובר ערבית, שעם כל זה שזה מאוד מבורך, מאחר שבכלא אין דוברי ערבית הנטל נופל על כתפיו במובן מסוים, בתוך האחריות שלו והמסירות שלו לנערים.

קרן ישראל: רק אגיד שאין עובד דובר ערבית בכלא אופק כבר שני עשורים, זאת אומרת זה לא משהו שהוא חדש.

קרן ישראל: ואני מבינה שקשה לאייש את התקן הזה.

קרן ישראל: אבל מבחינת האיוש של כוח אדם מטפל לנערים עצורים ואסירים, אני חושבת שאין אפילו מה לדבר על המשמעות של זה.

קרן ישראל: הם לא מקבלים היום מענה.

קרן ישראל: אז אני גם מדברת על צופה פני עתיד, מה יהיה כשישתחררו, עם מה ישתחררו, וגם אם משתחררים לחלופות מעצר, אין מי שיכין ליציאה לחלופת מעצר, אין מי שיכין לראיון קליטה לחלופת מעצר.

קרן ישראל: זאת אומרת, הנערים מגיעים עם הכוח של עצמם, עם המטען של עצמם, אבל הם חייבים מישהו שילווה אותם ויחזיק את הדבר הזה, את כל התהליך הזה, מרגע המעצר ועד לרגע השחרור שלהם.

קרן ישראל: וכרגע זה לא יכול לקרות ואי אפשר לשכנע שזה איכשהו יקרה עם שני עובדים סוציאליים.

קרן ישראל: סיפור של עבודה קבוצתית אני מניחה שלא יכול להתקיים.

קרן ישראל: תקנו אותי אם אני טועה, אני יודעת שכרגע אין עבודה קבוצתית.

קרן ישראל: זאת בעיני המצוקה העיקרית כרגע, שאני לפחות יכולה לדבר עליה.

מיכל שיר סגמן: כלומר, מצוקת כוח אדם בסוף זאת השורה התחתונה.

קרן ישראל: כן, של כל הדברים.

קרן ישראל: איילת תשלים אותי.

איילת כוכבי סמסליק: אני סגנית הממונה על המעונות בחסות הנוער.

איילת כוכבי סמסליק: המעונות שלנו בדרך כלל קולטים את חלופת המעצר של הקטינים.

איילת כוכבי סמסליק: נמסר לי מהמעונות וממנהל תחום השמה שאחד הדברים הקשים שנובעים ממצוקת כוח האדם היא שראיונות הקבלה למעונות נעשים בזום ולא מביאים ילדים למעונות.

איילת כוכבי סמסליק: יש לזה השלכות מאוד מאוד קשות על בני נוער.

מיכל שיר סגמן: למה?

איילת כוכבי סמסליק: כי אין כוח אדם להביא אותם.

איילת כוכבי סמסליק: יש משמעות לקחת ילד למעון, לראות אותו, קצת להריח את החופש, לראות מה יש שם, שמישהו יוכל לחבק אותם, ליצור איתם אינטראקציה ראשונה של קשר, מה שלא קורה בזום.

איילת כוכבי סמסליק: אנחנו עושים ביום ראשון יום בכלא כדי להראות לילדים את כל המעונות שיש, וזה עדיין לא מספיק.

איילת כוכבי סמסליק: צריך לתת לילד את הבחירה, כי הרבה פעמים להגיע למעון חסות זה קשה, צריך ללמוד, צריך להתקדם.

איילת כוכבי סמסליק: הוא ראה את המנהל, המנהל לא מצא חן בעיניו בזום, הוא אומר אני לא רוצה, יגזרו את עונשי ואני אשאר שם.

איילת כוכבי סמסליק: מבחינתנו זה קריטי בגיוס שלהם וברתימה שלהם לאיזשהו תהליך טיפולי ושיקומי.

מיכל שיר סגמן: זה שירות בתי הסוהר?

מיכל שיר סגמן: מי אמון על זה?

איילת כוכבי סמסליק: שירות בתי הסוהר אמורים להביא את הקטין שבמאסר למעון לראיון ולהחזיר אותו.

ערן פייר: מפקד אופק שעוזב בימים אלה נמצא פה.

ערן פייר: אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלו, כי זו לא בעיה של כוח אדם.

ערן פייר: זה לא נכון.

ערן פייר: יש אילוצים רבים שהקורונה כפתה בתקופות האחרונות, דיוני זום התקיימו ככלי, ומה-15.5 גם חוק ה-VC נכנס.

מיכל שיר סגמן: מה זה חוק ה-VC?

ערן פייר: אלה הדיונים החזותיים, גם בבתי משפט, גם בהשמות.

ערן פייר: ליאור פה, אני אשמח אם הוא יתייחס נקודתית לנקודה שעלתה פה.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: תודה על השתתפותך.

ליאור לוי: לפני שאתייחס לעניין הזה, סיימתי בסוף השבוע האחרון את תפקידי כמפקד אופק.

מיכל שיר סגמן: מזל טוב ובהצלחה בהמשך.

ליאור לוי: תודה רבה.

ליאור לוי: אני חייב לומר כאן שאני נפרד כאן מאנשים מופלאים.

ליאור לוי: קודם כל מאנשי בית הסוהר שעושים לילות כימים למען השיקום של הנערים.

ליאור לוי: כשהגעתי לבית הסוהר הגדרתי שקודם כל זה מקום חינוכי, מיד אחרי זה מקום טיפולי, ורק בסוף זה ביטחוני, בשונה לגמרי מכל בית סוהר אחר בשירות בתי הסוהר.

ליאור לוי: וכל הכלים בעניין הזה הולכים לכיוון הזה.

ליאור לוי: במעמד הזה אני רוצה להגיד תודה לשותפים שלי, לשירות המבחן, לרש"א, למיכל ונטע המדהימות, למשרד החינוך.

ליאור לוי: כולם מדהימים.

ליאור לוי: עניינית לגבי הליווי.

ליאור לוי: לפני שנתיים פקדה אותנו הקורונה.

ליאור לוי: הפסקנו להוציא נערים לגמרי מבתי הסוהר.

ליאור לוי: היום אני גם יכול לומר שדיוני הוכחות במשפטי רצח נעשים בזום, כולל גזירת דין.

ליאור לוי: למה?

ליאור לוי: אצל נערים אנחנו לא יודעים – והסברתי את זה לכל השותפים שלי בתפקיד, כולל לגרשוני – אצל נער אתה לא יודע אם הוא חולה קורונה, הוא מדביק את כל בית הסוהר.

ליאור לוי: לכן לא הוצאנו אף אחד.

ליאור לוי: אני כן יכול לומר ששיתוף הפעולה המצוין שיש לנו עם שירות המבחן יצר את העניין שאנחנו עושים ראיון VC, ואז ואם יש משהו שלא מובן עד הסוף קרן ואני מקבלים החלטה, לוקחים אותו פיסית, תוך כדי כללים מאוד מאוד ברורים, עטיית מסכות, שמירת מרחק וכמה שיותר שהצוות שהביטחוני נמצא מרחוק.

ליאור לוי: אנחנו לוקחים את הסיכון הזה על מנת שמנהל המעון והנער יקבלו החלטה מושכלת, האם הוא רוצה לצאת והאם המעון רוצה לקבל אותו.

ליאור לוי: הכול היה על העניין של הקורונה.

מיכל שיר סגמן: זה עדיין קורה?

מיכל שיר סגמן: כי כמו שאתם רואים, אנחנו כאן בלי מסכות.

ליאור לוי: עדיין לא הסתיימה הקורונה.

ליאור לוי: האחריות שלי היא קודם כל בשיקום, בטיפול, אבל שלא ידביקו זה את זה.

ליאור לוי: היא לא הסתיימה.

מיכל שיר סגמן: אין יותר עטיית מסכות במקומות סגורים.

מיכל שיר סגמן: גם פה בוועדה היו מחיצות והן הוסרו.

ליאור לוי: עדיין, כשאני מביא נוער מבחוץ, אני מביא נוער מכל רחבי הארץ.

מיכל שיר סגמן: אבל כשאתה אומר לי נוער, וזה גם משהו שהוא טיפול, אז כל עוד היה עניין בריאותי של גלים, אפשר להבין.

מיכל שיר סגמן: זה לא היה נוח בהרבה רבדים במדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: אבל אין סיבה היום שזה יהיה.

ליאור לוי: זה הסתיים לאחרונה, גברתי.

ליאור לוי: ממש לאחרונה.

מיכל שיר סגמן: השאלה היא כמה זמן לוקח למערכת להסתנכרן.

מיכל שיר סגמן: אני זוכרת שבנושא אחר, גם טיפולי, אמרו שזו בעיה שהגננות בגני הילדים יעטו מסכות, כי ילד כשהוא באינטראקציה כלשהי הוא צריך לראות פנים, צריך לראות הבעות פנים, צריך לראות בן-אדם, בכל תהליך טיפולי שהוא.

מיכל שיר סגמן: על אחת כמה וכמה כשמדובר על ילד, על נער.

מיכל שיר סגמן: לכן אני חושבת שמהירות התגובה פה צריכה להיות קצת יותר מהירה.

מיכל שיר סגמן: עם כל הכבוד לזום ולעטיית המסכות, לא יידבקו היום כל כך מהר.

מיכל שיר סגמן: יש מקדם הדבקה, אבל המדינה מתנהלת.

ליאור לוי: מקבל.

מיכל שיר סגמן: לגבי שירות מבחן, ההערות של כוח אדם וההערות של מיכל גולד.

ליאור לוי: לגבי התקינה של העובדים הסוציאליים, אני חושב שקיבלתם כאן את התשובות.

מיכל שיר סגמן: זו לא רק תקינה של עובדים סוציאליים.

מיכל שיר סגמן: האיוש בפועל.

ליאור לוי: קיבלתם את התשובות.

קתרין בן צבי: אתם רואים שתי עובדות סוציאליות.

קתרין בן צבי: יש ראש תחום ושתי עובדות סוציאליות, זה שלוש, ואחת בחופשת לידה.

קתרין בן צבי: מי שבחופשת לידה נספרת אצלנו במצבה, היא עובדת שלנו לכל דבר ועניין.

קתרין בן צבי: היא תחזור אלינו מיד אחרי שתסתיים חופשת הלידה שלה.

מיכל שיר סגמן: מחפשים לה מחליפה לחצי השנה הזאת?

קתרין בן צבי: בדרך כלל לא.

קתרין בן צבי: יש לנו תקנים של סממ"ז לענייני חופשות הלידה.

קתרין בן צבי: קשה לנו מאוד לגייס גם אותם.

קתרין בן צבי: יש לנו פער גדול מאוד של איוש עובדים סוציאליים.

מיכל שיר סגמן: אבל הם לא מדברים כאן רק על עובדים סוציאליים.

קרן ישראל: דיברתי בעיקרון על כוח האדם במטפל, אבל זה לא הגיוני להגיד שעל הנייר יש לי ארבעה עובדים סוציאליים אבל בפועל יש שניים ומתייחסים לזה כאילו זה ארבעה.

קתרין בן צבי: למה שניים?

קתרין בן צבי: יש שלושה.

קרן ישראל: אני לא מספיק מכירה כנראה את ראש התחום.

קרן ישראל: אני יודעת שהיא על תפר.

קרן ישראל: יש ראש תחום חדשה שהיא עוזבת וראש תחום שעומדת להיכנס.

קרן ישראל: אני לא מכירה את העבודה פנימה.

קרן ישראל: אם ראש התחום לוקחת טיפול פרטני לנערים, אזי היא נספרת.

קרן ישראל: אבל עובדת בחופשת לידה בעיני לא יכולה להיספר, לפחות לא איך שאני מתבוננת.

קרן ישראל: היא לא מטפלת.

קרן ישראל: זה כמו שכאשר אני יוצאת לחופשת לידה או חל"ת מחפשים לי מחליפה.

לבנה לוי שי: אנחנו מאמצים את העמדה שלך לגמרי.

לבנה לוי שי: אני מציעה שהאוצר יתקצב לנו כל מי שיוצא למילואים או לחופשת לידה ושאנחנו נקבל תקנים נוספים במקום.

קרן ישראל: אין לי בעיה עם התפיסה.

קרן ישראל: אני רק אומרת שכולנו צריכים להבין שעובד על הנייר הוא לא מטפל בנערים.

מיכל שיר סגמן: מי שיוצא לחופשת לידה את לא משלמת לו משכורת.

מיכל שיר סגמן: יש מחליף.

מיכל שיר סגמן: זה על פי חוק.

מיכל שיר סגמן: יש אולי בעיה בגיוס באופן כללי, ולכן קשה למצוא תקן לחצי שנה.

אריה ביבי: חופשת לידה זה לא תירוץ טוב.

לבנה לוי שי: זה שהיא לא רואה עובדת כרגע בשטח כי היא בחופשת לידה – יש גיבוי לחופשת הלידה הזאת תמיד.

לבנה לוי שי: אז מישהו מחברי הצוות לוקח על עצמו יותר משימות, ראש התחום לוקח על עצמו יותר משימות.

לבנה לוי שי: לעתים אנחנו מסתייעים גם בעובדים מהמתחם שמסייעים לנו כדי לקחת עוד משימות.

מיכל שיר סגמן: מה זה עובדים מהמתחם?

לבנה לוי שי: מווסתים עובדים אחרים במידה שצריך סיוע.

מיכל שיר סגמן: אבל אין להם הכלים כדי להתמודד עם זה.

מיכל שיר סגמן: הם לא בעלי מקצוע.

לבנה לוי שי: לעובדים הסוציאליים יש הכלים.

לבנה לוי שי: יושבים רק פה באולם הזה ארבעה בוגרי אופק.

לבנה לוי שי: הסממ"ז שלנו היה מפקד בית סוהר אופק לפני עשר שנים, מפקד אופק הנוכחי, מפקדת אופק הבאה.

איילת כוכבי סמסליק: אבל הם לא עובדים סוציאליים.

לבנה לוי שי: במקרה כל מי שמניתי, גם הסממ"ז שלנו עובד סוציאלי.

לבנה לוי שי: אנחנו נותנים מענה טיפולי ראוי לאסירים.

לבנה לוי שי: עבודה סוציאלית היא לא חזות הכול, יש עוד דברים שקורים שם, לעתים יותר חשובים מהעבודה הסוציאלית.

לבנה לוי שי: התהליכים החינוכיים חשובים לא פחות ולעתים אפילו יותר.

לבנה לוי שי: העיסוק הזה במי יוצאת לחופשת לידה, מי לא יוצאת לחופשת לידה, זה עניין שלנו ואנחנו דואגים שיינתן שם מענה כשחסר.

לבנה לוי שי: אני מזמינה אותך להגיע אלי ישירות, לא לעבור את כל אלה בדרך, כל פעם שאת נתקלת בקושי שאין לך מישהו לעבוד מולו.

לבנה לוי שי: את מוזמנת.

לבנה לוי שי: אני כבר כשנה בתפקיד, עד היום לא קיבלתי טענה אחת.

קרן ישראל: בדבריי אמרתי רק דבר אחד, ואמרתי את זה חד משמעית, ששיתוף הפעולה עם אופק הוא אחד מהטובים שהיו.

קרן ישראל: כתובת קבועה לעניינים חריגים הייתה לי, יש לי, אין לי עם זה בעיה.

קרן ישראל: עבדתי עם ליאור באופן יום-יומי.

קרן ישראל: הדאגה שלי היא לנערים, לא לאיש קשר עבורי.

קרן ישראל: כך שגם אם הקשר עם המפקד או שיש לי כתובת טובה לפנות אליה, זה עדיין לא מענה טיפולי לנערים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו באים לכאן כדי לנסות לפתור את הדברים.

מיכל שיר סגמן: אני מבינה וחייבת להודות שכאשר אני מביטה עליכם, האמוציות הן לא אגו, ואני שמחה לראות את זה.

מיכל שיר סגמן: זה מתוך אכפתיות של שני הצדדים פה.

מיכל שיר סגמן: איך אנחנו יכולים לעזור לכם בוועדה לזכויות הילד?

מיכל שיר סגמן: על מי אני צריכה ללחוץ, על האוצר לעוד תקציבים?

מיכל שיר סגמן: איפה בסוף זה יושב?

ערן פייר: קודם כל חשוב להגיד, גברתי, בפתח הדברים, והדברים נאמרים פה על ידי כל הצדדים, אנחנו מתעסקים בחששות עתידיים.

ערן פייר: אין הלכה למעשה.

מיכל שיר סגמן: אני לא שמעתי פה חששות עתידיים, שמעתי פה חששות שקורים עכשיו.

ערן פייר: האיוש כרגע חסר, וזה מה שעולה.

ערן פייר: אבל עדיין הטיפול ניתן, המפגשים ניתנים.

ערן פייר: חידדנו פה דקויות.

ערן פייר: החשש הזה משותף לכל מי שיושב סביב השולחן, ונאמר פה שבעוד שנה או קצת יותר לא יהיו פה בעלי התפקידים הנוכחיים, המהלך כבר ישקע.

לבנה לוי שי: לכן אנחנו כותבים תורת הפעלה.

ערן פייר: אני מחזיר לדיון הראשון, זה דיון מעקב.

ערן פייר: אמרת, וזה כתוב, שפעם בשנה לפחות את תקיימי דיון כאן.

מיכל שיר סגמן: זה נכון, אבל גם לי יש מחליפים.

ערן פייר: ברור.

ערן פייר: אבל אנחנו מבחינתנו נמשיך ללוות את התהליך ככל שיידרש יחד עם כלל הגורמים מתוך שב"ס, ואני גורם מחוזי, ומחוץ לשב"ס.

ערן פייר: אנחנו שמחים לשאלות ושמחים גם לקבל ביקורת.

ערן פייר: כי אני חושב כפי שאמרה פה חברתי קרן, הדאגה היא לנערים.

ערן פייר: גם אנחנו לא מדברים כרגע על אנשי הסגל, הנערים הם אלה שנמצאים כאן במרכז השולחן, וזה משותף לכולם.

מיכל שיר סגמן: בסדר גמור.

מיכל שיר סגמן: ורד וינדמן, בבקשה.

ורד וינדמן: אני מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

ורד וינדמן: לפני הכול אני רוצה להגיד, בעיקר לחברים המאגפים פה מימין ומשמאל, שכל מה שאני עומדת להגיד מבוסס על הערכה למה שכלא אופק ולמי שהוא בפוטנציאל יכול להיות עוד עבור הנערים.

ורד וינדמן: אנחנו יודעים מי הנערים שנמצאים בתוך הכלא ואת הצרכים המאוד מורכבים שלהם וכמה זה חשוב מבחינת הזכויות שלהם.

ורד וינדמן: ואני חושבת שזאת השאיפה שלנו גם כולנו כחברה.

ורד וינדמן: זה הבסיס.

ורד וינדמן: אני רוצה לצרף את קולי לכל הקולות המודאגים והמודאגות שנשמעו כאן, מכיוון שקונספטואלית לקחת כלא או לקחת מקום שמיועד טיפולית חינוכית ושיקומית לנוער ולעשות אותו חלק אגף בתוך משהו שהוא גם לבגירים, זה לא נכון.

ורד וינדמן: מפה נובעת הדאגה הבסיסית.

ורד וינדמן: עשיתי שיעורי בית, קראתי היטב את מה שלבנה כתבה לוועדה עוד בסוף פברואר, ועולות שאלות.

ורד וינדמן: קודם כל, אין טוב כמראה עיניים, לבדוק את הנושא של ההפרדה.

ורד וינדמן: הפרדה היא לא רק פיסית, הפרדה היא גם קולית, מה שומעים, כשעוברים ממקום למקום את מי רואים, צעקות של מי שומעים.

מיכל שיר סגמן: הם אמרו שאין להם שליטה על זה, ששומעים צעקות.

ורד וינדמן: כמו שמיכל אמרה, זה מעשה עשוי, אבל יש דברים שאפשר גם לחזור בהם.

ורד וינדמן: אני חושבת שחשוב מאוד שהוועדה תראה בעיניים ותשמע באוזניים.

ורד וינדמן: זאת סוגיה אחת.

ורד וינדמן: סוגיה שנייה, כוח אדם.

ורד וינדמן: נכון, כוח האדם לא קשור רק לאיחוד, אבל כשאנחנו מדברים על כלא אופק – אני לא רוצה להיכנס לגבי חופשת לידה, איך סופרים – בסוף הספירה צריכה להיות מנקודת מבט של הילדים, האם הם מקבלים טיפול או לא.

ורד וינדמן: זאת השאלה היחידה, אין פה שאלה איפה העובדת נמצאת ולמה.

ורד וינדמן: ואני חושבת שיש לכם פה הזדמנות שיש ועדה לזכויות הילד שעושה דיוני מעקב, מתוך אכפתיות לילדים, להעלות קול זעקה גם שלכם.

ורד וינדמן: כי בסוף האינטרסים הם האינטרסים של הילדים, ופה אין מחלוקת.

ורד וינדמן: ויש פה בעיה עם כוח האדם, בעיה מאוד חמורה.

ורד וינדמן: זה לא עניין בין שירות מבחן לכלא.

ורד וינדמן: העניין הזה צריך להיות מוסדר.

ורד וינדמן: הנושא כל כוח האדם דובר הערבית, נכון, גם זה לא מאתמול.

ורד וינדמן: אבל כשיש למעלה מ-60% דוברי ערבית בתוך הכלא, עצורים ושפוטים, אז זה לא יעלה על הדעת, וצריך להגיד את זה וצריך להסכים עם מה שחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין אמרה.

ורד וינדמן: זה לא יעלה על הדעת וצריך לעשות פה מאמץ מיוחד שהוא לא רק שלכם.

ורד וינדמן: הוא של תמריצים, תגידו אתם מה.

ורד וינדמן: אבל גם פה יש פלטפורמה מאוד חשובה לפתור את הבעיה הזאת.

ורד וינדמן: אני רוצה לשאול לגבי הצוות, להוסיף עוד שאלה.

ורד וינדמן: קראתי את המילים שנבחרו, מנהלי תחום הנוער, ראשי תחום הטיפול יהיו המומחים בתחומם, יהיה להם הידע והאוריינטציה הנדרשים.

ורד וינדמן: אני רוצה לשאול האם זה מה שהם עושים, או כמו שאמרת לפני רגע בהקשר אחר שמכסים על המחסור בכוח אדם ממקומות שהם עובדים אחרים, שהם טובים.

ורד וינדמן: אבל השאלה היא אם הם מוכוונים נוער.

ורד וינדמן: אנחנו יודעים איך זה בבית משפט לנוער, אנחנו יודעים איך זה בשירות מבחן לנוער, חסות הנוער.

ורד וינדמן: זה מאוריינטציה ומומחיות אך ורק לנוער, וזה מה שהם עושים.

ורד וינדמן: הם לא עושים גם בגירים וגם קטינים.

ורד וינדמן: ואם הם עושים גם בגירים וגם קטינים זו בעיה.

ורד וינדמן: מיכל אמרה ברבע משפט, אבל צריך להגיד את זה.

ורד וינדמן: נאמר פה בדיון הקודם שלא תהיה פגיעה בשום תקן.

ורד וינדמן: אז מעבר לתקנים החסרים, לפחות מה שאני יודעת אין סגן מפקד.

ורד וינדמן: זאת כבר בעיה ואמירה שמנוגדת למה שנאמר בפעם הקודמת.

ורד וינדמן: אני רוצה לשאול עוד שאלה.

ורד וינדמן: הסוהרים, שאר הסגל, בהתאם לתקנות חוק הנוער, חייבים להיות עם מומחיות בנוער.

ליאור לוי: כולם עוברים.

ורד וינדמן: מצוין.

ורד וינדמן: כתבתם על הנושא הטיפולי של עובד סוציאלי ופסיכיאטר ופסיכולוג לפי הצורך.

ורד וינדמן: אנחנו יודעים גם כאן על נתונים שכ-40% מהנוער עם אתגרים נפשיים.

ורד וינדמן: על פניו לא נראה לי, ותגידו אתם, הרי זה אינטרס משותף, האם מה שכתוב כאן בטבלה שלבנה הגישה לוועדה זה מספיק, מענה אחת לשבוע ,שזה מה שכתוב.

ורד וינדמן: מהניסיון המקצועי שלי זה לא נראה מספיק.

ורד וינדמן: אם אתם חושבים אחרת, אני חושבת שזה הזמן לומר.

ורד וינדמן: ושוב, קונספטואלית זה לא נכון לעשות שיהיה אגף מעורב, נוער צריך להיות מיוחד.

ורד וינדמן: דווקא בגלל הפתיחה של יושבת-ראש הוועדה, יש דברים במדינת ישראל שצריך להתגאות בהם, באוריינטציה לנוער, במוכוונות לנוער.

ורד וינדמן: כלא אופק הוא דוגמה בסך הכול טובה.

ורד וינדמן: אז תנצלו את הפלטפורמה הזאת כדי להגיד, אם זה למשרד האוצר, אם זה תמריצים.

מיכל שיר סגמן: אנחנו ננהל עוד דיון שהוא בעיקר תקציבי גם על הנושא של כוח אדם במסגרות טיפוליות ובנושא של שיקום, גם בנושא הזה וגם בנושאים אחרים, כי האדמה יבשה בהיבט הזה במדינת ישראל בכלל.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: בבקשה, אריה ביבי.

אריה ביבי: אני מנכ"ל שיקום האסיר.

אריה ביבי: בעברי הייתי גם נציב שירות בתי הסוהר וגם חבר כנסת.

מיכל שיר סגמן: אני יודעת.

מיכל שיר סגמן: וגם, אתה לא יודע את זה, אבל אתה קרוב משפחה רחוק שלי.

מיכל שיר סגמן: נדבר על זה אחר כך.

אריה ביבי: אתחיל ואומר שאני לא רואה את הבעיה של אופק, ואני מכיר.

אריה ביבי: אם תסתכלי על הסוללה של קציני שב"ס תראי עד כמה הם נותנים חשיבות לדבר הזה.

אריה ביבי: ומאז, מקדמת דנא, נתנו חשיבות לנושא הנוער, לא מפני שאני הייתי נציב, אלא עוד לפניי.

אריה ביבי: העבירה היא רק סמנטיקה של מקום, הטיפול הוא החשוב.

אריה ביבי: והטיפול חשוב בזה במסירת המקל בין הגופים, ויש חששות.

אריה ביבי: גם אצלנו באה ליאת שמתעסקת בנוער ואומרת שיש חששות.

אריה ביבי: הרגעתי אותה ואמרתי: העבירו את זה, יש סיבה, בואי נחכה קצת.

אריה ביבי: יש בעיה, ושם אנחנו צריכים להתמקד, והיא בגיוס עובדים סוציאליים.

אריה ביבי: בסביבות ה-70% שנמצאים אצלנו במרכזים הם לא יהודים, וכשהייתי בחיפה באחד המרכזים שלנו דיברתי איתם בערבית.

מיכל שיר סגמן: איזה מרכזים?

אריה ביבי: מרכזי נוער של שיקום האסיר.

אריה ביבי: הרי שירות בתי הסוהר עד הדלת, ואנחנו מהדלת.

אריה ביבי: הייתי בחיפה ודיברתי עם הנערים בערבית.

אריה ביבי: זה חשוב מאוד לגייס לנושא הזה את דוברי השפה.

אריה ביבי: זה יכול להיות יהודי שהוא דובר ערבית.

אריה ביבי: אבל אני חושב שיכול להיות פתרון חלקי בזה שאנחנו יכולים לקחת גם קרימינולוגים, לא רק עובדים סוציאליים.

אריה ביבי: אנחנו כל הזמן מתמקדים בעובדים סוציאליים.

אריה ביבי: קרימינולוגים קליניים יכולים לעשות את העבודה הזאת.

מיכל שיר סגמן: אם הם עוברים הכשרה לנוער.

אריה ביבי: בסדר, לתת להם הכשרה.

אריה ביבי: אני לא אומר שלא לתת להם הכשרה.

אריה ביבי: במיוחד בדרום.

אריה ביבי: בצפון ובמרכז את יכולה עוד לגייס, אבל בדרום זאת בעיה ממש בלתי אפשרית.

מיכל שיר סגמן: דיברתי על זה גם עם שר הרווחה.

מיכל שיר סגמן: הוא בעצמו עזב הכול ומחפש טלפונית.

אריה ביבי: אפילו אני עצמי שיניתי קריטריונים בנושא של מרכזי נוער.

אריה ביבי: אני גם אומר ששירות בתי הסוהר עושה עבודה יוצאת מן הכלל, אבל כשחוטבים עצים תמיד יש שבבים.

אריה ביבי: אבל צריכים להגיד להם איפה לתקן והם יתקנו.

אריה ביבי: אני אומר גם לפרקליטות, תנו להם את הצ'אנס, תנו להם חודשיים, שישה חודשים, ואחר כך נבוא אליהם בטענות.

אריה ביבי: הנושא של המקום זה רק סמנטיקה של מקום, בתור אחד שמכיר קצת את שב"ס.

מיכל שיר סגמן: נעשה סיור מטעם הוועדה.

מיכל שיר סגמן: אין טוב ממראה עיניים.

אריה ביבי: אני גם חושב שיש פה נושא שאת עלית על הנושא הזה.

אריה ביבי: בשביל לקיים דיון כזה צריך להיות מישהו מהאוצר וצריך להיות מישהו מהרווחה.

אריה ביבי: כי לקיים דיון כזה בלי האוצר, למשל בנושא העלאת שכר לעובדים סוציאליים.

מיכל שיר סגמן: זה חוזר על עצמו כמעט בכל דיון בוועדה לזכויות הילד, בכל נושא שהוא.

אריה ביבי: הקרימינולוגים עוד יותר.

מיכל שיר סגמן: הם בתוך משא ומתן.

מיכל שיר סגמן: צר לי להגיד את זה, הם כבר בתוך המאבק.

לבנה לוי שי: הרבה שנים הם במאבק.

אריה ביבי: יש עוד בעיה שהיא באמת קריטית, זה הנושא של סיוע אחרי.

אריה ביבי: אני לא מדבר על איפה לשכן אותו, אלא לפעמים אני רוצה להביא את המשפחה שלו במונית, אין לי כסף.

מיכל שיר סגמן: אבל זה עניין נטו תקציבי.

מיכל שיר סגמן: השאלה האם הוגשה בקשה רשמית לתקצוב נוסף.

מיכל שיר סגמן: ואם היא הוגשה, אז מה הייתה התשובה.

אריה ביבי: התשובה היא לא.

מיכל שיר סגמן: פה אגב כן נכנסת הוועדה לזכויות הילד, שאנחנו יכולים להתחיל ללחוץ.

אריה ביבי: ויש עוד דבר אחד, זה שאני מבקש למרכזים שאנחנו ניתן עובדים שהם עובדים שלנו, הם מחייבים אותנו באוצר ללכת דרך קבלן, וזו הטעות הכי גדולה.

אריה ביבי: כי המשימה של הקבלן היא להרוויח כסף.

מיכל שיר סגמן: אני עוצרת אותך כאן, כי זמננו נגמר, אבל זה שווה דיון כל הנושא הזה של האיוש ושל עובדי קבלן ואיך לעשות את זה.

אריה ביבי: זה עקב אכילס.

אריה ביבי: לבנה דיברה פה על הנושא של חוסר בגיוס, היא צודקת בהחלט.

אריה ביבי: התירוץ של חופשת לידה הוא לא בדיוק מתאים, פשוט אין אנשים.

אריה ביבי: כי מישהי שהיא בחופשת לידה, אפשר להחליף אותה.

מיכל שיר סגמן: אני רושמת את זה לעצמי.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה, חבר הכנסת לשעבר אריה ביבי.

מיכל שיר סגמן: ליאת, בבקשה.

ליאת שוסטרי זיני: תודה רבה על הדברים של המנכ"ל שלי.

ליאת שוסטרי זיני: מה שלי חשוב להגיד, למען הגילוי הנאות, שהתקיימה פגישה בינינו.

ליאת שוסטרי זיני: ישבתי עם בכירות שב"ס ויצאתי מהפגישה הזאת עם הרבה תקווה.

ליאת שוסטרי זיני: והסיבה שאני כן אומרת כמה דברים קטנים זה בגלל שחשוב מאוד שנהיה פרקטיים.

ליאת שוסטרי זיני: לא תמיד זה תקציב.

ליאת שוסטרי זיני: תחום הנוער סבל הרבה שנים ברש"א.

ליאת שוסטרי זיני: גם אנחנו הרבה פעמים עמדנו ושפטו אותנו על מה שאין לנו או יש לנו והתערבו לנו.

ליאת שוסטרי זיני: זה לא תמיד רק תקציב, זה גם עניין של אג'נדה ותפיסה.

ליאת שוסטרי זיני: כלא אופק זה פורץ דרך.

ליאת שוסטרי זיני: אנחנו צריכים לחבק את המקום הזה, אנחנו צריכים לדאוג שהוא יהיה כמו שהיה, להחזיר עטרה ליושנה.

ליאת שוסטרי זיני: קרן יושבת פה, ואני מאוד מאוד שמחה שאת חוזרת.

ליאת שוסטרי זיני: אנחנו עבדנו ביחד.

ליאת שוסטרי זיני: אני חושבת שאמורות להיות פרסונות קבועות בכלא שהאג'נדה הזאת תהיה חשובה להן כמו שהיא חשובה פה להרבה אנשים במדינה ושנוכל באמת להוביל יחד ברצף טיפול את 60 הקטינים הכי קשים של מדינת ישראל.

ליאת שוסטרי זיני: ההערה בגדול של רש"א היא שהרבה דברים שהתקיימו בתוך הכלא ותמיד קינאו בנו על זה, כמו מפגשים עם המשפחה וסדנאות וקד"מ, קבוצות דיון משפטיות, וימי חשיפה שבאים משוקמים מן החוץ כי הם היחידים שיכולים באמת לגייס את הנערים שלנו, לא אנשי המקצוע.

ליאת שוסטרי זיני: והדברים האלה נעצרו בעקבות עניינים עם כוח אדם ובעקבות זה שאנחנו עכשיו בתקופה מורכבת.

ליאת שוסטרי זיני: מה שאני רוצה לבקש, שנהלי עבודה שכתבנו כבר ועשינו אותם עם החינוך ועם צהלה ועם הטיפול ועם המודיעין ימשיכו, יישמרו, יחזרו, ואני אהיה הכי מרוצה שבעולם לטובת הקטינים שלנו.

ליאת שוסטרי זיני: כי יש לנו עבודה מאוד קשה גם ככה איתם.

מיכל שיר סגמן: איך השיח השוטף שלכם?

מיכל שיר סגמן: האם את יושבת עם הצוותים פה?

מיכל שיר סגמן: האם הצוותים פה יושבים ומדברים?

מיכל שיר סגמן: כמה שיח משותף באמת קורה להציף את הבעיות האלה לא רק בוועדה לזכויות הילד לצורך העניין, אלא באמת ברמה שוטפת?

ליאת שוסטרי זיני: זה תמיד לא נעים כשזה מגיע לכנסת, כי מה, אנחנו לא יכולים לדבר?

ליאת שוסטרי זיני: כולנו פה גם מכירים.

ליאת שוסטרי זיני: יש המון שיחות, וגם היו בתקופה האחרונה.

ליאת שוסטרי זיני: לנו יש יועצת במשרה מלאה שנמצאת באופק ומגיעה לשם לראות את הקטינים, למרות שיש מספר קטן מאוד של קטינים, ובתחום שלנו הם רק 18%.

ליאת שוסטרי זיני: יש לנו קשר עם כל הגורמים, עם שב"ס, עם משרד המשפטים.

ליאת שוסטרי זיני: העניין הוא שכיום בכלא אין מספיק הכתובת הקבועה.

ליאת שוסטרי זיני: לקרן אני חושבת שכן היה, כי היא עבדה מול המנהל.

ליאת שוסטרי זיני: אני רוצה לעבוד מול ראש תחום שזה המקצוע שלו.

איילת לוי: זה נסגר וזו התחייבות שלנו, כולל ליווי שלי באופן אישי ושל קתרין.

איילת לוי: אנחנו נלווה באופן אישי, עם פערים ובלי פערים.

איילת לוי: הנערים יקבלו טיפול, וזו אחריות של כל מי שיושב פה.

ליאת שוסטרי זיני: מעבר לזה יש הרבה פרויקטים כל כך יפים שנוכל לעשות ביחד כולנו.

ליאת שוסטרי זיני: זה להשאיר פה חותם במדינה וזה יכול לקרות.

מיכל שיר סגמן: לפי איך שמשרד החוץ דיבר אתם הולכים להתחיל לקבל משלחות מחו"ל, אז תתכוננו.

לבנה לוי שי: הם רגילים שם באופק להרבה משלחות.

מיכל שיר סגמן: בבקשה, משפט אחרון.

מיכל שיר סגמן: אם צריך נעשה עוד דיון בספטמבר, במעקב שלנו, לראות איך אנחנו מתקדמים.

חנית אברהם בכר: שלום לכולם.

חנית אברהם בכר: אני מהלשכה המשפטית בהנהלת בתי המשפט.

חנית אברהם בכר: אני מבקשת להביא כאן את קולות שופטי הנוער.

חנית אברהם בכר: כפי שציינו בדיון הקודם, אנו סמוכים ובטוחים ששב"ס עושה ויעשה כל שביכולתו כדי להקפיד על הוראות חוק הנוער, על הפרדה מלאה בין הבגירים לקטינים.

חנית אברהם בכר: כך לדוגמה שבחצר לא יפגעו בזמן של הקטין, שהוא לא ירגיש שיש שם בגיר וכתוצאה מזה מקצרים את הזמן שלו ואין ההפרדה הנדרשת.

חנית אברהם בכר: שיהיה באמת מרחב בטוח ועצמאי של קטינים.

מיכל שיר סגמן: זאת הייתה אחת השאלות הראשונות שלנו בדיון הקודם, על החצר.

ערן פייר: פיסית הם לא זזו מהמקום.

ערן פייר: לא השתנה כלום.

חנית אברהם בכר: אני אומרת שאם מחברים עם בגירים, אז שתהיה ההפרדה ושיהיה המרחב הנדרש.

חנית אברהם בכר: אני אומרת את הדבר שלכאורה אין צורך לומר, אבל מבלי להיכנס לשיקול הדעת הניהולי, לאיגום משאבים שאולי נדרש וששב"ס מבצע, אנו מצפים שכלא אופק יישאר עם כל הרוח והמיוחדות שיש לכלא אופק.

חנית אברהם בכר: זה החשש שיש היום לשופטי הנוער עם נשיאת בתי המשפט לנוער שדיברתי איתם.

חנית אברהם בכר: יש חשש היום שבעקבות השינוי הזה תרד המיוחדות הזאת שיש לכלא אופק, ההכשרה, הברק בעיניים, משאבי החינוך לטיפול.

חנית אברהם בכר: קבוצת ההורים שיש.

חנית אברהם בכר: אני בכוונה אומרת את כל הדברים, כי יש אותם ושלא ילכו.

חנית אברהם בכר: פינת החי, פינת החקלאות, קבוצת התיאטרון, שבט הצופים.

חנית אברהם בכר: יש חשש מירידה והסטה של המשאבים שהיום קיימים, והם כל כך מיוחדים, בעקבות השינוי הזה.

חנית אברהם בכר: אם כבר יש קטינים בכלא אופק, אז כנראה שהם נשפטו על משהו חמור.

חנית אברהם בכר: לא שולחים לשם לשווא.

חנית אברהם בכר: ולכן כן צריך מבחינת המשאב הציבורי לעשות כל מה שאפשר כדי שיהיה לאותם קטינים מה שאפשר לתת להם.

חנית אברהם בכר: נושא חשוב נוסף, אם כבר יש הסטה של משאבים, אז כן אפשר לתת תשומת לב מיוחדת לנושא של בגירים צעירים.

חנית אברהם בכר: היום אסיר שמגיע לגיל 18 מועבר לכלא הבגירים, ולטעמנו נוכח הייחודיות והמחקרים שמוכיחים שגיל ההתבגרות מסתיים בגיל 25, זה לא צריך להיות כך.

מיכל שיר סגמן: השאלה אם זה תלוי בהם.

מיכל שיר סגמן: החלטה של מי זה?

רחל דניאלי: השאלה במי זה תלוי.

רחל דניאלי: האם הייתה חשיבה שהקטינים הביטחוניים יהיו במקום שנשאר.

רחל דניאלי: הייתה חשיבה על בגירים צעירים, בסופו של דבר הוחלט על מעצרים.

רחל דניאלי: בוודאי שזה קשור לשירות בתי הסוהר.

לבנה לוי שי: השאלה היא אם בהיבט החוקי אתם יכולים לשנות את החקיקה.

מיכל שיר סגמן: היא לא יכולה להחליט שהיא משאירה אותם עד גיל 21 לצורך העניין.

חנית אברהם בכר: רק חשוב לי לסיים את המשפט.

חנית אברהם בכר: הדגש כאן הוא על הרצף הטיפולי.

חנית אברהם בכר: זה מתקשר גם למה שמיכל ונטע כאן באו להציג, את ועדות השחרורים, את פיילוט שחרור הקטינים ממאסר.

חנית אברהם בכר: על הרצף הטיפולי הזה, אם יש נער שנמצא עכשיו באיזשהו תהליך שיקומי והגיע לגיל 18, אז במקום להעביר אותו, אם אפשר לעשות את החשיבה.

לבנה לוי שי: אנחנו עושים את זה כל השנים.

חנית אברהם בכר: חשוב שתהיה החשיבה הפרטנית אם אפשר להשאיר אותו בתת אגף נפרד.

חנית אברהם בכר: אני לא נכנסת לשיקולים של איך שב"ס אמור לנהל, אבל אם כן אפשר לקחת את הקבוצה הזאת של הבגירים-צעירים וליצור תת אגף נוסף בכלא אופק ולהמשיך איזשהו רצף טיפולי בדבר הכל כך מיוחד וחשוב הזה בכלא אופק, זה בעינינו הדבר הראוי.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: אני נאלצת לסיים את הדיון, ואנחנו כבר באיחור די משמעותי.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה לכל המשתתפים.

מיכל שיר סגמן: החלטות הוועדה.

מיכל שיר סגמן: לשב"ס, הוועדה מבקשת לקבל בחודש ספטמבר הקרוב עדכון לגבי סטטוס איחוד, מצבת כוח האדם, פעולת שב"ס לגיוס עו"ס דובר ערבית לכלא אופק ולבחון אפשרות של גיוס קרימינולוגים קליניים ושיקומיים דוברי ערבית.

מיכל שיר סגמן: למרות דברי נציגי שב"ס, הוועדה מודאגת מאיחוד בתי הכלא.

מיכל שיר סגמן: הוועדה מודאגת מדברים שנשמעו על מחסור בעובדים סוציאליים למרות התמונה שהוצגה.

מיכל שיר סגמן: הוועדה תקיים סיור במתחם אופק על מנת לבחון את סוגיית האיחוד מקרוב.

מיכל שיר סגמן: הוועדה תקיים דיון בנושא העסקת עובדים סוציאליים ערבים בבית כלא.

מיכל שיר סגמן: הוועדה תקיים דיון מעקב בפתיחת מושב החורף.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה לכל המשתתפים.

מיכל שיר סגמן: הישיבה נעולה.