ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 89, 2022-05-11 09:35

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לביטחון פנים, היום ה-11.05.22 י' באייר תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא האיזוק האלקטרוני ככלי למלחמה באלימות במשפחה, דיווח משרדי הממשלה על התקדמות החקיקה הממשלתית בנושא, דיון מעקב.

מירב בן ארי: אוקי אז הדיון האחרון בנושא האיזוק היה ב-23 לפברואר 22, לפניו עשיתי דיון ב-29 לדצמבר 21, הדיון השלישי שלנו בנושא האיזוק, כמו כן במהלך הפגרה הלכתי לביקור בחברה G1 החברה שמפעילה את האיזוק כבר עכשיו של שב"ס, גם באלקטרה הייתי כבר בעבר, אבל הייתי ב- G1 נכון?

מירב בן ארי: לא טעיתי וראיתי בדיוק איך זה מתנהל מבחינת הכלי עצמו והשלט והפלאפון הזה, מאוד התרשמתי גם מהביקור, היה מצוין ובכלל למדתי יותר לעומק את התחום של האיזוק.

מירב בן ארי: במקביל היינו בביקור גם בבית המשפט השלום ופגשתי את יחידת נחשון וכן ישבתי גם עם נשיא בית השלום בבאר שבע שבו גם שם דיברנו על חלופת המעצר, מאסר, גם שם נתקלתי וגם נדבר על זה כאן על העניין שכן אושרו תקנים של 1,200 משהו כזה באיזוק, אבל לא משתמשים בכולם, אני רוצה לשמוע גם התייחסות, למה בעצם לא משתמשים בכלי הזה, בטח שהוא הרב היותר משמעותי ממעצר בית, זה קצת מבחינת מה שעשיתי בתקופה האחרונה וחשוב לזכור שבדיון האחרון אני אמרתי שאם לא נראה איזושהי התקדמות, אנחנו נקדם את הצעות החוק הפרטיות ואני מזכירה שיש כאן הצעות חוק פרטיות של חברי וחברות כנסת שנמצאים איתי באירוע, דיברתי גם, יש לנו את מיכל רוזין, עאידה תומא סלימאן, קרן ברק, נעמה לזימי ויוראי להב הרצנו לדעתי, אלה חברי הכנסת שגם הציעו וקידמו בצורה טובה מאוד את החוק שלהם ולכן אני הגדרתי כבר אז שנראה את ההתקדמות, אם לא תהיה התקדמות נעבור לקידום הצעות החוק לקריאה ראשונה, כפי שהבטחתי ועוד דבר אחרון בעניין של האיזוק, אני שמחתי לשמוע מהמשרד לבט"פ שלאחר הדיון שהיה כאן הוחלט להרחיב את היריעה, זה כבר היה בדיון הקודם שלייזר הציג, זאת אומרת שאנחנו חברי וחברות הכנסת דיברנו על העניין של באמת לתת לאותם איך נגדיר אותם, הם לא עצורים, הם לא אסירים, אותם אלה שקיבלו צו הרחקה, כן לאפשר לקבל את האיזוק ולכן כבר זה התקדמנו כאן.

מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לדעת איך אנחנו מתקדמים מבחינת אותו גם שלייזר שאני מניחה שיש לכם אותו, שהוצג בפניי גם, כפי שלפחות מה ששמעתי שבסוף חודש מאי המכרז אמור להיות מוכן לפרסום, אני ארצה לשמוע התייחסות לזה, אני ארצה לשמוע התייחסות לנושא של אותם צווי הגנה לכאלה שהגישו תלונה על עבירות אלמ"ב וכמובן אני ארצה לדעת את אוכלוסיות היעד ואני גם רוצה לדעת התייחסות למה ששמעתי בביקור שלי ב- G1 זה האם באמת יש לכם תקצוב לאיזוק ולמרות שזה כלי בעיניי מצוין לפי מה שהבנתי כיום עד 800 מקבלים וחבל, כי זה הדרך הכי טובה לדעתי היום, הרבה יותר משמעותית, אגב, הגיעה אליי גם ידיעה שהשופטים לא מספיק מעורים באופציית האיזוק, אבל בביקור שקיימתי בבית המשפט השלום בבאר שבע ובשיחה הבנתי שהשופטים זה לא הבעיה, בדרך כלל ההמלצה של המשטרה היא לא לאיזוק, אז גם בזה אני ארצה לשמוע שתעשו לי סדר באירוע הזה, כי אני לא יודעת מה פה נכון, לא נכון, אבל אני מניחה שיש כאן מספיק אנשים ששולטים בתחום ויוכלו לעשות לי סדר.

מירב בן ארי: אוקי, אז בבקשה, מי מציג מהמשרד?

גד פרישמן: אני אציג.

מירב בן ארי: אוקי.

גד פרישמן: השם שלי ד"ר גדי פרישמן, אני המדען הראשי במשרד.

מירב בן ארי: היית פה גם פעם שעברה, נכון?

גד פרישמן: נכון וכפי שציינת העבודה הזאת מובלת על ידי המשנה למנכ"ל אצלנו במשרד על ידי לייזר.

מירב בן ארי: כן, הבנתי שהוא יוצא לפנסיה.

גד פרישמן: ככה אומרים.

מירב בן ארי: אתה תחליף אותו?

מירב בן ארי: כי מבחינתנו לייזר זה האדם באיזוק, אז אתם חייבים לתת לנו את האלטרנטיבה שתגיע.

גד פרישמן: אני מאמין שתהיה לנו את האלטרנטיבה טובה.

מירב בן ארי: אוקי, בסדר.

גד פרישמן: בכל אופן אנחנו הצוות שעובד אתו בנושא הזה.

מירב בן ארי: הוא מוביל את התוכנית במשרד.

גד פרישמן: הוא מוביל כן ונציג את הסטטוס כרגע במדע אז הכנו איזושהי מצגת קצרה.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: (הצגת מצגת)

גד פרישמן: אז השקף הראשון אנחנו הגדרנו את ייעוד היחידה לפיקוח הטכנולוגי, וכפי שניתן לראות ניהול כלל תהליכי הניטור והשליטה מקבלת ההחלטה על כניסה לפיקוח ועד קבלת ההחלטה ליציאה מהפיקוח, כמובן שכל התהליך של כניסה לפיקוח ויציאה לפיקוח הוא תהליך מורכב, הן הקבוצה המשפטית, או הצוות המשפטי עוסק בנושא הזה, גם אנחנו בצד המבצעי, או בהגדרות המבצעיות אכן גם כן עוסקים בנושא הזה, אבל ברמת הרעיון היחידה לפיקוח תנהל את כלל התהליכים שקשורים לניטור ושליטה, שכולל כמובן בירור אירועים, קבלת החלטות מנהלתיות, ניהול תקשורת עם כלל גורמי הממשלה הרלוונטיים שאנחנו נראה תיכף בהמשך שבמסגרת הפעילות של היחידה יהיה גם תא מתוכנן, תא שותפויות שירכז את כלל המשרדים והגופים הרלוונטיים לנושא.

גד פרישמן: השקף הבא הוא אני מניח שבהמשך לביקורים שלך –

מירב בן ארי: אגב אני מציעה לכם, גם ל- G1 דיברתי הבוקר עם מיכל רוזין שמכיוון שאתם מפעילים כרגע את האיזוק אז תזמינו את חברות הכנסת המציעות, יש גם חבר כנסת יוראי, כדי שיבינו על מה מדובר, כי אני ראיתי איך זה נראה, פלאפון שהיא שמה בתיק, זה ממש נראה כמו פלאפון, זה המכשיר החדש, איך נראה איזוק, דיברתי עם מיכל רוזין בדרך ואני מציעה שתלכו גם אתם ותיראו, זה היה מאוד מעניין, גם רואים את הטווח, יש גם את המשל"ט אז זה הערה שנזכרתי תוך כדי שדיברת על פיתוח טכנולוגי, ראיתי אותו.

גד פרישמן: כן, אז אנחנו מדברים כאן גם על הפיקוח הנייד, שזה קרוב שזה מדידת המרחק בין המפוקח למאוימת באופן דינמי על כל נקודה במרחב, כמובן המעגלים האלו הם מעגלים שמצוירים עכשיו באופן מאוד סכמתי ויפה, צריכה להתבצע ומתבצעת ואת הצלחת להכיר אותם ומה המשמעויות של מרחק, תנועה, מיקום וכו'.

גד פרישמן: אנחנו מדברים גם על הצד הסטטי, ישנה אפשרות גם להגן על מקומות סטטיים שיוגדרו בתנאים, אם זה מקום העבודה, הבית, גן ילדים וכו' ואנחנו מדברים על שני מעגלים, מעגל ההפרה, שבו מתבצעת הפרה ברורה וידועה לכל הגורמים בנושא של הפרה ומעגל ההתראה שהוא מעגל שיאפשר הערכות, יאפשר שיח, יאפשר הבנת האירוע, שלא לכל נקודה נדרש להקפיץ כוחות, האם יש פה אי הבנה, או פשוט הפרה שהולכת להתבצע הפרה.

גד פרישמן: בתפיסת ההפעלה ישנה כוונה להפעיל גם כוח אבטחתי מדלג אזרחי וגם כמובן את כוח המשטרה שהוא יהיה הכוח המרכזי.

מירב בן ארי: אז אמרת שיש כוח אבטחתי מדלג, דיברנו על זה גם.

גד פרישמן: כן, יש כוח אבטחתי אזרחי מדלג לכיוון המאוימת שייתן את האבטחה עד שהאירוע יטופל במסגרות המשטרתיות.

מירב בן ארי: ברגע שהוא פורץ את המעגל של ההגנה שרואים במשל"ט אז בעצם היא מקבלת כבר את האתראה לנייד שהכוח יצא אליה?

מירב בן ארי: אם היא נגיד שהיא נמצאת בקניון ולא בבית.

גד פרישמן: יש שיח רציף ברגע שהכוח יצא אליה, יש שיח רציף עם המאוימת.

מירב בן ארי: רצית להוסיף?

כנרת מגן אלמליח: כן אם יורשה לי, השיח עם המוגנת ועם המפוקח מתקיים ברגע שהוא נכנס לטווח האתראה.

מירב בן ארי: גם אם היא לא נמצאת בבית, היא נמצאת במקום ציבורי שיגידו לה ש- עכשיו עוד משהו שהיה מעניין בביקור שדיברנו עליו בהנחה שהוא הולך לקניון, בלי קשר אליה.

גד פרישמן: אם הוא הולך לקניון המערכת יודעת שהוא נמצא –

מירב בן ארי: או שהוא פונה ימינה ברחוב והוא אז נוסע, כאילו יש מישהו שלכל אורך הזמן רואה איפה הוא נמצא על ה –

גד פרישמן: המערכת באמצעות ה- JPS יודעת למקם את המאיים.

מירב בן ארי: אוקי, עכשיו אמרתם לנו שבמאי זה אמור לצאת למכרז, מה המצב של המכרז, האם הוא מוכן?

גד פרישמן: המכרז נמצא בעבודה יש לי שקף שמתייחס לה גם באופן סדור בסוף הזה.

מירב בן ארי: אוקי, אז תמשיך, סליחה.

גד פרישמן: נוכל להתייחס נעבור במהירות על ה-

מירב בן ארי: התיעדוף של האוכלוסיות יעד כבר עשינו פה.

גד פרישמן: כן, כן אני רק מציין מאז הפגישה האחרונה ועד –

מירב בן ארי: מה התקדמנו?

עאידה תומא סלימאן: להיות בטוחים שלא חלו שינויים מאז ה-

מירב בן ארי: אין בעיה, אוקי.

מירב בן ארי: אגב, בפעם שעברה אם את זוכרת הכנסנו את אוכלוסיית היעד בגלל זה, זה היה כן חשוב.

מירב בן ארי: מה, תיעדוף.

גד פרישמן: מיפוי כל תרחישי הפיקוח, כתיבת עיקרי תפיסת ההפעלה הסתיימה.

מירב בן ארי: סיימתם?

גד פרישמן: את עיקרי תפיסת ההפעלה ועכשיו אנחנו בתהליך של אישור של תפיסת ההפעלה, אישור משרדי ואישור בין הגופים הרלוונטיים אצלנו, שיקבלו בימים הקרובים את הטיוטות.

גד פרישמן: תהליך עדכון הצעת החוק הממשלתית מתבצעת, תהיה התייחסות רחבה בנושא הזה ואנחנו התחלנו בכתיבת המכרז, ישנה התקשרות והדבר הזה נמצא בעבודה.

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אתה מדבר על המכרז שנמצא בעבודה?

גד פרישמן: אני מדבר על המכרז שנמצא בהכנה, שהוא בפני עצמו זה –

מירב בן ארי: אבל לפי מה שאמרתם כאן בדיון, אמרתם וכתבתי לי שבסוף מאי המכרז אמור לצאת.

גד פרישמן: המכרז ייצא –

מירב בן ארי: הוא לא יכול לצאת בסוף לפני החוק, זה מה שאמרו כאן, אני כתבתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני חושבת אז הם אמרו שיהיה מוכן, זה החוק יהיה מוכן בסוף מאי –

מירב בן ארי: כן, הנה, כתבתי את זה בסוף חודש מאי מכרז מוכן לפרסום.

גד פרישמן: מכרז מוכן לפרסום אחרי הפרסום יש תגובות, יש מיקוח, יש בחינה, המכרז יהיה מוכן בסוף חודש מאי.

מירב בן ארי: כמו שהתחייבתם, אוקי ומה לגבי החקיקה?

גד פרישמן: לגבי החקיקה הצוות המשפטי תיכף יהיה לו את ה –

מירב בן ארי: אוקי, אפשר תוך כדי אין בעיה, כי אני רואה שהחקיקה פה, אוקי, ההינו בעיקרי תפיסת ההפעלה זה באישור, אבל כתבתם והמכרז כן יהיה מוכן.

מירב בן ארי: עכשיו מה לגבי הצעת החוק הממשלתית, איפה היא עומדת?

רחל ספירו: אני אתייחס בקצרה גברתי, רחל ספירו מייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

רחל ספירו: יש בהמשך באמת גם שקף של כל מיני סוגיות משפטיות שעלו אגב ההצעות, החקיקה בעצם תהליך החקיקה מבחינת הסוגיות נעשית במקביל, אז אני מבקשת לעדכן גם יש שקף אחר כך על סוגיות משפטיות שלדוגמא שדנו בהם –

מירב בן ארי: אז את רוצה לחכות?

רחל ספירו: רק אני אגיד בקצרה שבעצם תהליך החקיקה אנחנו עושים אותו במקביל לעבודה של צוות תפיסת ההפעלה, יש סוגיות שעוד לא הסתיימו בבחינת המודל ולכן אנחנו עושים את זה במקביל אז לכן אני מציעה להמתין עד ש-

מירב בן ארי: את יכולה להגיד לנו תוך כדי אנחנו יכולים לשלב בט"פ משפטים.

רחל ספירו: אני אומרת שאנחנו עשינו עבודה מאומצת יחד עם משרדי הממשלה הרלוונטיים השונים, קיימנו לפחות ארבע ישיבות רבות משתתפים לאורך כמה שעות טובות, עולות הרבה סוגיות משפטיות, אגב המודל של היחידה ואיך הוא יפעל, לרבות הפעלת כוח אזרחי כלשהו בתוך היחידה וצריך לבחון ובחנו חלק וחלק טרם בחנו, חלק החזרנו לצוות של תפיסת ההפעלה ואנחנו עדיין באינטנסיביות רבה גם בימים אלה עובדים על הנוסח, ברגע שצוות תפיסת ההפעלה יסיים את העבודה שלו ויגבש את המודל הסופי –

מירב בן ארי: לא, לא, אבל סליחה, צוות תפיסת ההפעלה שגם את הצוות שלו יש לי כי אני שומרת כל דף שליה מביאה לי פה, בדצמבר 2021 הציג את עקרונות תפיסת ההפעלה, עכשיו אני במאי 22, מה?

מירב בן ארי: בדצמבר, הנה עקרונות תפיסת ההפעלה.

גד פרישמן: כן, אז –

מירב בן ארי: נו, כמה זמן לגבש?

גד פרישמן: אנחנו ממשיכים לעבוד על תפיסת ההפעלה באופן רציף.

מירב בן ארי: כן, אבל זה לא שאנחנו המצאנו איזוק אלקטרוני, האיזוק האלקטרוני כבר נמצא אצל סוהרים, נמצא אצל עצירים.

גד פרישמן: אבל עדיין בתפיסת ההפעלה יש גם סוגיות משפטיות.

מירב בן ארי: אין בעיה, אז מה הסוגיות המשפטיות?

גד פרישמן: לגבי הכוח ההפעלה האזרחי, לכוח הפעלה המשטרתי, לכוח הפעלה משרדי, סמכויות עובדי מדינה, סמכויות המשטרה וסמכויות הכוח האזרחי, הנושא הזה נמצא בדיונים וזה –

מירב בן ארי: בסדר, אבל גם הכוח האזרחי כבר מופעל, מופעל בבתי חולים, אנחנו היינו אני ואיציק שמולי בכנסת ה-20 היינו בקופת חולים מכבי, שאלקטרה מפעילה, נכון, היינו שם בסיור, זה לא המצאנו, יש לכם היום קופות חולים כמעט בכל הארץ, יש בנקים, מי עוד?

יורם לוי: רשויות.

מירב בן ארי: רשויות מקומיות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה גם למה לא להשאיר את העניינים האלה לתקנות שיוגדרו אחר כך, כלומר מבחינת החוק כן לקדם את החוק ולהשאיר את כל העניין של סמכויות.

מירב בן ארי: לא, כי היא אומרת שהמהות –

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר, למה?

מירב בן ארי: לא, המהות היא שבסוף –

רחל ספירו: יש היבטים שדורשים סמכויות מפורשות בחקיקה ראשית, אנחנו עדיין מנסים להבין תוך כדי גם –

עאידה תומא סלימאן: כמו מה?

רחל ספירו: אם אנחנו מפעילים כוח תגובה אזרחי, אז מה יהיו הסמכויות שלו, מבררים אם יוצרים איזשהו גורם שיהיה סוג של מברר ושהוא לא יהיה גורם משטרתי שבוחן –

מירב בן ארי: את יודעת שאני שמעתי בביקור שלי ב- G1, שתי החברות שיושבות פה אני מכירה אותם היטב, שאפילו לא יושבים איתם ומתייעצים איך הם עושים את האיזוק האלקטרוני, למה?

מירב בן ארי: הם מפעילים כמעט בכל העולם איזוק על אלמ"בים, בספרד, בניו זילנד, איפה עוד באיזה מדינות?

עאידה תומא סלימאן: באנגליה גם לא?

יורם לוי: פורטוגל.

מירב בן ארי: תגיד את השם והתפקיד שלך בבקשה.

יורם לוי: יורם לוי G1 מנהל האיזוק האלקטרוני.

מירב בן ארי: את יודעת שהם לא יושבים איתם, הם מפעילים את זה, מה אתה עושה במדריד שזה המודל שלך?

מירב בן ארי: מפעיל על הלמ"בים נכון?

מירב בן ארי: נו, למה אתם לא יושבים עם אלקטרה לראות איך הם עובדים עם- איפה אתה, תזכיר לי את המקומות –

יורם לוי: בכל הארץ עם הרשויות מקומיות, בנקים וכו' -

מירב בן ארי: שמגיע כוח אבטחה אזרחי רכוב.

יורם לוי: עם הבט"פ ישבנו מספר פעמים.

מירב בן ארי: לא, אבל משרד המשפטים הוא כותב את החוק.

יורם לוי: אני יכול להזמין, הם צריכים מה שנקרא לרצות לבוא.

מירב בן ארי: יש לכם כבר מודלים שקיימים בארץ ובעולם.

יורם לוי: עם הבט"פ ומשרד הרווחה ישבנו כמה פעמים.

מירב בן ארי: הבעיה שלכם שנפלתם על יושבת ראש שמכירה אותם מצוין ואני יודעת איך הם עובדים ואם אני הייתי במשרד ממשלתי מה הבעיה להתייעץ, זה לא שאתם מתחייבים אליהם למרכז, להתייעץ, במדריד יש לך אסירי אלמ"ב שזה עובד מעולה.

רחל ספירו: אני אבקש להתייחס –

מירב בן ארי: אני לא מבינה את זה וכוח רכוב שעובד בקופות חולים, את יודעת שבקופות חולים הוא מגיע ומרגיע אותם.

עאידה תומא סלימאן: יושבת ראש, צריך להזכיר גם כן שכל התהליך הזה של למידה מהחברות, אנחנו הגשנו אותו ב-2016 עוד כשזה עבר אצלי בוועדה, גם כן הייתם מוזמנים ודיברתם, נעשה פיילוט, אנשי המשטרה נסעו לכמה מקומות בעולם ולמדו –

מירב בן ארי: מה הבעיה להתייעץ.

עאידה תומא סלימאן: איך זה עובד, כלומר –

מירב בן ארי: מה מדריד היא לא מדינה מספיק דמוקרטית שאי אפשר -

יורם לוי: עשינו פיילוט פה בארץ, גברתי, גם אנחנו ונדמה לי גם אתם במשך שבוע ומשהו והדגמנו את כל היכולות גם הטכנולוגיות וגם המבצעיות.

מירי רגב: אנחנו עשינו במשך מספר חודשים עם המשטרה.

מירב בן ארי: מי זה דיבר עכשיו?

מירב בן ארי: תגיד רק את השם והתפקיד שלך.

מירי רגב: אריק רגב, מנכ"ל אלקטרה.

יורם לוי: אני אומר עשינו פיילוט במשך שבוע ימים.

מירב בן ארי: עם מי עשיתם פיילוט?

יורם לוי: עם המשרד לבט"פ, עם אגף המבצעים והמשטרה.

מירב בן ארי: יופי.

מירי רגב: RFD בסופו של יום רק חברה אחת השתתפה בפיילוט.

מירב בן ארי: אוקי ולמה משרד המשפטים, אבל לא -

מירי רגב: אני רוצה להזכיר שלפני הפיילוט הזה, היה עוד פיילוט נוסף של מספר חודשים יחד עם שתי ה-

עאידה תומא סלימאן: נכון.

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל למה משרד המשפטים לא –

רחל ספירו: ברשות

רחל ספירו: כם אני אבקש להתייחס.

מירב בן ארי: כן.

רחל ספירו: אנחנו במשרד המשפטים גם חבר בצוות תפיסת ההפעלה, צוות תפיסת ההפעלה מבחינתנו בוחן את המודל המתאים לצורך הפעלת הכלי הוא קצת שונה, אפילו פה אולי חבריי ממשרד הביטחון פנים יסבירו את ההבדל בין כלי איזוק אלקטרוני לבין פיקוח טכנולוגי הוא שונה, הוא לא אותו דבר, בכל מקרה אנחנו שומעים ביחד עם משרד לבט"פ בצוות של תפיסת הפעלה, אחרי שצוות תפיסת ההפעלה ואנחנו גם חברים בו, אנחנו במקביל עושים את הבחינה המשפטית של סוגיות משפטיות שעולות אגב זה והדיון נעשה במקביל, זה לא ש –

מירב בן ארי: כן, אבל את מבינה שהדיונים האלה נמרחים חודשים על חודשים, על שנים, מה הבעיה?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, את חושבת שהמצאת את הגלגל?

מירב בן ארי: את לא המצאת, יש איזוק אלקטרוני ברוב מדינות העולם, במקביל יש מודל הפעלה שקיים בקופות חולים, ברשויות מקומיות, למה לא להתחיל לשבת?

מירב בן ארי: אני מבינה שאתם חושבים שהמצאתם את האיזוק האלקטרוני, אבל אתם לא.

רחל ספירו: לא, אנחנו בהחלט לא המצאנו ואני אבקש מהמשרד לביטחון פנים להתייחס.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין כמה זמן עד שתסיימו את הצעת החוק הממשלתית?

רחל ספירו: אז אני תלויה מאוד בצוות תפיסת ההפעלה ובמשרד לביטחון פנים מתי הם יסיימו את העבודה.

מירב בן ארי: תגידי, מה?

מירב בן ארי: יש לי פה את תפיסת ההפעלה מדצמבר, אמרתי לכם.

גלי עציוני: גברתי, בישיבה הקודמת אמרת שתתקדמי עם ההצעה הפרטית ושהם יצטרפו.

מירב בן ארי: מי את?

גלי עציוני: עורכת הדין גל עציוני מנעמת.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני יודעת בדיוק מה שאמרתי, כמו שאת שמה לב הכול כתוב לי ואמרתי את זה בתחילת הדיון אם לא הקשבת לי.

קרן ברק: אני לא הקשבתי, מה אמרת?

מירב בן ארי: כי באת עכשיו.

קרן ברק: כי אני בין דיון לדיון, מה לעשות?

קרן ברק: יש לנו גם מענקים לאומיקרון.

מירב בן ארי: אני מבקשת שמי שרוצה לדעת מה אמרתי, אני מבקשת לבוא בזמן ואם לא אני אעדכן אותו.

מירב בן ארי: בבקשה מה אתה אומר לי על עיקרי תפיסת ההפעלה.

גד פרישמן: אנחנו נמצאים בסבב התייחסות עם כלל המשרדים וכלל הגופים, אנחנו אמורים לסיים את זה בתקופה הקרובה, בימים הקרובים.

גד פרישמן: תפיסת ההפעלה כתובה, תפיסת ההפעלה המסמכים עם כל הקושי ועם כל המורכבות היא לקראת סיום בימים הקרובים.

מירב בן ארי: מסתיימת בימים הקרובים, זאת אומרת שמה לגבי החוק?

רחל ספירו: אחרי שהם יסיימו אנחנו יש עוד ישיבה –

קרן ברק: (צוחקת)

מירב בן ארי: קרן, רק אם את יכולה לצחוק לא ליד המיקרופון.

רחל ספירו: יש עוד ישיבה שקבועה אצלנו בהמשך חודש מאי, ברגע שהם יסיימו את המודל תפיסת הפעלה –

מירב בן ארי: אבל את מבינה שגם אם המכרז מוכן כפי שהובטח, המכרז לא יכול לצאת לדרך בלי הצעת חוק ממשלתית, אליהם הם אמורות להיצמד.

רחל ספירו: המכרז לדעתי אמור אחרי שהחוק עובר.

מירב בן ארי: לא, הוא לא יכול לצאת נכון?

גד פרישמן: הוא לא יכול לצאת לפני סיום העבודה המשפטית והוא לא יכול לצאת ללא -

קרן ברק: רק תסבירו לי למה הוא לא יכול לצאת לפני כן?

מירב בן ארי: המכרז לא יכול לצאת עד שיש חוק.

קרן ברק: אבל עשרה חוקים פרטיים, מה הבעיה?

מירב בן ארי: לא קשור, החוק שלכם לא נוגע באיך המכרז יהיה.

קרן ברק: המכרז של ההפעלה?

קרן ברק: כבר יצא לפני שנתיים.

מירב בן ארי: לא.

קרן ברק: כן, מכרז לפני שנתיים יצא.

מירב בן ארי: המכרז לא יכול לצאת עד שאין הצעת חוק.

קרן ברק: המכרז יצא לפני שנתיים, RFI , מה אתם אומרים לי, את המילה מאי אני כבר שומעת שלוש שנים את החודש מאי.

מירב בן ארי: אוקי, תמשיך.

קרן ברק: רק את המילה מאי.

מירב בן ארי: יש לך עוד המשך למצגת, נכון?

קרן ברק: לא, כל הזמן הם אומרים מאי.

עאידה תומא סלימאן: מאי, אבל לא איזה שנה.

גד פרישמן: השקפים לגבי מבנה ותפקידי המשל"ט ברמה הפונקציונלית במידה ורוצים להיכנס לזה, אז השקף הקודם רק כדי לתת את תוכנית המימוש, היא מחולקת לשלושה שלבים, השלב הראשון עד 250 זוגות, השלב הבא 500 והשלב השלישי הוא 1,000, התשתיות יבנו לעד 1,000 זוגות לפחות עד 1000 זוגות, כאשר התהליכים מדורגים על מנת לחדד את תפיסת ההפעלה שתוחלט עליה.

גד פרישמן: השקף הבא הוא מציג את תפקידי המשל"ט שיוקם במשרד לביטחון פנים, הכוונה כמובן 24/7 אחר כלל אוכלוסיית המפוקחים.

גד פרישמן: המשל"ט יהיה אחראי לקליטת הזוג המפוקח וסיום הפיקוח, כל הנושא הטכני, בדיקת ישימות וניהול המשל"ט.

גד פרישמן: תהליכי שליטה, הקמת מוקדנים, אנשי משרד, אנשים בביקור חוץ ואנשי משרדי הממשלה והמשטרה ויכול להיות שיצירת דוחות ותחקור.

גד פרישמן: המרכיבים המרכזיים יהיו תא משטרה שיהיו בו נציגים הרלוונטיים וינהלו גם את הצד המבצעי של המשטרה וגם את הצד הקשר הרציף מול המוקד האזרחי, תא שותפויות שיהיה הגורם המקשר בין המשל"ט לכלל גורמי הממשלה הרלוונטיים, בעיקר לרווחה, מבררים לבירור אירועים שמתעוררים תוך כדי ואחרי בנושא של הפרות טכנולוגיות וכו'.

גד פרישמן: נושא של רישום שזה נושא מאוד קריטי בהפעלת המשל"ט, קיום שגרה מול הנהלת בתי המשפט, ביצוע תהליכי רישום, הקלטות.

גד פרישמן: כוח תגובה אזרחי כפי ציינו, תפקידו יהיה לנהל את השו"ח של הפיקוח ולהפעיל כוחות, הן את הכוח האזרחי והן את הכוח – הוא לא יפעיל את הכוח המשטרתי, אבל הוא ייתן את היכולת –

עאידה תומא סלימאן: כשאומרים כוח אזרחי, מה הכוונה שלכם?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק?

גד פרישמן: כוח אזרחי האבטחה מדלגת על ידי מאבטחים שיהיו בעל נראות ובעל יכולת גישה מהירה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר תקימו כוח מיוחד לזה.

מירב בן ארי: יש את זה כבר היום בקופות חולים וברשויות מקומיות.

יורם לוי: יש כאלה צוותים שפרוסים בכל הארץ, השילוב של כל הדברים האלה מאוד חשוב, אני רוצה להתייחס לזה בהמשך.

מירב בן ארי: כן, היינו אצלו בביקור אני ושמולי.

עאידה תומא סלימאן: בכל הארץ, כן?

מירב בן ארי: לא, גם, גם באוכלוסייה הערבית, תסביר אריק.

יורם לוי: אנחנו מחזיקים למעשה צוותים של לוחמים שיש להם הכשרה מאוד ייעודית מיוחדת הם רכובים על אופנועים כבדים, יודעים להגיע לכל זירת אירוע תוך מספר דקות, כאשר החבר'ה הלאה המטרה שלהם זה בעיקר לטפל באלימות, ההכשרה שלהם מעבר להכשרה המשטרתית, אנחנו מתמכים בטיפול בהפגה, או בהרגעה של אלימות, אנחנו רואים את זה בבנקים, בתחבורה ציבורית, ברשויות, ובהרבה מאוד מקומות והיחידה כמו שאמרתי פרוסה עם למעלה מ-120 כלים כאלה ברחבי הארץ ומגיבה תוך דקות לכל תרחיש כזה.

יורם לוי: אנחנו מטפלים בסדר גודל של 10 אלף אירועים כאלה בשנה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ראיתי שהם מצילים שום אלימות בכפרים הערביים.

יורם לוי: בוודאי שבכפרים, בבנקים, בקופות חולים.

עאידה תומא סלימאן: בנקים זה משהו –

יורם לוי: אנחנו לא מחליפים את המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אלימות נגד נשים זה לא אותו דבר, סליחה, אנחנו לא מדברים על אותם מיומנויות, אנחנו לא מדברים על אותם אנשים, עם כל הכבוד, זה לא אותו דבר.

מירב בן ארי: לא, אני תראי אני מציעה -

יורם לוי: ברור, אני מסכים לגמרי.

מירב בן ארי: שתזמינו את החברות כנסת, אבל נגיד ראינו את זה גם בקופת חולים, אבל רגע תגיד לי שנייה רגע, בכל מקרה יהיה כוח רכוב שיגיע לאותו מקום שהוא הפר את הצו?

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: כי נגיד בקופת חולים ראיתי שהם באים מרגיעים ואז מחכים עד שהמשטרה תגיע.

גד פרישמן: הכוח הרכוב אמור להגיע אך ורק למאוימת, הטיפול המרכזי באירוע יהיה על ידי משטרת ישראל.

מירב בן ארי: ברור, ברור, אני יודעת, עברתי את זה כבר, אני ראיתי, הם מחכים למשטרה.

גד פרישמן: תפקידו של הכוח האזרחי הוא לקצר לוחות זמנים על מנת לתת תחושת ביטחון למאוימת עד שהמשטרה תגיע.

יורם לוי: המטרה היא להגן, ממש להגן פיזית באמצעות לוחמים.

גד פרישמן: כן, אבל עדיין התייחסות על עניין הסמכויות –

מירב בן ארי: הסמכויות הם סמכויות שיטור שנמצאות אצל המשטרה, לא אצל הכוח הרכוב, אני יודעת, תקשיבו עברנו את זה, כל מה שאם אומרים פה, לא נעים לי אתם מתחליפים גם אנחנו מתחלפים, אבל היינו כבר בכל הסרט הזה, כאילו המצאנו פה איזוק אלקטרוני, כוח רכוב, מזל שלרשויות המקומיות ושל הקופות חולים ושל הבנקים שאין להם את הבירוקרטיה שלכם, אם לא גם היום לא היה להם כוח הגנה כמו שיש להם.

כנרת מגן אלמליח: אפשר להוסיף עוד משהו קטן?

מירב בן ארי: כן.

כנרת מגן אלמליח: א' המענה ייבנה בהתאם לאוכלוסייה הייחודית של נפגעות אלימות במשפחה, גם בהיבט של ההכשרה וגם בהיבט של האופן הפעלה של אותה כוח תגובה אזרחי ובין הייתר גם יוגדרו זמני ההגעה, זה משהו שייקבע במכרז בכדי שזמני הגעה באמת יאפשרו הגנה אפקטיבית לאישה, זה משהו חדשני, למיטב ידיעתנו אנחנו מדינה ראשונה שבעצם מפעילה כוח אבטחה אזרחי להגנה על נשים שמעורבות במעגל האלימות במשפחה.

מירב בן ארי: טוב, אני הבנתי את האירוע פה, האירוע כאן הוא משרד המשפטים, משרד הבט"פ לא יוציא לדרך את המכרז ללא כתיבה של הצעת החוק הממשלתית.

עאידה תומא סלימאן: והם לא יכתבו את הצעת החוק עד שלא תסיים המשטרה את המסמך שלו

מירב בן ארי: אבל אמרת שסיימת, לא?

עאידה תומא סלימאן: לא, הם עוד לא סיימו.

מירב בן ארי: האם משרד המשפטים תקוע בגלל שלא סיימתם את עיקרי התפיסה?

מירב בן ארי: תגידו לי מי תוקע פה את האירוע?

מירב בן ארי: במילים פשוטות.

גד פרישמן: זאת טענתם, אנחנו מסיימים את מסמך התפיסה שעובר שינויים –

מירב בן ארי: אבל כמה זמן?

מירב בן ארי: מה דברי רחלי.

רחל ספירו: אנחנו העברנו נוסח כבר לכל המשרדים לאחר כפי שציינתי עשינו הרבה ישיבות רבות משתתפים, הנוסח חלק קיבלנו הערות, חלק מהמשרדים טרם העבירו הערות, יש סוגיות שלפחות בישיבה האחרונה ביקשנו לקבל התייחסות ולהבין את תפיסת הפעלה, אי אפשר לכתוב את החוק אם אנחנו לא מבינים את המודל ולכן אי אפשר לצעוד את הצעד הזה של –

עאידה תומא סלימאן: כמה סוגיות כאלה נשארו תלויים?

עאידה תומא סלימאן: כי תשמעו אנחנו מכירים כבר, המשטרה מפחדת פחד מוות מהטלת האחריות הכבדה הזו עליה שאולי חס וחלילה ייקרה איזשהו פספוס באמצע, זה היה הדיון מאז שהעברתי את זה בטרומית ב-2016, אני מבינה ולכן הם רוצים כאילו לסגור את כל הפינות של התפעול, כל הכבוד שאתם עושים, אבל אתם לא עושים את זה מהר מספיק.

עאידה תומא סלימאן: השאלה איזה סוגיות עדיין אפשר לבוא להגיד לי נשארו שתי סוגיות, אז אני אבין -

מירב בן ארי: כן, מה הם ?

עאידה תומא סלימאן: נשארו 20 סוגיות אז נבין שגם הלו"ז שאתם נותנים לא אפקטיבי ולא יכולים לעמוד בו, תגידו לנו כמה סוגיות נשארו לא פתירות, או שאתם מחפשים להם פתרון ונבין גם כן המודל הנייר שצריך להסתיים, תגידו לנו זמן אמיתי, מתי זה?

מירב בן ארי: כן, מה הסוגיות אנחנו רוצות לדעת קודם.

רחל ספירו: כן, אז אני אתייחס אני אתן כמה דוגמאות, למשל במהלך תהליך של תפיסת הפעלה ואיך המודל יופעל, עלתה השאלה לגבי הערכת מסוכנות, האם יש צורך שבית המשפט יקבל איזשהו מסמך שבעצם יעיד על המסוכנות של אותו אדם כדי לבחון האם יש, עוד פעם זה חדשני, זה עוד לא קיים בחקיקה אזרחית, אני לא מדברת פה על הליך פלילי, אני מדברת פה על הליך אזרחי, אין היום הגדרה של מי זה מעריך מסוכנות, איזה סוג של מסמך הוא מביא בפני בית המשפט ואנחנו זקוקים פה להתייחסות -

עאידה תומא סלימאן: אבל למשטרה יש כלי קיים, אמנם מדברים, שנייה, לא, לא, לא, יש כלי ויש כלי אחר שקיים במשרד הרווחה, יש תהליך עכשיו שמנסים לאחד לפי התוכנית הלאומית למאבק באלימות נגד נשים, יש תהליך שלוקח כבר שלוש שנים, בסדר, את התהליכים אצלנו זה נמרחים, אבל התהליך הזה היה צריך להסתיים, אי אפשר לחכות, אפשר להתחיל עם מה שקיים, כלומר במשטרה יש טופס להערכת מסוכנות, היו התאמה בינו לבין הרווחה, אפשר להגיד אתם רוצים להגיד עכשיו מי יהיה אחראי על ההגשה, האם זה משרד הרווחה, או בתוך המשטרה?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

רחל ספירו: אז אנחנו כבר דנו בזה, בעצם משרד הרווחה יכולים להתייחס כאן, אבל זה לדוגמא סוגיה שעלתה אגב הדיון, האם מתחייב להביא הערכת מסוכנות לבית משפט, האם יש אפשרות להביא מידע לבית המשפט מגורמים ממשלתיים, למשל אם זה אסיר משוחרר אז איך דואגים שהמידע הרלוונטי יגיע ויהיה בפני בית המשפט כדי שהוא יוכל לבחון את הבקשה, אז זה דוגמאות של סוגיות שדנו, חלק מהם יש לנו כבר התייחסות וסיימנו.

מירב בן ארי: איזה סוגיות לא נפתרו?

עאידה תומא סלימאן: איך היום עושים את זה?

עאידה תומא סלימאן: יש היום אסירי אלמ"ב שמשוחררים ויש עליהם ושמים אותם בפיקוח, איך זה היום קורה?

עאידה תומא סלימאן: כאילו איך השופט מחליט שהמשוחרר הזה הוא מסוכן וצריך לשים עליו פיקוח אלקטרוני?

שלהבת אינשטיין אלפסי: אני רק רוצה לחדד שזה הליך אזרחי אז לא שמים עליו פיקוח, ברגע שהוא אסיר משוחרר ושוחרר וסיים לרצות את עונשו, אין עליו פיקוח, אפשר להגיש בקשה לצוו הגנה בהליך אזרחי ואז מי שמגיש את הבקשה –

מירב בן ארי: רגע, רגע, רגע, סליחה, עאידה זה לא הוועדה לקידום מעמד האישה, את יכולה גם מדי פעם להכניס משפט.

עאידה תומא סלימאן: חבל שזה לא הוועדה לקידום מעמד האישה.

מירב בן ארי: לא, משנה רק אם אכפת לך שאני אכניס משפט?

מירב בן ארי: את יכולה להגיד לי מה הם מעבר לעניין של הערכת מסוכנות, מה הסוגיות הקשות?

מירב בן ארי: האם כל האירוע הוא בגלל אותם מורחקים שאין להם בכלל תלונה במשטרה?

מירב בן ארי: זה הבעיה שלכם שמה?

מירב בן ארי: כאילו הרי ברגע שהיא הגישה תלונה אנחנו רוצים שהוא יקבל את האיזוק, אבל אתם באים ואומרים שאין כתב אישום, אין הליכים, כאילו זה מה שתוקע את האירוע?

שלהבת אינשטיין אלפסי: לא.

מירב בן ארי: אז מה כן?

מירב בן ארי: מה כן?

מירב בן ארי: כי הרי אסירים משוחררים כבר יש להם היום איזוק, כאלה שיש להם כתב אישום יש להם איזוק, זה חלופת מעצר, אז איפה הדבר היחיד שהיה נראה לי שונה מכל מה שקיים היום בארץ, זה אלה שקיבלו צו הרחקה.

שלהבת אינשטיין אלפסי: צווי ההגנה דווקא, כי זה ההליך האזרחי, זאת אומרת יש כאן איזשהו בלבול בהליך האזרחי.

מירב בן ארי: אז זה האירוע?

שלהבת אינשטיין אלפסי: הייחודיות של ההליך הזה כאן הוא בהליך האזרחי, בעצם וגם ממה שאנחנו מכירים מהאיזוקים במדינות אחרות וגם בספרד זה בהליך הפלילי ולכן יש כאן איזושהי ייחודיות במודל של החוק למניעת אלימות במשפחה בגלל שזה הליך אזרחי ולא מעורבת, לדוגמא הערכת מסוכנות שמבוצעת במשטרה היא רק עם הגשת תלונה, צו הגנה לא מחייב הגשת תלונה, יכול להיות שאין גורם מדינתי היום שמעורב בכלל ואנחנו בוחנים גם את המעורבות לעניין הערכת מסוכנות, סאיד יכול להרחיב בנושא על הערכת המסוכנות.

מירב בן ארי: מה תסביר.

סאיד תלי: מה להסביר?

סאיד תלי: כי מה שבעצם שלהבת, שמי סאיד תלי, מנהל תחום טיפול באלימות במשפחה, משרד הרווחה, אז יש פה כמה דברים, קודם כל יש פה את הנושא של הליך אזרחי, שזה אומר שאין בכלל מעורבות של המשטרה, אין תלונה, אין תיק וגם יש מצבים שהאישה וזכותה לא רוצה להגיש תלונה במשטרה ואז בעצם היא פונה בהליך לבתי משפט לענייני משפחה, בתי משפט אחרים שיכולה להגיש בהם בקשה לצו הגנה ושם נבחנת גם בין היתר נושא המסוכנות שיכול להשליך כן, או לא איזוק אלקטרוני.

סאיד תלי: אנחנו מבחינתנו הובלנו פיתוח של כלי, כמו שאמרה חברת הכנסת עאידה תומא, הובלנו פיתוח של כלי חדש להערכת מסוכנות, כבר זה קיים וזה כמובן בשיתוף כל המשרדים, הוא לא רק לאלימות בין בני זוג, כמו נניח הכלי של המשטרה, הכלי כבר נמצא בתהליך הטמעה והכשרה בין-משרדי מאוד רחב, העניין הוא כן בסופו של דבר כרגע גם אנחנו לצד הבט"פ מקימים, בוחנים, כמו שהוקמו בחוק החדש של יחידות האבחון והתאמה לטיפול אז אנחנו בעצם בוחנים לצרף לזה גם את המערך של מעריכי מסוכנות, שהוא גם כן יהיה מערך, זה הנושא שאנחנו כבר קיבלנו החלטה ובוחנים על מנת להיות מוכנים כשיהיו כל הנושאים המשפטיים והמודל ההפעלה מוכן, שיהיה לנו כבר מערך מוכן של מעריכי מסוכנות שיעברו את ההכשרה על פי הכלי החדש.

שלהבת אינשטיין אלפסי: וכחלק מהעבודה על הצעת החוק אנחנו גם כוללים את הבחינה של בעצם של הסדרה בחקיקה של הערכת מסוכנות כזאתי, כי צריך להסדיר אותה אם אנחנו מבקשים להכניס אותה לתוך החוק.

סאיד תלי: אנחנו למעשה כבר במקביל בונים את המודל של הערכת מסוכנות, כלומר הכלי קיים, אלא פשוט נערכים, כי אנחנו יודעים שזה בסופו של דבר יבוא לפתחנו ואז אנחנו צריכים להיות מוכנים עם המערך הארצי של הערכת המסוכנות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שאתם אומרים רוצים להסדיר את זה, אני מכירה הזכרת את החוק שמחייב טיפול לגברים, החוק שאני העברתי ואז הוקמו יחידות מיוחדות שיכולות במשרד הרווחה לעשות את הערכה אם הגבר האלים הוא בר טיפול, או לא ואז ככה והם יספקו את השירות הזה לבתי המשפט שירצו להבין, אתם מנסים להגיד שכדי לעשות הערכת מסוכנות, אתם רוצים לבנות עוד מערך שהוא מערך של אנשים ייחודיים שיש להם את ההכשרה, לפי המודל שיש לכם להערכת מסוכנות ויכולים לספק את זה לבתי המשפט, כשאתה אומר צריך להסדיר את זה, או כשאת אומרת, צריך להסדיר את זה, מה הכוונה?

עאידה תומא סלימאן: להסדיר את זה מבחינה תקציבית?

שלהבת אינשטיין אלפסי: גם וגם.

עאידה תומא סלימאן: האם מבחינת החוק חייבים להכניס את זה, למרות שאפשר לעשות את זה בתע"ס עד כמה שאני זוכרת, אשר לעשות את זה בתע"ס, לא צריך להכניס את זה לחקיקה, השאלה אם עניין התקציב הוא זה שתוקע את התהליך?

סאיד תלי: קודם כל אני אגיד שבזכות היחידות ובזכות החוק שאת קידמת אז יש לנו כבר, אנחנו לקראת באמת להקים את ה-12 יחידות צמודות בתי משפט, זה יהיו יחידות אזוריות להתאמה ואנחנו כן רוצים להצמיד אליהם, לעלות על המנגנון הזה, אין ספק שיש פה עניין תקציבי לא פשוט, אנחנו מדברים על כמעט 11 אלף פניות לצווי הגנה, אני לא יודע כמה מהם, יש פה –

עאידה תומא סלימאן: לא כולם יבקשו איזוק אלקטרוני ולא כולם צריכים בדיקת מסוכנות.

סאיד תלי: כן, אני לא מדבר על כולם, אבל עדיין יש פה עניין תקציבי מאוד רציני, יש פה כמובן את הנושא המשפטי של להסדיר מי עושה וכל נושא הערכת מידע על מנת לעשות הערכת מסוכנות, מיטבית, מקצועית, אנחנו כן מוכנים, אבל יש פה כן, צריך להסדיר את זה משפטית וכמובן תקציבית.

עאידה תומא סלימאן: כשהתחלנו לדבר על החוק של טיפול בגברים נאמר לי שהתקציב הדרוש הוא 95 מיליון ₪, בסוף חוקקנו את החוק עם 7 מיליון ₪, אז נו באמת.

סאיד תלי: כן, אבל ה-7 מיליון ₪ -

עאידה תומא סלימאן: ו-12 יחידות צמודות בתי משפט.

מירב בן ארי: טוב, אני רוצה לחזור לדיון שלנו, רק כדי שאני אבין כאן איפה אנחנו נמצאים, כי אני אומרת לכם זה לא הולך למקום טוב מה שקורה כאן בין משרד הבט"פ למשפטים, אם בתוך כל הסוגיות שעדיין אתם בשיח, כמה סוגיות עדיין פתוחות?

מירב בן ארי: האם זה קשור רק לעניין משפטי?

מירב בן ארי: האם זה עניין תקציבי?

רחל ספירו: לא, זה לא רק עניין, זה נגיד למשל, זה גם משפטי וגם תקציבי, יש לפחות שלוש-ארבע סוגיות שכן אנחנו יודעים על השולחן –

מירב בן ארי: שעדיין לא הבנתי מה הם.

רחל ספירו: כן, אז למשל אני אגיד עוד דוגמא –

מירב בן ארי: הערכת מסוכנות הבנתי, מה עוד?

רחל ספירו: צו הגנה להגנת קטין, פה אנחנו צריכים להבין איזה סוג של צימוד כלי שעד עכשיו המודל מדבר על שני צימודים ולגבי קטין אנחנו מתלבטים בכלל האם נכון להכניס למודל, כן, או לא.

מירב בן ארי: אבל יש לך כבר היום שם קטינים, נכון?

מירב בן ארי: דיברנו על זה בפגישה, יש היום כשמקבלים איזוק, יש כבר קטינים שיש להם הגנה.

תמר דורי: באיזוק אלקטרוני קיימים קטינים.

מירב בן ארי: כן, נו?

תמר דורי: תמר דורי משב"ס, יועמ"ש.

מירב בן ארי: יש היום איזוק שנותנים להגנה על קטינים, לא?

תמר דורי: לא, האיזוק האלקטרוני לקטינים הוא האיזוק האלקטרוני הרגיל, מסגרת מעצר עד תום הליכים, לא במסגרת צו הגנה אזרחי, שני דברים שונים.

מירב בן ארי: לא, אבל אמרת לי בביקור, שהמשפחה מקבלת הגנה –

מירי רגב: מדובר בעצם על הרחקה של מאיים ממשפחה, כלומר לתת גם מספר כלים, מספר מובליים –

מירב בן ארי: היא מקבלת והילד מקבל.

מירי רגב: זה נכון.

מירב בן ארי: נו, אז מה?

רחל ספירו: אז אני בדיוק מתייחסת לזה, הכלי של האיזוק האלקטרוני הוא שונה, כן, הוא יש איזה מכשיר ויש איזשהו צימוד על האדם ובמכשיר שפה המשרד לבט"פ מציע זה שני צימודים אז אנחנו צריכים לקבל התייחסות שלהם, זה דוגמא, כן, זה לא משהו שהוא לא פתיר, אנחנו צריכים לקבל –

מירב בן ארי: אבל יש את זה כבר, נו-

רחל ספירו: אבל לא בצימוד שכרגע מונח על הפרק, זה לא צימוד של JPS זה –

מירב בן ארי: רגע, מה רצית להגיד?

מירב בן ארי: תסביר.

יורם לוי: שנייה, את מדברת כרגע ממשרד המשפטים, סליחה, על צימוד של מאיים ומאוים.

רחל ספירו: נכון.

יורם לוי: יפה, ברגע שמדובר על מאיים כנגד מאוימת ועוד ילדים ניתן להתקין, כלומר לצמד עוד מספר מוביילים על אותה פלטפורמה.

מירב בן ארי: ראיתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה –

מירב בן ארי: שנייה, לא, אני רוצה לסיים ואז תשאלי –

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא העניין –

מירב בן ארי: אבל, רגע, שנייה אני אתן לך, תסבירי לי אם היום כבר אפשר על אותו מובייל הזה ראיתי גם לפקח גם על הילדים שנמצאים באותו זמן בגן ובבית ספר?

קריאה: כן.

מירב בן ארי: אז איפה הבעיה?

גד פרישמן: אולי מבחינה טכנולוגית נעשה טיפה אבחנה בין הטכנולוגיה הנוכחית שנמצאת ב-JPS לבין הטכנולוגיה ששב"ס משתמשים שאיננה מבוססת JPS והיא מבוססת על טכנולוגיה שמודדת מרחק מבייס סטיישיין, זאת אומרת יש יחידה קבועה בתוך אזור ההגנה ואם הוא מתרחק מאזור שהוגדר כאזור ההגנה שלו, היחידה מתריעה על יציאה מאזור ההגנה.

גד פרישמן: כמה שאני גם מכיר את ה- אין אישור לניטור באמצעות JPS גם בתוכנית הפקא"ל של שב"ס.

מירי רגב: מה שראית זה את הפיילוט, או מה שראית אצלם זה את הפוטנציאל, בפועל זה עוד לא עובד, בסדר?

מירי רגב: לא אצלנו ולא אצלם, אין כזה מימוש, אבל יש את האפשרות הטכנית.

מירב בן ארי: אבל יש אפשרות.

מירי רגב: בוודאי, חד משמעית.

גד פרישמן: הטכנולוגיה היא לא מפרידה בין קטין לבין –

מירי רגב: אפשר לשים גם 20 בני משפחה.

יורם לוי: זה מאוד פשוט זה טכנולוגיה שמתקיימת.

עאידה תומא סלימאן: רציתי להבין, ההתלבטות מבחינת הניסוח המשפטי הם התלבטויות של שאלות משפטיות שנוגעות כמה קטין יכול להיות כאילו תחת ה- הם לא שאלות טכניות, האם אלה שאלות טכניות, כי מה שהם אומרים שמבחינה טכנית אפשר לעשות את זה, אז אני מבינה שהשאלות והדילמה והסוגייה היא משפטית שקשורה בזכויות ואחריות כלפי קטין.

רחל ספירו: היא גם משפטית וגם טכנית, כי המודל של היחידה שלפחות המשרד לבט"פ הציג בפנינו לא כולל כלי כזה ולכן כדי לקבל את עמדת משרד הרווחה וגם לשקול אנחנו אם זה מותאם לקטין, האם זה נכון לעשות את זה לקטין.

מירי רגב: מה זה מותאם?

מירי רגב: בוא נבין רגע, הקטין לא מסתובב עם אזיק או צמיד, הוא מסתובב סך הכול עם סמרטפון.

רחל ספירו: עוד פעם אנחנו בעצם מקבלים את המודל של משרד הביטחון פנים, הם מפעילים את זה, זה היחידה שלהם, אנחנו ביקשנו מהם לקבל איזושהי התייחסות האם אפשר לעשות צימוד שהוא לא על אדם, אלא על מקום, אנחנו מקבלים את ההתייחסות שלהם ואחר כך גם הרווחה, גם אנחנו נתייחס לזה, דוגמא לסוגיה גם משפטים גם טכנית, עוד דוגמא, חוות דעת לגבי טווחים, טווח הפרה, טווח אזהרה, גם שאלה שאנחנו ממתינים לצוות תפיסת הפעלה, אם זה יהיה קצין משטרה, מי הגורם שיעשה את זה, מי הגורם שיביא את חוות הדעת לבית המשפט.

מירב בן ארי: אבל אתה מכיר את הטווח, אתה מתעסק עם זה כל הזמן, למה הם לא יודעים מה זה?

רחל ספירו: לא, אנחנו יודעים מה זה טווח, מי הגורם שיעשה את זה.

גד פרישמן: הטווח זה עניין להגדרה במכרז, אני לא בטוח בנושא המשפטי אם צריך לכתוב איזה טווח אנחנו נדרוש כטווח ההגנה, הטווח הוא טווח שמושפע מהרבה מאוד פרמטרים, שאנחנו נמצאים עכשיו בנושא של ההגדרה שלו, הוא מושפע בעומס התנועה, הוא מושפע אם זה אזור אורבני, או אזור כפרי –

מירב בן ארי: נו אבל מה הבעיה להגדיר את זה, נו באמת, מה אני מתעסקת פה זה שטויות, אנחנו שנים על שנים על שנים מורחים את זה, גם בתקשורת ראיתי כבר שהופכים אותנו ללעג, באמת, שלא נדבר על נשים שלא מוגנות, באמת, על טווח, נו אז תסכמו איזה טווח, מה העניין?

מירב בן ארי: מילא הקטין אני מבינה הוא גם סוגיה משפטית.

עאידה תומא סלימאן: הם צריכים לסכם מי אחראי לקבוע את הטווח.

מירב בן ארי: לא, הבנתי, זה כל הזמן, שלא תחשבו אני אתכם כבר באירוע הזה בערך מתחילת הקמת הוועדה, שלא לדבר על עאידה, אוקי, מה עוד?

מירב בן ארי: זה באמת קשקוש, סליחה, מה הבא?

רחל ספירו: לא, אז, רק עוד פעם, זה הגורם ואז לצורך העניין זה גורם שצריך להגדיר אותו בחקיקה ולקבוע את הסמכויות שלו –

מירב בן ארי: אז הוא ייתן לך את הטווחים ואת תגדירי בחקיקה.

רחל ספירו: עוד פעם, עוד דוגמא, כמו שאמרנו בהתחלה, גם ביחידה עצמה הם מבקשים להוציא, או להפריט כמה סמכויות לגורמים פרטיים, זה גם משהו ש-

מירב בן ארי: מה זה פעם ראשונה שהמדינה מפריטה את עצמה?

רחל ספירו: לא, נכון, לא, אבל אנחנו צריכים להבין אם אנחנו יכולים לאפשר את זה, אנחנו צריכים להבין מה התפקיד, אז עוד פעם אנחנו עובדים בצמוד, אנחנו עובדים עבודה אינטנסיבית, אפילו שלוש ישיבות בשבוע היו לנו ימים כאלה ישיבות ארוכות, אז אנחנו באמת לפחות חברי ממשרדי הממשלה מגויסים לתהליך הזה, מודעים לסד הזמנים הלחוץ, אנחנו עושים את כל המאמץ.

מירב בן ארי: מה עוד הסוגייה לא הבנתי, מה הסוגייה פה?

מירב בן ארי: העניין של להפריט משהו שהמדינה עושה?

מירב בן ארי: מה זה אנחנו נמצאים בשנות השישים?

מירב בן ארי: יש תחום היום שהמדינה לא מפריטה?

קריאה: אפשר להגיד משהו?

מירב בן ארי: כן, לא, עכשיו הם, אחרי זה, כן, משרד המשפטים, רגע שנייה.

רחל ספירו: לא, אז זה דוגמאות פחות או יותר סיימתי.

מירב בן ארי: לא, עוד לא סיימתי את הסוגיות, אני הבנתי כרגע שיש לך סוגיה אחת של קטין, אוקי, הערכת מסוכנות, הטווח הזה.

רחל ספירו: סמכויות של גורמים.

מירב בן ארי: והפרטה, מה עוד?

רחל ספירו: והיבטים נוספים, עוד פעם, זה גם תלוי באיך המודל יעבוד, מבחינת שמירת המידע במאגרי מידע, הגנה על פרטיותו של בעצם שני הצדדים שהכלי מוטל עליהם, איזה שימוש יעשה במידע, אז גם כאן יש כדי להתאים את המבנה של המאגרים ושל הפרטיות צריך להבין בדיוק איזה סוג של מאגר, מאגר אחד, מאגר שני, איך המידע בעצם יכנס לתוך המערכת שלהם, אנחנו עוד פעם כמו שאמרתי אנחנו עושים את זה במקביל בגלל סד הזמנים, בדרך כלל אנחנו –

עאידה תומא סלימאן: אבל כל זה סוגיות שעדיין לא פתירות?

רחל ספירו: לא, הן פתירות, אנחנו מנסים –

עאידה תומא סלימאן: יש להם ניסוחים להם?

רחל ספירו: בטח, כפי שאמרתי בהתחלה כבר העברנו נוסח בין משרדי הממשלה, יש נוסח בעבודה.

עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו יודעים איזה בעיות עדיין קיימות מבחינת חקיקה ואז פתאום הרשימה מתארכת.

רחל ספירו: לא, אז עוד פעם, זה לא בהכרח בעיות, זה פשוט סוגיות שאנחנו צריכים להבין עד הסוף את המודל שהוא- העבודה תסתיים על המודל והם יושבים על זה, כמו שחברי כאן אמר ממשרד לביטחון פנים, הם התחייבו לסיים את זה במהלך החודש הקרוב, אנחנו נסיים במקביל ומעט אחרי, ברגע שהם יסיימו אז אנחנו נוכל להבין את ההוראות שיקבעו ולהתאים אותם בהתאם ליחידה ולמודל.

מירב בן ארי: אוקי, מה רצית להעיר, אריק?

מירי רגב: דיברנו על הנושא של הסמכויות, אז באמת זה נושא שצריך להסדיר, אנחנו שאנחנו מטפלים בבנקים, או מטפלים בקופות חולים, אנחנו נמצאים תחת הנחייה של משטרת ישראל, גם הגופים המומחים וגם אנחנו ויש קריטריונים מה מותר, מה אסור, בהיבטים הפליליים אנחנו מאוד מאוד מוגבלים ופה נצטרך באמת לטפל בסוגיה הזאת כדי שנוכל להיות אפקטיביים, אנחנו לא משנה מי שזוכה בהפעלה של הסיפור הזה, אני חושב סליחה גברתי, רחל, אתם חייבים לרדת לשטח ולהכיר את הטכנולוגיה, אתם מדברים במושגים שהם לא לגמרי מובנים.

מירב בן ארי: למה את לא יושבת נגיד לבדוק איך זה עובד?

רחל ספירו: אז כפי שאמרתי אם צוות תפיסת ההפעלה יסבור שנכון לעשות ישיבה משותפת אנחנו איתם.

מירי רגב: אנחנו נשמח, אנחנו זה לא מחייב אותכם בכלום.

רחל ספירו: זה עבודה של משרד לביטחון פנים.

מירי רגב: אני בטוח שגם המתחרים שלנו יסכימו לעשות-

מירב בן ארי: איזה שאלה אם חברי הכנסת יכולים ללכת.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

מירב בן ארי: למה אתם לא יושבים להכיר, משרד המשפטים?

מירב בן ארי: למה אתה לא לוקח אותם שהם יכירו אותם איך זה עובד?

מירי רגב: משרד הרווחה היה, בט"פ היה, המשטרה הייתה, כאילו מחזיקים סודות מדינה.

גד פרישמן: ניקח אותם, נתאם פגישה ביחד עם משרד המשפטים אצל החברות.

מירי רגב: אגב, אנחנו יושבים קרוב באותו עיר.

מירב בן ארי: זה מדהים אותי כל כך הרבה חודשים אתם באירוע ולא חשבתם שנייה ללכת ולראות איך זה עובד?

מירב בן ארי: יש שתי חברות.

יורם לוי: אני חושב שיש כאן עשרות של ניסיון בשטח בהיבט המבצעי וכדאי ללמוד ממנו.

מירי רגב: גם המבצעי, גם הטכנולוגי, כי כשאת מדברת על האיזוק ולא להבין איך מצמידים לקטין, כי לא מצמידים לו כלום בעצם, זה דברים שצריך לראות אותם בעין להבין את תורת ההפעלה ואז בעצם –

מירב בן ארי: הם עושים את זה בכל העולם, רק פה הם המציאו את הגלגל של האיזוק.

מירי רגב: יהיה לכם פרספקטיבה הרבה יותר מהירה.

קרן רוט: אני רוצה אולי לדייק את הדברים, הסיפור הוא עם כל הכבוד, יש כאן סוגיות שהן סוגיות משפטיות מהותיות, הם הרבה מעבר למה שקורה בשטח בסופו של –

מירב בן ארי: מה השם והתפקיד שלך?

קרן רוט: קרן רוט, מייעוץ וחקיקה פלילי, בסופו של דבר אנחנו מדברים פה על הפרטה של סמכויות שלטוניות.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, תעצרי איפה שאת נמצאת.

קרן רוט: אוקי.

מירב בן ארי: אוקי, אני ארבע שנים הייתי פה בכנסת ה-20, אין משרד שלא הפריט את עצמו לדעת, אין משרד, ברוך השם לפחות את שב"ס עצרנו רגע לפני שהמדינה רצתה גם להפריט את בתי הכלא ולמדה מה קורה בארצות הברית שזה נהפך ל- כאילו באיזה סרט את חיה?

מירב בן ארי: אני מתנצלת שאני משתמשת בשפה כזאת, הרי כל משרד הרווחה מופרט לעמותות, כל משרד החינוך מופרט לעמותות, מה המצאתם עכשיו?

מירב בן ארי: אפילו בבט"פ יש חברות שעובדות, אני מצטערת, תקשיבי ובזה זה נגמר, אתם מורחים את המדינה הזאת חודשים על שנים על שנים על שנים על איזוק, כאילו המצאתם איזוק אלקטרוני, בכל העולם יש איזוק לאלמ"בים, כולל את צווי הגנה וצווי הרחקה, לא טרחתם לבוא ולבדוק מול החברה שעושה את זה, היא חברה ישראלית, מילא לא שלחתי אותכם עכשיו לפורטוגל, זה חברה ישראלית שמפעילה את פורטוגל ודבר שני יש עוד חברה שבמקרה אותה הכרתי, כי התעסקתי באלימות נגד צוותים רפואיים, שגם היא יש לה כבר מאבטחים בשטח שמאבטחים את האחות שהולכת לאפליקציה, לוחצת, ברגע שמישהו מאיים לה על השולחן, או הרופא.

מירב בן ארי: אני הייתי שם, ראיתי בעיניים שלי איך זה עובד, אתם יושבים במשרדים ואומרים לי הפרטה, מה?

מירב בן ארי: כל המדינה מופרטת, עכשיו נזכרתם שאי אפשר להפריט?

מירב בן ארי: אנחנו עושים מעצמנו צחוק וראיתי כתבה לא מזמן של מיכל פ' לדעתי שרק פשוט הופכים אותנו את הכנסת והממשלה הזאת לבדיחה ואני הדבר הראשון שישבתי ב-G1 ישבתי לפני שבועיים, אמרתי להם מישהו מהמשרדים ישב פה?

מירב בן ארי: ראה איך אתם מפעילים את המודל בכל העולם?

מירב בן ארי: כמה שנים אתה עושה את האיזוק לשב"ס.

יורם לוי: מ-2005.

מירב בן ארי: פשוט בדיחה, בדיחה, לתת לכם התייחסויות ואז אנחנו הולכים לסיום.

מירב בן ארי: בקורונה תוך חמש דקות היה איזוק.

עאידה תומא סלימאן: בקורונה בחמש דקות הצלחתם להעביר את החוק, בעניין הקורונה, כעס עליי אז הסגן השר שאמרתי אולי זה יזרז.

מירב בן ארי: רגע, רגע, שנייה, אני נותנת סבב התייחסויות, כי רוצות עוד להגיב וגם רחלי תגיב ולא כשרוצים הכול אפשרי.

קריאה: אלה שני מודלים שונים וחשוב ל-

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת עכשיו על המודל, אני מדברת על העובדה, כי שרוצים לעשות משהו עושים אותו מהר כמה שאפשר, בתקופת הקורונה "זבנג" ועבר, ככה זה היה, העבירו אותו תוך שבוע, תוך שבוע, עם כל ההשלכות המשפטיות בנושא הזה, אני חושבת שהגיע הזמן, כלומר אפשר עוד למשוך ולמשוך ולמשוך ולמשוך.

מירב בן ארי: לא, לא, לא, הבדיחה הזאתי הסתיימה ואני –

עאידה תומא סלימאן: השאלה מתי תסיימו?

מירב בן ארי: לא, לא, עכשיו, כן, מה רצית להגיב.

רחל ספירו: כן, רק רציתי להשלים את הדברים ונראה לי שמבחינתי סיימתי, אבל כפי שאת אמרת גברתי הפרטה קיימת אז זה לא שאנחנו לא חושבים שאי אפשר להפריט, אנחנו פשוט צריכים להבין בדיוק מה המבוקש ומה כן אפשרי ומה לא אפשרי, אז זה דבר אחד.

מירב בן ארי: רחלי כמה השנים את עברת וועדות פה?

רחל ספירו: ארבע שנים בערך.

רחל ספירו: אוקי, דבר שני שאני כן –

מירב בן ארי: את יודעת שזה כבר מביך האירוע הזה?

מירב בן ארי: אגב, אני לא הטלתי כאן, אל תתבלבלו גם, שנייה, לא הטלתי פה אשמה על אף אחד, על אף אחד, לא על בט"פ, לא על משפטים, אני לא בנאדם שממש לא מאשימה, אני רק אומרת שהשהיית ההליכים כל כך הרבה שנים על דברים שבאמת באמת חצי מהדברים פה הם אפשר לפתור אותם אם רוצים, אני לא מאשימה אף אחד, הדבר היחיד שסוג שהאשמתי, או סליחה אם קצת יותר מידי יצאתי עלייך, אני מתנצלת, אני מתנצלת, אבל זה פשוט בגלל שכבר באמת נמאס לי ואני אומרת לך, אני הדבר הראשון שישבתי, שאלתי אותם למה לא ללמוד?

מירב בן ארי: עכשיו אני מבינה את האילוצים, כי אתם משרדי ממשלה, אבל אם לא נבין מה קורה, אפילו להבין אותם אליכם, לא ללכת אליהם, להביא אותם, אם לא נלמד אז אנחנו פה מתבלבלים ואת נמצאת כאן רחלי הרבה זמן בוועדות ושלא תתבלבלו אני לא יודעת אם אתם זוכרות את הדיון שהיה כאן בפברואר, איזה צרחות אני חטפתי פה ובצדק, כי הם נמאס להם, צרחות, שלא לדבר אחרי זה על הרשתות ועל איך אני כאילו באה למשרדים ולא דואגת לנשים, אני שזה מה שהתעסקתי כל החיים שלי בנשים נפגעות אלימות.

מירב בן ארי: אז ישבתי פה גם הבנתי את הרעש ואת הכעס, אבל עכשיו אני כבר יושבת, נתתי לכם מלא זמן , פברואר היה דיון אחרון, אנחנו במאי עכשיו ואתם נמצאים איתי בדיוק באותה נקודה, נכון התקדמתם, נכון ישבתם, לא מזלזלת בזה, אבל חזרתם אליי לוועדה שאתם עדיין בין תפיסת הביטחון להצעת חוק ממשלתית, אבל הייתי בסרט הזה כבר בפברואר, אז אני מתנצלת בפנייך, אם קצת הגזמתי בתגובה שלי, אני באחרונה שהיא משתלחת בפקידי ציבור, שתדעו, זה בטח אני לא מצפה מכם, אתם מייצגים, אבל זה לא טוב, זה לא טוב.

רחל ספירו: תודה גברתי, אני רק אציין שעוד פעם אנחנו כמו שאמרת אולי זה נראה שאנחנו לא התקדמנו, אבל אנחנו כן עשינו עבודה, אנחנו לקראת סיום, אנחנו מקווים בחודש הקרוב ותחילת יוני, סוף יוני, מתישהו ביוני בכל זאת להביא הצעה מוכנה ואנחנו מקווים שזה באמת יסייע בטיפול בתחום של האלימות במשפחה, עוד פעם אני גם מכירה שבזכות הוועדה –

מירב בן ארי: מה הלוחות זמנים שאת נותנת לי כאן?

רחל ספירו: אנחנו אם חברי כאן ממשרד הביטחון פנים אמר שהם יסיימו במהלך החודש האחרון את תפיסת ההפעלה, אנחנו מניחים שבמהלך יוני אנחנו נוכל להביא הצעה מוכנה, כמובן שזה תלוי כאן בשותפיי לעבודה ואני כן חשוב לי לציין שגם בזכות הוועדה ובזכות הדיונים הקודמים גם השתנתה התפיסה, כן, אם בהתחלה השלב הראשון הוא לא היה דווקא לטפל בצווי ההגנה בפיקוח טכנולוגי, אלא דווקא בעצורים, אז אנחנו כבר במקום אחר, ההצעה היא באמת מורכבת, אין מודל כזה במדינות אחרות בעולם שיכולנו ללמוד, יכולנו ללמוד ממודלים דומים, אבל לא זהים ולכן אנחנו כן עושים עבודה ומקווים שהתוצר יהיה טוב ומתאים וייתן מענה ראוי.

מירב בן ארי: אוקי, מה העמדה שלך?

גד פרישמן: אני רוצה למרות כל מה שנאמר כאן והוא אני מבין אותו, אני חושב שצריך לציין את העבודה המאומצת שעושים, לא רק במשרד הבט"פ בהובלת המשנה על ידי ארבעה צוותי עבודה שעובדים בצורה מאומצת, אם זה צוות תפיסת ההפעלה, האפיון הטכנולוגי, הצוות המשפטי ונושא של הכנת המכרז, כל ארבעת הצוותים האלו עובדים באופן מואץ, אנחנו מקיימים פגישות של כלל משרדי הממשלה עם כלל הגופים הרלוונטיים עם משרד הרווחה, משרד המשפטים, משטרת ישראל, הנהלת בתי המשפט וכל הגורמים הרלוונטיים אז נכון שבמבחן התוצאה אנחנו צריכים לסיים את הנושא, אבל כנושא מורכב אנחנו עושים את המאמץ במשרד לבט"פ כדי לקדם אותם.

מירב בן ארי: משרד הרווחה אתם רוצים להתייחס?

קריאה: לא, זה בסדר.

מירב בן ארי: שב"ס?

קריאה: לא.

מירב בן ארי: אוקי, כן, מי רצה?

מירב בן ארי: בבקשה.

גלי עציוני: עורכת דין גלי עציון מנעמת, מנהלת מחלקת ייעוץ וחקיקה בנעמת.

גלי עציוני: אני מאוד מכבדת את הגישה הממלכתית שלך כבוד היושב ראש, אבל באמת אני חושבת שהגיע הזמן להתקדם, זה שעת רצון, אנחנו לא יודעים מה ייקרה בממשלה הזאת מחר וליטרלי מחר ולכן-

עאידה תומא סלימאן: זה ליטרלי היום.

גלי עציוני: היום, כן, בכל מקרה השורה התחתונה ואני לא הולכת להתנהל אל משרדי הממשלה כאילו הם שקי חבטות, אני יודעת שיש עליהם המון עומס, אבל זה די ברור במקרים שהם מאוד מאוד מעוניינים אנחנו רואים את זה גם כגופי החברה האזרחית, אנחנו מקבלים בקשה להתייחס לתזכירי חוק תוך 24 ו-48 שעות, ראינו את זה בנושא האזיקונים בזמן הקורונה, זה משהו שהוא באמת בנפשנו ואנחנו לא יכולים לחכות.

גלי עציוני: אני רוצה לתת דוגמא מ-למשל חוק –שגם עשו אותו במהירות מאוד גדולה ודחו את התכולה, גם פה אפשר לעשות את אותו דבר, להתקדם, הרבה מהסוגיות שעלו פה הם כן סוגיות שכבר נדונו בדברים אחרים וגם סוגיות שיכולות כן להיות בתקנות, צריך להתקדם, גם אם התכולה תהיה יותר מאוחרת, אסור לחכות יותר, פשוט אסור לחכות יותר ויוני יהפוך ליולי, או ליוני אנחנו לא יודעים איזה שנה, אנחנו התחלנו את המסע הזה ב-2016, אנחנו ב-2022, אנחנו בממשלה הכי ידידותית לנושא שיכולה להיות, אם זה לא היום, זה כנראה לא יקרה.

מירב בן ארי: תספרי לי על זה, אוקי, עאידה את רוצה להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: כן, אני רוצה להגיד –

מירב בן ארי: בני, אני אתן לך סבלנות, גם אתמול נתתי לך בדיון, תן רגע לעאידה לדבר בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כן, כמי שכבר מלווה את הצעת החוק הזה מ-2015 הצלחנו להעביר אותה כבר שלוש פעמים, הצלחתי להעביר אותה בטרומית, אני חס וחלילה לא רוצה להיות תקועה באותו מצב של העברתי בטרומית ומחכה.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת רוצה שנתקדם בחוק הזה ואני מרגישה שאיפשהו אני אתן לכם באמת את הקרדיט על העבודה המאומצת, אני יודעת שהחוק הזה מביא הרבה שאלות, גם טכניות וגם משפטיות לפתחכם, אבל חלק גדול גם כן מהשאלות האלה נפתרו בסוגיות, או בחוקים אחרים שאפשר ללמוד מהם, הסוגיות הטכניות אפשר להיעזר במי שמפעיל כבר שנים וללמוד איך אפשר להתקדם משם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שניתן זמן מספיק כדי ללמוד את כל הסוגיות, אנחנו הובטח לנו שעד סוף מאי יהיה כבר תזכיר ממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהתזכיר הממשלתי מחכה למסמך של הבט"פ, או מסמך קבוצת ההפעלה, אי אפשר להמשיך להתבחשש כאילו בסוגיות, צריך לזרז את זה, אנחנו כבר באיחור, בישיבה הזו חודש, אתם בעצם לא אומרים את זה, אתם מבקשים דחייה של חודש.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת, הזמנים שלנו לא כמו הזמנים שלכם, אתם אנשי מקצוע, אתם יכולים, אנחנו הזמנים שלנו פוליטיים, הזמנים שלנו אומרים שאולי לא נהיה פה בעוד חודש, זאת אומרת להתפזר עם העברתי הצעה טרומית, פעם שלישית, זה לא עובד, אני לא מדברת גם על הזמנים של הנשים שצריכות את ההגנה הזו, צריכות את הכלי הזה, נשים נרצחות כל יומיים-שלושה יש עוד אישה שנרצחת, אי אפשר, אני חושבת שחודש זה יותר מידי, צריך תוך שבוע להוציא את המסמך הזה וצריך עד סוף החודש באמת לנסות לסיים את החקיקה, יש דברים שאפשר להעביר לתקנות, אני לא מקובל עליי שאומרים לא את הנושאים האלה אי אפשר בתקנות, כן אפשר בתקנות, ראינו את זה, כפי שניסו לעשות את זה בקורונה, החוק הוא לא עבר תוך שבועיים, אז בואו, בואו תעשו טוב לעצמכם ולא רק לכלל הציבור ולנשים ולכל מי שסובל באלימות, אי אפשר לחכות עוד יותר.

מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן, בני פרץ, הוא פעיל חברתי, תתייחס בשתי דקות.

בני פרץ: כן, אני רוצה להתייחס ודווקא אני רוצה לחזק –

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה, אני נזכרתי עכשיו גם עניין פרסום התזכיר, צריך לקצר את התקופה, כלומר לא לחכות 45 ימים.

מירב בן ארי: 24 שעות כמו שהם יודעים בעניינים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: צריך לבדוק מה הקיצור הכי גדול שהיה ולבקש אותו.

מירב בן ארי: יפה, כן, בני.

בני פרץ: גברתי היושבת ראש היות ואני מכיר את הכול, אבל אני לא שומע פה את החשיבה הנכונה מה שאנחנו אומרים חשיבה קרימינלית, אדם שמסכן גם יכול לחשוב גם אם תשים לו אזיק, אבל יש לו תנועה חופשית, אבל יש לו הגבלה למרחק לא להיות ליד האישה, או ליד האדם שאותו מסכן, אבל מעבר לזה יש לו תנועה חופשית, אני שואל את השאלה הפשוטה, הוא חייב להיות עם אזיק, כי אם תגידו שתשים לו משהו במכשיר אלקטרוני, הוא ייתן אותו למישהו אחר והם יעקבו אחרי מישהו אחר, אז אני אומר דבר אחד זה עם אזיק, אבל מה קורה, היא שאלה שאלה פשוטה, הקניון נגיד איש כזה שרוצה בקרימינליות לבצע את הפשע אז הוא יחשוב, הוא יודע את הדרך לאן מה אם הולכת קניונים, דברים כאלה, הוא לא מוגבל, סופר, כל הדברים האלה, אז הוא יכול להקדים וללכת לטייל, יש לו חופש, עכשיו מה קורה כשהיא יוצאת והולכת ומתקרבת לקניון, האם אתם מצלצלים אליה ואומרים לך, סליחה, גברתי, אל תכנסי לקניון, מה אתם תנועה שלה?

בני פרץ: או באים ומגנים עליה אם היא נכנסה, או מיד עוצרים אותה לפני שהוא יתקרב אליה, כי הוא זכותו בחופש הזה, איך אתם תבצעו את זה?

בני פרץ: כי פה כמו שאני מכיר את המדינה ואיך היא אמרה הלא חוק משנים בשבוע כשרצו בקורונה, אני אומר חוק יסוד גם בשעתיים שינו אותו, אוקי, חוק יסוד, אבל כשמדובר בפרט ובהגנה ובזולת הכול זה בירוקרטיה וסעיף ותת סעיף ותת סעיף שאחר כך יש אלף פרצות וזו השאלה, מדברים כל הזמן על רצח נשים ונשים ולי זה כואב שנשמע, אבל למה לא מבצעים דבר ברור?

בני פרץ: פשוט וקל, פשוט וקל במעקב אחרי בנאדם מה ההגבלה שלו, אבל אם הוא בקניון ואין לו הגבלה והיא מגיעה זכותה גם ללכת, אבל שילווה אותה אדם, שילווה אותה מאבטח שמה.

מירב בן ארי: בני, תודה רבה, טוב, אני אתכנס לסיכום.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחברות הכנסת המציעים של הצעת החוק של האיזוק האלקטרוני, תודה למשרדי המשפטים, בט"פ, רווחה ושב"ס וכל המעורבים.

מירב בן ארי: אני מציעה כמה דברים שדיברתי עליהם, אחד אני מציעה לחברות הפעילות בתחום, אלקטרה ו-1G שיושבות פה להזמין את חברות הכנסת וחברי הכנסת המציעים, אני כמו שהצעתי אני מציעה למשרדי הממשלה ללמוד מה קורה בשטח, זה בסדר גמור לשבת עם חברות שעובדות, אנחנו עושים את זה בכל משרדי הממשלה, אפשר גם פה ללמוד קצת איך מתנהל מול העולם, אני ראיתי את המודל של מדריד, היה מאוד מעניין, גם בפורטוגל יש מודל מעניין, אנחנו כבר מפגרים מאחור אי שם ומה שעצוב כאן שמי שמפעיל את המודל בצורה כל כך טובה הם באמת זה כבר קיים, אני ל- 1 G נחשפתי לעבודה שלהם בעולם והיא מדהימה ואני לא מצליחה להבין למה מדינת ישראל שהחברה ישראלית מפעילה באוסטרליה וניו זילנד, לא מסוגלת להפעיל את אותו מודל כאן רק בגלל כל אותם שיקולים משפטיים, בואו נתקדם ושלא נדבר על חברת אלקטרה שמפעילה את האופנועים כבר בתוך בתי חולים ורשויות מקומיות ובנקים.

מירב בן ארי: אתם יושבים כאן, סליחה, סוג של- אנחנו כבר, העולם מתקדם, מתקדם ואנחנו מאחור, אני לא מצליחה להבין למה, אם יש אגב, בלי קשר לעולם האלמ"ב, גם חלופת מעצר רגילה, למה לא לתת אזיק לכל מי שיכול לקבל אזיק במקום מעצר בית?

מירב בן ארי: הרי אין דבר שיותר אתה יכול לאתר ולשלוט מאזיק, מלשלוח בנאדם למעצר בית שיכול להפר את זה, כי מה לעשות אין לנו מספיק שוטרים, אין מספיק, אז אחד קצת למידה ממה שקורה בעולם ובשטח לא מזיקה לאף אחד, אני בעצמי עשיתי את זה ולמדתי המון, פשוט למדתי, זה רק עוזר.

מירב בן ארי: אני שתדעו תוך כדי דיון תכננתי לקבוע הצבעה ל- 24 למאי, לאור העובדה שדיברת על יוני, אני דחיתי עכשיו את זה להצבעה ל- 1 ליוני, אם עד ה-1 ליוני אין תזכיר חוק של איזוק אלקטרוני תהיה כאן הצבעה לפרוטוקול, לא אני אשקול, אוקי, את רושמת אני מניחה, גם חברות הכנסת, אני כבר אומרת לכם, אני קבעתי עם חברות הכנסת, יש גם פתק שעבר, נכון עאידה ודיברנו על ה-24 אבל בגלל שאמרת אנחנו צריכים את יוני, אם ביוני תבואו לפה עם התזכיר חוק, עוד לפני אפילו סבב, תבואו עם התזכיר חוק, תענו גם לעאידה על סבב התייחסויות אם אפשר לעשות קצר ולא 45 יום, אבל תביאו לנו משהו, אנחנו לא נקיים את ההצבעה לטרומיות, יש לכם חודש, זה מספיק זמן, יש כאן כמה סוגיות תפתרו אותם.

מירב בן ארי: היום הרגשתי שבאתי לישיבה ויש לי דז'ה וו משתי הישיבות האחרונות, אני לא מתנהלת ככה, אני יודעת שהממשלה רוצה היא מביאה, אני אתמול אשרתי פה את תקנות מרון, היא דיברה על הקורונה, למה את הולכת רחוק, אני אתמול אשרתי את מרון, תקנות שעשו צ'יק צ'ק אין מה לעשות בגלל אילוצים משפטיים, אילוצים קואליציוניים גם והביאו ואישרנו והמשטרה יצאה לדרך אתמול, אתמול, יצאה לדרך, נתנו סמכויות של אכיפה ובאמת כל הדברים התמודדנו, כי יש לנו אירוע של הילולה שאנחנו חייבים לטפל בו כראוי.

עאידה תומא סלימאן: כי יש רצון פוליטי שם .

מירב בן ארי: לא, עזבי את הרצון הפוליטי, צריך להגן על חיי אדם, זה הכי חשוב, 45 נהרגו שם על ההר, צריך להגן.

עאידה תומא סלימאן: גם זה הגנה על חיי אדם.

מירב בן ארי: אז את יודעת מה אז רצון פוליטי, אז אנחנו גם רוצים, גם מבחינה פוליטית החוק הזה חשוב לנו, אבל עזבו את הכול, מה שחשוב זה שניתן כלי טוב, מקצועי, יעיל, שפועל בכל העולם ומדינת ישראל לא נמצאת באירוע, אגב, היא נמצאת רק עם שב"ס, אבל היא לא נמצאת באפשרות של אסירי האלמ"ב, לפחות אלה שמורחקים אחרי ששוחררו וכדומה.

מירב בן ארי: אני מבקשת מכם לעלות הילוך, אני אמרתי את זה, אנחנו קצת נראים להגיד וזה אנדרסטייטמנט להגיד שזה נראה לא טוב, זה נראה גרוע מאוד, גרוע מאוד, אני מבקשת מכולם להתגייס לאירוע הזה, אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.