ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 141, 2022-05-12 10:00

שרן השכל: אמרתם שיש מבקרים שמגיעים לפה ו - - -

חנניה היזמי: אני אתייחס לזה.

נתנאל איזק: זה יוצר לנו בעיה של נגישות, בעיה של שמירה על המקום, אני לא מדבר על מה שמעבר שאנחנו מאבדים, ואתם עוד מעט גם תתרשמו ותוכלו לראות את הממצאים.

שרן השכל: כלומר כל האתר ממשיך גם כן לשם?

נתנאל איזק: כן.

נתנאל איזק: חנניה ירחיב על זה עוד מעט.

נתנאל איזק: אני פה בעיקר בשביל הצורך שלנו במסקנות ועדת החינוך ובדחיפה של ועדת החינוך בראשותך ולראות שני תהליכים שהם מאוד מאוד מקבילים, האחד, איך אנחנו מצליחים לשמור את העתיקות בתוך יהודה ושומרון ולראות איך אנחנו מצליחים לשמר, לשמור, להנגיש וכו' את האתרים.

נתנאל איזק: הדבר השני כמובן זה לראות איך אנחנו בעזרת החבר'ה של קמ"ט ארכיאולוגיה של המינהל האזרחי מצליחים לבצע אכיפה ולבצע פעולות והם בחוסר של כוח אדם.

נתנאל איזק: עכשיו אנחנו לקראת תקציב ממשלתי שאמור לעבור ביוני ואני חושב שמסקנות של ועדת חינוך, לבוא איתן גם למשרד הביטחון וגם למשרד האוצר, יכולים באופן משמעותי לעזור להם, כי בני וחנניה, אנחנו כבר פרטנרים בדיאלוג בינינו.

נתנאל איזק: אנחנו כמשרד מורשת גם מתקצבים מכספנו, כי אנחנו מבינים את החשיבות של הדבר והאירוע הזה.

נתנאל איזק: אז אני אתן את רשות הדיבור לכם.

חנניה היזמי: שלום לכולם.

חנניה היזמי: אני רוצה להתמקד בשלושה דברים, אחת, זה הנגישות של האתר, שתיים, לגבי האתר עצמו מבחינה ארכיאולוגית היסטורית, ודבר שלישי זה הנושא של שמירה על המקום הזה מבחינת הרס ופגיעה בעתיקות.

חנניה היזמי: אחת, לגבי הנגישות.

חנניה היזמי: אני מבין שכבר אתם ראיתם את הדברים, מה הצורך כדי להגיע למקום כזה, מה הוא דורש.

חנניה היזמי: תיאומים מול פיקוד מרכז ולעבור דרך שטח A שצריך אישור של החטיבה וכל הדברים האלה.

חנניה היזמי: אתם רואים שאנחנו מסתובבים ויש פה אנשי צבא ששומרים עלינו.

חנניה היזמי: הנגישות למקום הזה היא רק דוגמה להרבה אתרים שאנחנו בבעיה של נגישות אליהם, כי אתה צריך להגיע למקומות מסוימים ואתה חייב לעבור דרך שטח A ודרך שטח B, בעיה ביטחונית ממדרגה ראשונה.

שרן השכל: ועל כמה אתרים מדובר באזור יהודה ושומרון והבקעה?

חנניה היזמי: אנחנו מדברים ביהודה ושומרון על סדר גודל של 2,600 אתרים, מתוכם 2,000 אתרים שאנחנו כבר הכרזנו עליהם בארבע השנים האחרונות.

חנניה היזמי: ההכרזה מבוצעת גם נקודתית וגם פוליגונית, במקרה הזה יש לנו גם הכרזה של הפוליגון של האתר הזה.

חנניה היזמי: אנחנו עובדים על הכרזה נוספת יחד עם הערות אזהרה בטאבו כדי שאנשים יידעו שחלילה וחס אם הם רוצים לבנות הם צריכים לקבל אישור ודברים מהסוג הזה.

חנניה היזמי: זה פן אחד של הדברים.

חנניה היזמי: הדבר השני לגבי הנושא הזה של ארמונות החשמונאים.

חנניה היזמי: גם בהסכמי אוסלו נאמר שיש מחויבות של הרשות הפלסטינית לשמור על האתרים.

חנניה היזמי: אם אנחנו רק מביטים מעבר לתוואי של הוואדי התוואי של הוואדי מחלק את האתר הזה לשניים, בין שטח C שבו אנחנו נמצאים כרגע, לשטח A, שנמצא בצד השני עם מחנה הפליטים עקבת ג'בר.

חנניה היזמי: החלק הזה שנמצא מדרום לגדה הוא חלק מאתר העתיקות, ותיכף אנחנו נתייחס לכל הנושא הזה של מה אנחנו רואים פה מבחינת אתר העתיקות, ואתם יכולים לראות את הבנייה המסיבית במידה מסוימת שהיא פוגעת פה בחלק של האתר.

שרן השכל: מה הגבול של האתר?

חנניה היזמי: אם אנחנו מסתכלים פה, רואים פה את התוואי של הוואדי בחלק הזה, החלק הצהבהב זה שטח A ופה זה החלק שבו אנחנו נמצאים.

שרן השכל: זה הארמונות, ועד לאן?

שרן השכל: אלה הבתים שאנחנו רואים כאן.

חנניה היזמי: בדיוק, אלה הבתים שאנחנו רואים.

שרן השכל: ועד איפה האתר?

חנניה היזמי: האתר, אם אנחנו מסתכלים כאן בתכנית הזאת, אנחנו רואים את הטולול הזה שנמצא פה למעלה, את רואה אותו?

קריאה: זה הארמון של הורדוס.

שרן השכל: זה הארמון של הורדוס?

קריאה: הארמון הראשון של הורדוס.

חנניה היזמי: הארמון הראשון נמצא קצת יותר – אנחנו מסתכלים על זה, זו התכנית של החופר, אנחנו רואים פה את הנחל ואת הטולול שזאת הגבעה הזאת המרכזית.

מוסי רז: מה זה השרטוט הזה, מתוך מה הוא לקוח?

חנניה היזמי: זה מתוך הפרסום של דוח חפירה של אהוד נצר.

מוסי רז: אני מכיר את אהוד נצר טוב, אבל איך הוא קשור להסכם?

חנניה היזמי: אהוד נצר חפר פה מ-1973.

מוסי רז: אבל איך זה קשור להסכם?

חנניה היזמי: בהסכם נאמר שהם חייבים לשמור על ארמונות החשמונאים, לאפשר גם גישה וגם לשמור עליהם.

מוסי רז: זה מצורף, ההסכם הזה?

חנניה היזמי: כן, יש רשימה של אתרים ואחד האתרים זה ארמונות החשמונאים.

חנניה היזמי: פה כל האזור הזה זה עקבת ג'בר, שם חלק גדול מבתי האמידים מתקופת הבית השני, שהתגלו בחפירות שנעשו לפני - - -

שרן השכל: אנחנו מדברים על נגיד הבית הכתום שם?

חנניה היזמי: כן, הבית הכתום.

חנניה היזמי: הכביש שאתם נסעתם בו, אנחנו נסענו פה ממש עם הכביש.

שרן השכל: אז זה הגבעה ההיא.

קריאה: שזה הארמון הראשון.

חנניה היזמי: תיכף, לגבי הארמונות של הורדוס אנחנו נתייחס.

חנניה היזמי: הורדוס בנה שלושה ארמונות על השרידים של הארמונות מהתקופה של החשמונאים.

חנניה היזמי: אז אנחנו נתחיל מהסוף, היות ששאלתם.

חנניה היזמי: אז הארמון הראשון של הורדוס שאנחנו מכירים נמצא פה, זה החלק הזה.

חנניה היזמי: הוא נמצא באזור הבית הוורוד, באזור של עקבת ג'בר, של מחנה הפליטים.

חנניה היזמי: מאחוריו.

חנניה היזמי: הארמון השני שהוא בנה, הוא בנה אותו פה, מאחורי הגבעה פה למטה, החלק הזה, זה היה הארמון של יוחנן הורקנוס ותחילת המבנים של התקופה החשמונאים, אבל תיכף אנחנו ניגע בקטע הזה.

יהודית גידלי: סליחה על השאלה, המקום הזה לא מוזכר בתנ"ך, אצל דוד?

חנניה היזמי: לא.

חנניה היזמי: זה הורדוס.

חנניה היזמי: החשמונאים והורדוס אין לנו בתנ"ך.

יהודית גידלי: אבל יש משהו ביריחו אצל דוד.

חנניה היזמי: אתם לקחתם אותי לזה, אני רציתי להתחיל בצורה אחרת, אנחנו נגיע גם ליריחו הקדומה וגם ליריחו אחרי.

חנניה היזמי: אז יש לנו את הארמון השני שהוא פה, יחד עם החלקים של המבנים והבריכות הגדולות, שאנחנו תיכף נראה, ויש את הארמון השלישי, הגדול, שהוא משתרע גם מעבר לוואדי, הוא נמצא בחלק הזה.

חנניה היזמי: אתם רואים את המבנים האלה, האפורים?

חנניה היזמי: הם מאחוריו.

חנניה היזמי: כמו שאתם רואים, כל המצוק הזה עומד בפני קריסה.

חנניה היזמי: מה שאנחנו עשינו, אם שמתם לב כשחציתם את הנחל, לבולדרים הגדולים, אז חלק מהדברים שאנחנו עשינו, כדי למנוע את ההתמוטטות של המדרון הזה, בגלל שיטפונות, עשינו שם עבודה, השקענו שם, המינהל האזרחי שם הרבה מאוד כסף כדי לעצור את זה.

נתנאל איזק: וגם משרד מורשת.

חנניה היזמי: כן.

חנניה היזמי: למשרד מורשת יש את זכות הראשונים, זה היה עם השר אלקין, הוא היה מנהל היחידה שהוא שם את הכסף לכל הנושא הזה של השימור.

יהודית גידלי: המקום הזה חפור לאחרונה?

חנניה היזמי: אז בואו נתחיל ככה מהתחלה.

חנניה היזמי: קודם כל לגבי יריחו.

חנניה היזמי: יריחו נחשבת כעיר הקדומה ביותר, כעיר העתיקה ביותר, של 10,000 שנה, כשאנחנו מדברים על התקופה הניאוליתית וכו', אבל יריחו העתיקה נמצאת בתוך העיר עצמה, תל א-סולטן שנמצא בחלק המזרחי.

מוסי רז: על כביש 90.

חנניה היזמי: יריחו מהווה גם את ציר הכניסה של בני ישראל ברגע שהם מגיעים מהמדבר, עוברים דרך נהר הירדן, מגיעים לגלגל, מקימים את המזבח, מגיעים להר עיבל, בונים את מזבח יהושע שם וכל הסיפור אחרי הדברים האלה.

שרן השכל: גם שם היה בלגן.

חנניה היזמי: גם שם היה, אבל זה שטח B, לא בתחום אחריותי, אז אני לא יכול לעשות שם דבר בקטע הזה.

חנניה היזמי: מכל מקום, יש לנו את יריחו העתיקה שנמצאת בצד המזרחי ויש לנו את יריחו של ימי בית שני שנמצאת במרחב הזה.

חנניה היזמי: התחלת ההתיישבות במקום הזה מתחילה במקום הזה כאשר יוחנן הורקנוס, הבן של שמעון הנשיא, מקים פה חווה חקלאית לגידול תמרים, אפרסמון, שזה אחד הדברים שהיה מכניס המון כספים בתקופת בית שני והמשיך עד התקופה הביזנטית במידה מסוימת.

חנניה היזמי: אפילו הרומאים נתנו אישור לתושבי נערן, שנמצא מצפון אלינו, להתיישב במקום הזה כי הם ידעו את סוד גידול האפרסמון, אז אפשרו להם לשבת במקום הזה.

חנניה היזמי: אז הוא מקים פה בהתחלה חווה חקלאית, באזור של הארמון הזה שהראיתי לכם פה על הגבעה, ובונה אחרי זה ארמון.

חנניה היזמי: אלכסנדר ינאי בא אחריו ובונה ארמון חפיר, שיש מסביבו חפירה כדי למנוע כניסה, כהגנה כנגד פלישה לארמון.

חנניה היזמי: לאחר מותו אשתו שלומציון בונה פה צמד ארמונות שנקרא ארמונות התאומים שנמצא פה.

חנניה היזמי: אתם יכולים לראות את ראשי הקירות, אלה שני מבנים שהם בצורת מראה שאפשר לראות, היא בונה את זה לשני הבנים שלה, אריסטובולוס והורקנוס, שהיו די מסוכסכים.

שרן השכל: זה נראה כאילו גירדו רק את ה - - -

חנניה היזמי: לא, את רואה רק חלק מהקיר ולמה?

חנניה היזמי: כי זה נחשב חלק שקוע, כי מי שעומד פה זה לא הסתיר לו את הנוף.

חנניה היזמי: לכן היא בנתה את זה בצורה של שיקוע במקום הזה.

חנניה היזמי: אחרי שמסתיימת תקופת החשמונאים אז הורדוס מגיע למקום הזה ובונה פה את הארמון הראשון שהראיתי לכם, את השני ואחרי זה את הארמון השלישי.

חנניה היזמי: המקום הזה שימש גם כמקום קבורה.

חנניה היזמי: אם אנחנו מסתכלים, כל המצוק הזה מהאזור של האנטנה ולמטה עד לאזור של הוואדי, זה היה אזור של קברים בתקופה החשמונאית, כנראה של עשירי ירושלים.

שרן השכל: מערות?

חנניה היזמי: מערות קבורה.

חנניה היזמי: אחת המפורסמות שבהן זה קבר גוליית, שאנחנו רואים אותו.

חנניה היזמי: אנחנו פה ב-1993, ממש לפני הסכמי אוסלו, עשינו פה מה שנקרא מבצע מגילה, עשינו סריקה של כל האתרים, מאזור ואדי מכוך עד לאזור של מצפה שלם, סריקה של כל המערות כדי למצוא ממצאים.

חנניה היזמי: גם היום מתבצע, יחד עם רשות העתיקות, תהליך של בדיקה נוספת של מערות שלא הצלחנו להגיע אליהן בגלל נגישות, חבלים, סנפלינג ודברים שכאלה, וזו כבר שנה רביעית שהמבצע הזה מתנהל בשיתוף של משרד מורשת, בשיתוף של המינהל האזרחי, רשות העתיקות.

חנניה היזמי: ככה שמנסים למצוא כמה שיותר שרידים ולאו דווקא ההתמקדות בשרידים של בית שני, כמו שכולם אומרים.

חנניה היזמי: אנחנו מבחינה ארכיאולוגית מתייחסים לכל התקופות.

חנניה היזמי: אז אנחנו מוצאים גם כלקולית וגם ניאולית וגם מתקופת הברזל ובית שני, וגם אחרי זה בתקופה הביזנטית, אם מדובר בנזירים או אנשים כאלה שגרו במערות האלה.

חנניה היזמי: התיעוד אצלנו הוא תיעוד סוחף של כל הדברים האלה.

שרן השכל: זה מטורף.

שרן השכל: כמה אנשי צוות יש לך לעומת ה-2,000 אתרים?

חנניה היזמי: 2,600 אתרים.

חנניה היזמי: אז אם אני מסתכל, היחידה שלי מונה 28 אנשים, מתוכם שניים שהם עובדי מדינה, זה אני ובני הסגן שלי, וכל השאר מועסקים על ידי חוזה התקשרות בין המינהל האזרחי לבין רשות העתיקות.

חנניה היזמי: ההסכם הזה עומד על סדר גודל של שישה עד שמונה מיליון שקל, בזה אתה צריך להעסיק גם פקחים, גם ארכיאולוגים חופרים, כי יש לנו המון חפירות הצלה, עם כל הנושא הזה של הפיתוח, כבישים, תקשורת, יישובים וכל הדברים האלה, צריך לעשות את הדבר הזה.

חנניה היזמי: אתה צריך צוות עזר שעוזר לך, מודדים, צלמים, שרטטים, וכל הלוגיסטיקה שמסביב, זה כלי עבודה.

חנניה היזמי: אנחנו עושים עבודות שימור, יש לנו צוות שימור שמתעסק בשימור של האתרים.

חנניה היזמי: במקרה הזה, אני חייב להגיד, היות שזה היה פרויקט ארוך וממושך, אילו הייתי נכנס לפה ועושה את זה כראשון הייתי מנטרל את כל העבודה שלי בשאר האתרים ביהודה ושומרון.

חנניה היזמי: לכן מה שאנחנו עשינו פה, יחד עם רשות העתיקות, הם הביאו לפה צוות שיושב קבוע, כבר שנה רביעית במקום הזה, צוות של שלושה אנשים שעובד כל השנה ועושה את עבודות השימור, שאנחנו נראה חלק מהם.

נתנאל מזא"ה: אני רק אגיד שזה צוות בתקציבי מורשת.

שרן השכל: מתקציבי מורשת, שזה בעצם מחוץ לתקציב של רשות העתיקות?

נתנאל מזא"ה: לרשות העתיקות אין סמכות חוקית מעבר למה שמוגדר הקו הירוק.

חנניה היזמי: אני מפעיל אותה כקבלן משנה.

קריאה: הם יכולים להיות ספק.

חנניה היזמי: כן.

חנניה היזמי: אז אני מפעיל אותה כקבלן משנה לצורך העניין של הדבר הזה.

חנניה היזמי: כשאני צריך להתמודד עם כל המערכת הזאת וכשאני מדבר על פגיעה, הרס, שוד עתיקות, ותיכף בני ירחיב על העניין הזה פה, מה קורה בשטח עצמו כדוגמה לאחד האתרים החשובים שנפגעים, אני מתעסק עם ארבעה-חמישה אנשים.

חנניה היזמי: אפרופו הדיבור להיכנס לזה לרשות העתיקות, להעביר את הסמכות.

חנניה היזמי: אנחנו ישבנו איתם, רשות העתיקות, היחידה שלי מתעסקת בסחר פרטי, הבעיה שלי זה לא סחר פרטי, הבעיה שלי זה הרס, הבעיה זה פגיעה.

חנניה היזמי: אנחנו מדברים על הנרטיב של - - -

שרן השכל: אז מה, זה דורש תיקון חקיקה, לתת להם סמכות?

חנניה היזמי: אני לא צריך תיקון חקיקה, הדבר היחידי שאנחנו צריכים זה משאבים כספיים כדי להעסיק יותר אנשים כדי שתהיה יותר נוכחות בשטח.

חנניה היזמי: זה הסיפור.

מוסי רז: מה, תשאיר פה אנשים בלילות?

חנניה היזמי: יש אמצעים טכנולוגיים שאתה יכול לשים פה כדי לראות מה קורה.

חנניה היזמי: אני לא מדבר רק על האתר הזה, אלא באופן כללי.

חנניה היזמי: ברגע שיש לך צוות שאתה יכול להזעיק אותו.

חנניה היזמי: כי היום פעילות שלנו מחויבת תיאום עם הצבא, אתה לא יכול לעבוד בלי הצבא, אני לא יכול לשלוח פקח לבד, חלילה וחס, לאיזה אזור נידח, לא יודע מי יושב לו שם בתוך מערה, לשלוח אותו לבד.

חנניה היזמי: הוא חייב להיות מתואם עם הצבא, הוא יודע שיש לו גיבוי, חס וחלילה קורה משהו.

נתנאל איזק: יש לזה גם צד שני, מוסי.

נתנאל איזק: ברגע ששודדי העתיקות יודעים שאחת לשלושה ימים יש מארב על אתרים ולא אחת לחודשיים, אז זה גם במשמעות שלהם מפחית את השוד.

מוסי רז: לי יש הצעת חוק לאיסור סחר בעתיקות, אתם תתמכו בה?

נתנאל איזק: אני לא חבר כנסת.

חנניה היזמי: הלוואי.

חנניה היזמי: אצלנו זה מ-1994, הוצאנו צו אלוף.

מוסי רז: זה צו אלוף, אני מדבר בכלל בישראל.

שרן השכל: שיחול גם על יהודה ושומרון?

חנניה היזמי: אני אגיד לך, גם ברשות הפלסטינית אין סחר בעתיקות.

מוסי רז: בסדר, אבל בישראל אין איסור.

חנניה היזמי: בישראל זו המדינה היחידה בלבנט שמאשרת.

חנניה היזמי: אתה מבין?

חנניה היזמי: זה אבסורד.

מוסי רז: אז אני שואל אם תתמכו בהצעת החוק שלי.

נתנאל איזק: אם הייתי אצבע יכול להיות שכן.

מוסי רז: לא, המשרד שלך רלוונטי, רלוונטי מאוד.

נתנאל איזק: המשרד מבחינתנו, בוודאי שאנחנו רלוונטיים נגד סחר בעתיקות, אין שאלה בכלל, כמשרד.

חנניה היזמי: אז לפני שאני אתן לבני שידבר על הנושא של הפגיעה בעתיקות וכו', כשאנחנו מסתכלים פה על הארמון השלישי של הורדוס, שזה החלק המרכזי, שאנחנו לא נרד, הבנתי שחם לכם וקשה, אבל יש פה את הארמון השקוע.

שרן השכל: אני אסתכל, אני אשמח ללכת לראות.

חנניה היזמי: אז אפשר אפילו עם הרכבים לרדת, אני חושב שזה חשוב לרדת.

חנניה היזמי: אבל, שוב פעם, הקטע המרכזי הוא שכל החלק הזה של האתר שנמצא בתחום של הרשות הפלסטינאית פשוט נהרס והולך לאיבוד, כל האזור של הגן השקוע יחד עם הטולול הזה שכרגע הם עוד לא נוגעים בו, אבל הייתה לי פנטזיה, ויש לי עדיין פנטזיה, לעשות גשר עילי שמחבר בין שני הדברים, אבל פה אנחנו צריכים את ההסכמה של הרשות הפלסטינית.

מוסי רז: כמה זה עולה?

חנניה היזמי: גם אם זה יהיה במיליון או מיליון וחצי שקל זה לא בשמים, אפשר לעשות את זה, הבעיה היא, ברגע שאנחנו נעשה את הדבר הזה ואם היה שיתוף פעולה איתם, הגישה של האנשים, של המטיילים, תהיה נוחה בחלק הזה.

חנניה היזמי: היום האופציה היחידה שלא לעבור דרך זה היא להגיע כביש אלון, דרך בסיס מג"ב, ולהגיע מהצד המערבי.

מוסי רז: זאת אומרת יש אופציה כזאת.

חנניה היזמי: כן, אבל זה אף אחד לא יעשה.

נתנאל איזק: זה מאריך מאוד.

חנניה היזמי: בוודאי.

מוסי רז: החבר'ה האלה שראינו פה קודם, איך הם הגיעו?

מוסי רז: כמו שאנחנו הגענו?

חנניה היזמי: כן.

מוסי רז: הם נכנסו לשטח A עם אישור, בלי אישור?

חנניה היזמי: עם אישור, הם מלווים עם צבא, עם אישור של חטיבה.

נתנאל איזק: חייב להיות, אתה לא יכול בלי.

בני הר אבן: אז ממש חמש דקות במהירות, ברשותכם.

בני הר אבן: אני אמשיך את הדברים של נתנאל.

בני הר אבן: הבחירה במקום הזה היא בחירה חשובה, נכונה והיא מדויקת לבחינת כל ההיבטים של הפעילות של יחידת קמ"ט ארכיאולוגיה, משום שהמקום הזה, בעצם יחידת קמ"ט ארכיאולוגיה, צריך לזכור, זה ארגון.

בני הר אבן: זה אמנם ארגון קטן, ארגון של 30 אנשים שפועל בשלושה תחומים עיקריים, הוא פועל בתחום הסטטוטורי של הפיקוח והאכיפה, יש לו תחום של חפירות הצלה, התחום המקצועי, ותחום שימור ופיתוח אתרים ביו"ש, כשאנחנו אומרים שזה גוף של 30 איש שפועל בשלושת התחומים המרכזיים האלה, כשכל תחום כזה הוא עולם תוכן וואו.

בני הר אבן: למה אני אומר שהמקום הזה הוא מאוד חשוב לעניין הזה?

בני הר אבן: משום שהוא מקפל בתוכו את שלושת התחומים האלה, אז קודם כל יש לנו חפירות ארכיאולוגיות שהתבצעו פה לאורך השנים, היה אז חפירות של האוניברסיטה העברית שהתבצעו פה בשנות ה-70.

חנניה היזמי: 1973 עד 1987.

בני הר אבן: המקום ניטש פה הלכה למעשה, עמד בשיממונו לאורך שנים רבות, נכנסנו לשנת 2000 לאירוע של האינתיפאדה השנייה שאי אפשר היה בכלל להגיע לפה, תוך כדי זה השתוללות של בנייה, קרבות רחוב היו פה, אני לא צריך לספר לכם.

בני הר אבן: בסופו של דבר החל מסוף שנות 2000 נכנסנו בתקציב של משרד מורשת לביצוע של שיקום של האתר ופיתוח שלו.

מוסי רז: מה היה גודל התקציב?

בני הר אבן: בערך שלושה מיליון שקל של משרד מורשת ומיליון וחצי שהמינהל האזרחי גם כן.

מוסי רז: אז ארבעה וחצי, ומה נעשה?

שרן השכל: ומה מחזיק את היחידה של ה-30 איש?

מוסי רז: הוא אמר, התקציב של שישה מיליון.

חנניה היזמי: זה עבור העובדים הישראליים, יש לנו עוד תקציב של פועלים שזה סדר גודל של בין שישה לשמונה מיליון שקל, החזקת פועלים לחפירות.

מוסי רז: אז יחד 12 עד 14 מיליון?

חנניה היזמי: כן.

מוסי רז: אז בארבעה וחצי מיליון האלה מה נעשה?

חנניה היזמי: אנחנו נטייל ונראה פה את כל עבודות השימור שאנחנו רואים פה.

חנניה היזמי: אתה יכול לראות חלק מההצללה שעשינו, עשינו הצללה ליד בית הכנסת, אבל תיכף נגיע אליו.

בני הר אבן: קודם כל זה שימור, שימור זה אומר ניקוי של כל השרידים, חיזוק של הקירות, הכנה שלהם להנגשה וטיפול והנגשה, אבל זה פן אחד של ההיבט במקום הזה.

בני הר אבן: כמו שחנניה הזכיר, בפן הזה ביצענו בשיתוף פעולה עם רשות העתיקות כשרשות העתיקה היא קבלן מבצע של קמ"ט ארכיאולוגיה לצורך ביצוע השימור במקום הזה.

בני הר אבן: בפן השני שיש לנו, זה הפן של הפיקוח והאכיפה.

בני הר אבן: כמו שצוין כאן, קמ"ט ארכיאולוגיה פועל בשטח C, מטפל בשטח C, משמר ומפתח את האתר כשאנחנו מול עינינו, אדוני חבר הכנסת, רואים את התופעה שמתרחשת בשטח A והזעקות כבר – כל מה שאתה רואה פה, הבנייה היא בגן השקוע, אחד הגנים המדהימים ביותר שהיו בתקופה ההרודיאנית, הוא כבר לא קיים בתכלס.

בני הר אבן: כל הפניות שלנו לצד השני עלו בתוהו.

בני הר אבן: בואו נשים את הדברים בצורה הכי אמיתית, אין התייחסות פה ולכן אנחנו עומדים פה מצד אחד במצב שבו אנחנו מסתכלים על הצד השני ופועלים בחלק שלנו.

בני הר אבן: לצד זה, כמו שראיתם, באנו מתוך האזור של הכפר, של התרחבות של היישוב של יריחו, כאשר אנחנו נלחמים כל הזמן בניסיון לבנייה בלתי חוקית שבאה לנסות ל - - -

שרן השכל: ומה הכלים שיש לכם כדי להילחם בבנייה הבלתי חוקית?

בני הר אבן: מה שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, ביצענו שני תיקוני חקיקה מאוד מאוד חשובים, בצווי אלוף, לשמירה על העתיקות ביהודה ושומרון.

בני הר אבן: האחד, מתן סמכויות חקירה לקמ"ט ארכיאולוגיה.

בני הר אבן: היום יחידת קמ"ט ארכיאולוגיה היא יחידה מקבילה למשטרת ישראל לעניין חוק העתיקות.

בני הר אבן: היום אני תופס גם בהיבט של בנייה בלתי חוקית על פגיעה באתר.

שרן השכל: אתה יכול לבצע את החקירה?

בני הר אבן: אנחנו מבצעים, לא 'יכול לבצע', אנחנו מבצעים ואנחנו בונים את התיק ואנחנו מגישים אותו לפרקליטות ואנחנו עוצרים את האנשים ואנחנו גם טועני מעצר בבתי המשפט.

בני הר אבן: אנחנו עושים את כל המערכת, זה בהיבט של הפן הפלילי.

נתנאל איזק: אם אתה לא תעשה את זה מי יעשה את זה?

בני הר אבן: אף אחד לא יעשה את זה.

יהודית גידלי: כמה מקרים כאלה היו?

בני הר אבן: בממוצע אנחנו מתעסקים ב-50 תיקים בשנה, 50 תיקים פליליים שאנחנו מנהלים.

מוסי רז: על כל ה-2,600 אתרים?

בני הר אבן: על כל ה-2,600 האתרים.

נתנאל איזק: זה בגלל מיעוט מקרים או בגלל כוח אדם?

בני הר אבן: מיעוט כוח אדם חד משמעי.

יהודית גידלי: מתוך ה-50 כמה היה פסק דין ומה היה פסק הדין?

בני הר אבן: אני רוצה להיות מדויק, אנחנו קיבלנו תקציב מהמשרד למורשת לצורך העצמת התחום הסטטוטורי שלנו, תחום הפיקוח והאכיפה, קיבלנו תקציב לקלוט מה שאנחנו קוראים רכזי אכיפה ומודיעין ומנהל תחום, שהם תחום ייעודי שעוסק בחקירות ובמודיעין ובביצוע של אכיפה פלילית ומנהלית.

בני הר אבן: מרגע שקיבלנו את התקציב וקלטנו את האנשים אני אומר לכם זה עלה בצורה –

יהודית גידלי: אקספוננציאלית.

בני הר אבן: כן, כי עד עכשיו ניהלנו את זה ביחד עם המשטרה.

יהודית גידלי: מה העונשים שהאנשים האלה מקבלים?

בני הר אבן: רק עכשיו, לפני שלושה חודשים, בחיפוש שביצענו, בפשיטה שביצענו בכפר קליל ליד שכם תפסנו סוחר עתיקות עם אלפי עתיקות.

בני הר אבן: ישבנו עליו מודיעינית, אותו תחום שבנינו ישב עליו מודיעינית, תפסנו אותו עם אלפי עתיקות בבית, הבן אדם יושב במעצר כבר שלושה חודשים, קיבל עכשיו מעצר עד תום ההליכים, שזה, רבותיי, לא קרה עד היום.

בני הר אבן: היום אנחנו בשאיפה שכל ה-50 תיקים האלה יגיעו לבתי משפט.

בני הר אבן: לצד זה שינוי חקיקה נוסף שערכנו זה בהיבט המנהלי.

בני הר אבן: הבעיה המרכזית שלנו זה לא רק שודדי העתיקות, זו הבעיה הקלה שלנו, הבעיה המרכזית שלנו זה בנייה בלתי חוקית באתרי עתיקות.

בני הר אבן: זה הכשרות קרקע של חקלאות, הכשרת קרקע זה כשטרקטור בא ועולה על אתר עתיקות.

בני הר אבן: כשטרקטור עולה על אתר עתיקות בחצי שעה הוא יכול לחרב משהו שחוליית שודדים תשב לי בערך ארבע שנים, בחצי שעה הוא יעשה את זה.

בני הר אבן: הבעיה המרכזית, חד משמעית, זה בנייה וזה בב"חים וזה הכשרות קרקע באתרי עתיקות.

בני הר אבן: זה ההרס האמיתי, לא שוד עתיקות.

בני הר אבן: בהיבט הזה שינינו חקיקה ויחידת קמ"ט ארכיאולוגיה היום מתעסקת גם בטיפול בפגיעה בלתי חוקית באתרי עתיקות, יש צו שנתקף בבג"צ, צו סילוק מבנים באתרי עתיקות ובצו הזה בסמכויות של יחידת קמ"ט זה להוציא צו התראה על הרס עתיקות, לדרוש החזרת מצב לקדמותו, לא ביצע?

בני הר אבן: בסמכותי להרוס את הבב"ח באופן חד משמעי.

שרן השכל: אז בסמכותך עכשיו להרוס את המבנה?

בני הר אבן: כן.

יהודית גידלי: בוא נראה מתי תעשה את זה, איך אמר - - -

בני הר אבן: לא את כולם, מה שפוגע לי בעתיקות.

יהודית גידלי: איך אומר רזי ברקאי?

יהודית גידלי: שים נקודה.

בני הר אבן: שמתי נקודה.

בני הר אבן: (בהמשך הסיור)

נתנאל איזק: המטרה שלנו זה לשמור על אתרי המורשת במדינת ישראל, בכל מקום שהם ובכל אתר ואתר ואנחנו גם מודים מאוד לוועדת החינוך שהגיעה לכאן כדי לסייר, יש לזה משמעות אדירה מבחינתנו כי מה שרואים בעיניים ודורכים ברגליים גם מבינים את המשמעות ההיסטורית והרוחנית שלו לעם ישראל.

שרן השכל: מוסי, אתה רוצה להגיד משהו?

מוסי רז: אני רואה כאן את הדברים, סחר עתיקות זה דבר פסול, הגיע הזמן שיהיה גם בישראל חוק לסחר בעתיקות כמו שיש צו אלוף בשטחים הכבושים.

מוסי רז: בעצם היום המצב הוא שבישראל נעשות עבירות שלא ניתן לעשות אותן בשטחים הכבושים, כמו הרבה דברים שיש בשטחים הכבושים ואין בישראל.

מוסי רז: צריך לתקן את המצב בישראל.

שרן השכל: רגע, מוסי, אנחנו נמצאים כאן באזור שטח C כרגע, בארמונות החשמונאים, זה שטח למעשה יהודי שכבוש על ידי פלסטינים.

מוסי רז: למה יהודי?

שרן השכל: ארמונות החשמונאים.

מוסי רז: כן, אבל לפי הגישה - - -

נתנאל איזק: למיטב ידיעתנו במורשת החשמונאים היו יהודים.

נתנאל איזק: ככה ידוע לנו לפחות, אלא אם השתנה משהו.

מוסי רז: לפי הגישה המוזרה הזאת את יכולה להגיד שכפר קאסם זה שטח פלסטיני שכבוש בידי יהודים.

מוסי רז: כבוש זה עניין מדיני, ישראל קבעה שהמקום הזה הוא לא חלק מישראל.

מוסי רז: אם פה מישהו עכשיו רוצה להתחתן - - -

קריאה: לא, פה כן.

מוסי רז: לא, הוא קבע שהוא לא חלק מישראל.

מוסי רז: אם כאן מישהו רוצה עכשיו להתחתן עם אזרחית ישראלית לשר הפנים אסור לתת לו אישור כניסה לישראל.

מוסי רז: זה בחוק ששרן הצביעה בעדו לפני חודשיים ואני התנגדתי, כתוב שחור על גבי לבן בחוק הזה שפה זה לא ישראל.

מוסי רז: אין מה לעשות, אנחנו רוצים שהדברים הטובים שיש פה, לא מושלמים, יהיו גם בישראל, למה רק בשטח שכבשנו?

מוסי רז: גם בשטח של המדינה שלנו.

מוסי רז: (בהמשך הסיור – מועצת בקעת הירדן)

דוד אלחייני: יש לנו שני בתי ספר יסודיים, בית ספר 'תמר' שהוא בית ספר ממלכתי, ובית ספר 'גפנים' שצמוד אליו, צמוד דופן, שיש גם שיתופי פעולה ביניהם בהרבה תחומים.

שרן השכל: שהוא בית ספר?

דוד אלחייני: דתי רגיל.

שרן השכל: זה נשים וזה גברים בעצם?

דוד אלחייני: לא, כולם ביחד.

דוד אלחייני: עד לפני כמה שנים רוב תלמידי בתי הספר, בעיקר הדתיים, יצאו מחוץ לבקעת הירדן ל-13 בתי ספר, משדה אליהו, שילה, עלי, מצפה יריחו, היה טירוף של מערך הסעות, וכשהקמנו את בית הספר 'תמר', בית ספר צומח, היום יש 603 תלמידים וב'גפנים' יש כ-400 תלמידים.

שרן השכל: שניהם בתי ספר יסודיים צומחים?

דוד אלחייני: יש לנו בית ספר תיכון במעלה אפרים, 'ירדן', אזורי, והקמנו את האולפנה בחמרה ועכשיו אנחנו הולכים להקים ישיבה תיכונית בגבעת שריג מחולה, כך שלמעשה אנחנו סוגרים את כל המעגל של כל בתי הספר בבקעת הירדן, מה שלא היה קיים עד לפני כמה שנים וכל התלמידים ילמדו כאן.

דוד אלחייני: וכמו שאתם יודעים, חינוך אוהב כסף.

מוסי רז: אבל שווה זהב.

דוד אלחייני: והורים רוצים להשקיע, זו מניה טובה.

דוד אלחייני: אני רוצה לברך את שרן ואת חברי הוועדה שהגיעו לבקעת הירדן, זה חשוב מאוד להגיע ולראות.

דוד אלחייני: גם הנושאים שאנחנו נדבר עליהם הם נושאים חשובים.

דוד אלחייני: מנהל המחוז, אגב, במשרד החינוך היה אתמול אצלנו בביקור, דיברנו הרבה על תכנית גפ"ן שנכנסת למערכת החינוך.

דוד אלחייני: היא מאוד חשובה, נכונה.

דוד אלחייני: אני אסיים בזה כי זמננו קצר.

דוד אלחייני: אם אתם רוצים לשאול שאלות.

דוד אלחייני: דיברת על המרחב, זה 84 קילומטר, 21 יישובים, אתגר עצום של הסעות, לא רק הסעות, גם במסגרת החינוך הבלתי פורמלי, לעשות את זה ביישובים במקומות שיש שם התפלגות של מכיתה א' עד י"ב, שבשכבת גיל אי אפשר לקיים פעילות של חינוך בלתי פורמלי.

דוד אלחייני: אנחנו מרכזים את הפעילות של החינוך הבלתי פורמלי אחרי שעות הלימודים פה במתנ"ס, מתנ"ס אזורי אחד.

שרן השכל: אחד?

שרן השכל: אין בכל יישוב איזה שהיא נקודה שבה יש מרכז הפעלה או משהו?

דוד אלחייני: יש ביישובים שיש בהם מספיק מסה קריטית, אנחנו נכנסים שם במקום מתנ"ס, אבל ביישובים שלא אנחנו מכניסים את היחידה של הנוער שמגיעה ליישובים באמצעות תנועות הנוער, אנחנו פה תנועת המושבים ובני עקיבא במגזר הדתי.

דוד אלחייני: אתגרים לא פשוטים.

דוד אלחייני: גם האוכלוסייה בבקעת הירדן היא אוכלוסייה צעירה, בשנים האחרונות הגיעו הרבה מאוד משפחות צעירות, הצמיחה הדמוגרפית היא כ-5.9%, מקום שלישי במועצות האזוריות.

דוד אלחייני: מגיעות לפה הרבה משפחות צעירות, חלק גדול מזה בנים חוזרים.

דוד אלחייני: רק לדוגמה אנחנו מפתחים 55 מגרשים בתומר וכולם בנים חוזרים.

דוד אלחייני: 40 מגרשים בשדמות מחולה, משפחות צעירות מכל רחבי הארץ.

דוד אלחייני: החבר'ה גילו את הבקעה, יש פוטנציאל מאוד מאוד גדול של התפתחות ואנחנו שמחים, לכן יש פה משפחות צעירות.

דוד אלחייני: זה מה שמהווה בשבילנו אתגר מאוד מאוד גדול, כי כשאתה מביא משפחה זה לא רק להגיד הנה המגרש, תבנה את הבית וגמרת עניין.

דוד אלחייני: לא, אתה צריך לוודא שיש לך מסביב לזה מעון יום, משפחה צעירה מגיעה, יש בעיה עם המטפלות ואתגר מאוד גדול.

שרן השכל: מה אתם באמת עושים עם סייעות?

דוד אלחייני: הופכים את העולם, פשוט הופכים את העולם.

מוסי רז: אתמול עברה בקריאה טרומית הצעת חוק, לא לעבודה נדרשת, אבל הסדרה שלה.

שרן השכל: זה דווקא יקשה, משום שאז - - -

מוסי רז: אני לא יודע, זה יקל ברוב הארץ, יכול להיות שכאן ספציפית זה –

שרן השכל: מה זה אומר?

שרן השכל: זה קובע להם סוג של הכשרה ומעמד, שזה חשוב, אבל ברגע שיש לך מחסור ואתה צריך מישהי בעלת הכשרה - - -

מוסי רז: זה יקשה על הגיוס, כן.

שרן השכל: עכשיו לך תביא לפה צוות מוכשר שקיבל תעודה, שעבר את ההסמכה והכול.

שרן השכל: אז כרגע זה יקשה עוד יותר.

דוד אלחייני: הדבר הנכון זה להכניס את זה למערכת החינוך, מערכת החינוך תעסיק את הסייעות, היא תעסיק את המטפלות, היא תעסיק את מנהלת המעון, וזה ייצור לעובדים גם סוג של שכר הוגן, יציבות כלכלית, גם הכשרה, גם לגיל הרך צריך הכשרה.

דוד אלחייני: מה שקורה היום, בגלל שאי אפשר יש פה בעיה.

רעות חן: אני מצטרפת לדבריו של דוד, אני גם משפחה חוזרת במושב.

מוסי רז: איזה מושב?

רעות חן: מושב ארגמן.

דוד אלחייני: בבית ספר 'גפנים' שהיא מנהלת אותו, היא הייתה תלמידה שם, מורה שם ועכשיו היא מנהלת.

רעות חן: אני הייתי בצבא, אני הייתי מורה חיילת.

דוד אלחייני: מזל שהיית בצבא, אז יצאת קצת.

רעות חן: אז באמת בית הספר שלנו ממוקם במרכז הבקעה, משתרע על שטח רחב מאוד, הוא הוקם בשנת 1978 במושב פצאל והוא נקרא על שם חמשת היישובים הראשונים ששלחו תלמידים, גילגל, פצאל, נתיב הגדוד, יפית ומשואה.

רעות חן: בשנת 1980 הוא עבר למקומו הנוכחי.

רעות חן: באמת בית ספר ותיק מאוד, תראו את זה גם בשטח.

רעות חן: השנה אנחנו 420 תלמידים שמגיעים מ-17 יישובים ברחבי בקעת הירדן וממעלה אפרים, יש לנו כ-62 תלמידים שמגיעים ממועצת מעלה אפרים.

רעות חן: יש 18 כיתות שמתוכן שלוש כיתות של חינוך מיוחד.

רעות חן: בצוות שלנו כ-70 אנשי צוות והמפקחת היא דורית אלישר.

רעות חן: בית הספר שלנו הוא סיפורה של עדה, של קהילה, של מקום, של שורשים וחיבורים.

רעות חן: חרתנו על דגלנו את ציר התוכן 'שייכות', האדם אינו אלא תבנית נוף מולדתו, המבטא את החיבור העמוק שאנחנו חשים בין האדם למקום, בין האדם לאדמתו ולנוף חייו.

רעות חן: המושג מקום מבטא גם את השייכות לעמנו, למקורותינו, לשורשינו, לטקסט היהודי הציוני והדמוקרטי, ואת השייכות והאחריות שלנו לעולם ולסביבה.

רעות חן: בסיפור שלנו אנחנו משלבים ערכים של כבוד האדם, שכנות, הכנסת אורחים, מצוינות חינוכית וערכית, אחריות כלפי עצמנו, גופנו, בריאותנו, אורח החיים שלנו וכלפי הסובבים אותנו, הקהילה, החי והצומח.

רעות חן: אלו הן אבני הדרך שלנו ואליהן משתלבות תכניות הלימודים הייחודיות שלנו ואל כלל שגרת חיינו.

רעות חן: כחלק מהשאיפה למוגנות וליציבות של תלמידינו אנחנו שמים דגש על רווחתם הנפשית, מקנים הרגלים לאורח חיים פעיל ובריא, מחנכים לאחריות כלפי הסביבה ולשמירה עליה.

רעות חן: אנחנו שייכים לאזור גיאוגרפי היסטורי ופוליטי ייחודי, אנחנו מפתחים את תחושת השייכות של תלמידינו, מזמנים להם מפגשים שיסייעו להם להבניית זהותם.

רעות חן: אנחנו רואים בחקלאות ובעבודת האדמה ובשמירה על הטבע ובחינוך לציונות פעילה, חדשנית ויצירתית אבני דרך מהותיות בדרך לה אנחנו רוצים להוביל.

רעות חן: אנחנו מאמינים שאדם שמחובר לעצמו, לשורשיו, לנוף מולדתו, לקהילתו, לעמו, למורשתו, הוא אדם בעל זהות חזקה ואיתנה.

רעות חן: החיבורים האלה הם המקיימים את החוט המקשר הייחודי שלנו שלעולם לא יינתק.

שרן השכל: כמה שכבות יש כרגע בבית הספר?

רעות חן: זה מ-א' עד ו'.

דוד אלחייני: בחטיבת ביניים ובתיכון זה במעלה אפרים.

רעות חן: ובאמת חשוב לציין שבזכות הצמיחה הדמוגרפית אז כרגע יש לנו שלוש כיתות א', שלוש כיתות ב', שלוש כיתות ג' ו-ד' ומעלה זה רק שתיים.

קריאה: קצר ותמציתי.

קריאה: הם פשוט היו בארמונות החשמונאים ולא יכלו לעזוב שם, היה כל כך נעים.

ניר דוד: בית ספר 'תמר' בקעת הירדן הוקם בתשע"ו, ב-2016, לפני שבע שנים, שנה שביעית, צמחנו עד כה עד כיתה ח', בשנה הבאה אנחנו חוזרים לשש שנתי, כיתות ז'-ח' יוצאים מכאן.

ניר דוד: נפתח במשהו נחמד.

ניר דוד: (סרטון).

יהודית גידלי: ולתפארת מדינת ישראל.

יהודית גידלי: סרטון נהדר, סרטון יפה.

שרן השכל: אני רוצה לומר באמת לשני המנהלים, בסופו של דבר אנחנו מבינים את האתגרים האדירים שיש בבקעת הירדן, היישובים, היום הדור שלנו, של ההורים, הדבר הראשון שהוא מסתכל עליו זה חינוך.

שרן השכל: בשביל להביא לפה ציונות, בשביל להביא לפה את הדור הצעיר, הדבר הראשון שהם יסתכלו עליו זה איפה הילדים שלהם מתחנכים.

שרן השכל: מה חסר לכם פה בתוך בתי הספר מבחינה חינוכית כדי להביא את זה למדרגה שמושכת את האוכלוסייה הצעירה מכל גווניה בכל מדינת ישראל?

רעות חן: אני אתחיל בתשתיות, אני חושבת שזו הבעיה העיקרית שלנו.

דוד אלחייני: במשרד החינוך אין למשל תקציבים לספורט, אין תקציבים, אתה לא יכול לעשות מגרש משחקים ומגרש כדורגל או מגרש כדורסל.

שרן השכל: לא אישרו לכם עדיין?

דוד אלחייני: לא, אין תקציבים כאלה במשרד החינוך.

שרן השכל: ומה עם הפיס?

דוד אלחייני: לא, התקציב של מועצות אזוריות במדינת ישראל בפיס הוא חצי מיליון שקל.

דוד אלחייני: רק לצורך השוואה, תל אביב זה 30 מיליון שקל, היא לא ממש צריכה את זה, אבל זה בעצם סוג - - -

שרן השכל: אז מה, נגיד מגרש או מגרש מקורה?

דוד אלחייני: זה מיליונים.

ניר דוד: נכון לעכשיו הילדים שלנו יוצאים מכאן והולכים מרחק של כמה דקות למגרש מקורה שיש בסביבה וחוזרים ומהשיעור לא נשאר הרבה.

ניר דוד: הספורט כאן, יכולים לחזק את זה.

קריאה: שליש מהשיעור זה הלוך וחזור.

ניר דוד: הלוך וחזור וגם חייבים לחבר שיעור לשעתיים.

שרן השכל: ובימים של כמעט 50 מעלות אני מניחה שאתם לא מוציאים אותם לשם.

שרן השכל: את זה כבר חוויתי על בשרי.

רעות חן: יותר מזה, עכשיו התקיים כאן שיעור חינוך גופני, כי יש כמה כיתות שאי אפשר לשבץ את כולם במפעל הפיס.

משה טור פז: דוד, יש תשובה לשאלה על מה חסר לכם?

ניר דוד: אני אומר, יש פה המון יתרונות, אבל זה אתגר, בסוף זה אתגר לגור כאן, ואני גם כן הולך על התשתיות, חסר לנו כאן מאוד.

ניר דוד: המגרש אפילו לא מקורה, זאת אומרת אין מה לעשות החל מעוד שבועיים.

שרן השכל: מגרש, אולם ספורט.

ניר דוד: חייב לפחות לפחות, מינימום זה קירוי, משהו יותר סגור.

דוד אלחייני: העניין של הספורט, אתם לא מדברים על האתגרים של הורים.

ניר דוד: סוגיית כוח האדם היא גם - - -

רעות חן: כן, כוח אדם.

ניר דוד: לאתר פה מורים.

רעות חן: המרחק הגיאוגרפי משפיע גם על היכולת שלנו לבחור את התכניות, להביא לכאן תכניות שיהיו ייחודיות, שיהיו מתאימות לצרכים שלנו, גם לגייס את כוח האדם.

רעות חן: זה מתחיל מרמת הסייעות ו - - -

שרן השכל: יש איזה שהם תמריצים או משהו למורים שמגיעים?

ניר דוד: אין תמריצים.

שרן השכל: כי בעיקרון, כמו שאני מבינה, יש תמריצים לנגב ולגליל.

משה טור פז: זה אזור עדיפות.

משה טור פז: יש פה אזור עדיפות, לא, דוד?

דוד אלחייני: כן, אנחנו מביאים מורה מחיפה לבית ספר 'ירדן', תיכון.

אריאל ניסן: וצריך להגיד שבמקביל בשנים האחרונות ההסעות של עובדי ההוראה במשרד החינוך, פוחת והולך עד לביטול.

אריאל ניסן: דבר שפעם יכולנו לנייד, היום אתה רוצה, תנייד על חשבונך.

אריאל ניסן: אז גם אין פה מורים, גם אין ניוד.

משה טור פז: יש לך פה מורים על חוזים אישיים?

אריאל ניסן: לא.

משה טור פז: גם לא בתיכונים?

אריאל ניסן: בתיכונים כן, אבל לא ביסודי.

משה טור פז: בדיוני התקציב תזכרי את החוזים האישיים כברירת מחדל שנייה.

אריאל ניסן: עוד משהו זה נושא התקנים, התקנים שלנו פה שווים למודיעין, לתל אביב וכו'.

אריאל ניסן: בתיכון פה יש לי ארבעה-חמישה ילדים מכיתת חינוך מיוחד, זה מתחת לתקן, לא יאשרו לי, אז לילדים האלה יש שתי אופציות, או ייסעו שעה נסיעה לכל כיוון לרשות אחרת, או ייבלעו בכיתה גדולה וייבלעו שם מה שנקרא.

אריאל ניסן: במקומות קטנים הסיפור של התקנים צריך להיות אוטומטי, גם קולות קוראים.

אריאל ניסן: יש פה קולות קוראים אין סופיים, למשל בתחום הנוער, שבגלל שאין לנו איזה שהוא סף אנחנו לא יכולים להיכנס, אלה קולות קוראים שאנחנו חסומים מלכתחילה, רכזי נוער, פרויקטים לנוער, אין סוף פרויקטים.

קריאה: דרך אגב, זו בעיה כלל ממשלתית, בכל המשרדים זה הפך להיות ככה, מעל 20,000, סוציואקונומי מתחת לשש.

קריאה: זו אפליה.

אריאל ניסן: בסוף אני יכול להגיד שהמדינה עושה פה איזה שהוא משהו, אבל ברגע שאני נמצא בלמ"ס, אבל אני 7,000 תושבים ולא 10,000 תושבים, או שיש לי עשרה בני נוער ולא 15, אני נשאר חסום.

מוסי רז: 7,000 ב-21 יישובים?

דוד אלחייני: כן, 6,700.

אריאל ניסן: אני ישר אוטומטית נפסל ובמערכת החינוך זה מאוד בא לידי ביטוי.

אריאל ניסן: פה ספציפית יש לנו מזל שיש לנו מנהל מחוז שמאוד מבין פריפריה והרבה פעמים מאשר חריג, אבל זה תלוי בן אדם שמאשר את זה.

אריאל ניסן: (בהמשך הסיור)

מירית משה: חשוב לומר שבית הספר שלנו עם זה זכה כבית ספר מצטיין מחוזי בחינוך הגופני, אנחנו מועמדים לבית ספר מצטיין ארצי.

מירית משה: אז עם כל זה אנחנו עושים את המקסימום, הילדים פה מאוד פעילים, כל מרחב כאן מנוצל לפעילות.

מירית משה: יחד עם זאת אנחנו שוקדים כל הזמן על שדרוג התשתיות.

מירית משה: זה מגרש כדורגל, הילדים פה מתרסקים וכל התרסקות היא נוראה.

דוד אלחייני: המבנים שאתם רואים זה כיתות לימוד, אבל אלה היו בתים של היישוב משואה, גרו פה משפחות ומושב משואה נע צפונה והפכנו את זה פה לכיתות לימוד של בית ספר.

רעות חן: יש לנו פה מורה שאומרת שהיא מלמדת מהבית.

רעות חן: אז זה מגרש אחד, יש לנו בצד השני מגרש נוסף במצב אפילו פחות טוב.

שרן השכל: אז בעצם אלה שלושה מגרשים, אחת, שתיים ושלוש.

רעות חן: שהפכנו אותם למגרשים.

שרן השכל: מה העלות, נגיד אם החלום מגיע, זה לא אמור להיות משרד החינוך, זה אמור להיות משרד התרבות והספורט, אבל אם אומרים לכם אוקיי, מה התקציב שאתם צריכים?

דוד אלחייני: כדי לשדרג פה את הכול ההערכה שלי שלושה מיליון שקל.

דוד אלחייני: גם את המגרש.

דוד אלחייני: הם רצים, אין להם מסלול ריצה של 60 מטר.

דוד אלחייני: איפה מירית?

דוד אלחייני: היא התלוננה שאנחנו עשינו את החניה פה שגזלנו לה את המסלול של ה-60 מטר.

מירית משה: איך אני אזכה במדליות בתחרות מחוזית?

מירית משה: כל שנה אנחנו גורפים מדליות.

קריאה: צריך מסלול רקורטן, למה על כביש?

קריאה: אני רץ לשעבר ומדריך אתלטיקה בעין גדי שנים.

קריאה: תבקשי מגרש כמו שצריך.

שרן השכל: מה העלות של זה?

דוד אלחייני: של מסלול כזה?

דוד אלחייני: אין לי מושג.

מירית משה: מסלול רקורטן זה יכול להיות מסלול ישר, זה לא חייב להיות אצטדיון.

קריאה: זה לא השקעה גדולה.

מירית משה: זה פתרון ל-60 ול-100, רקורטן.

מירית משה: שניים-שלושה מסלולים, אידיאלי.

שרן השכל: כמה חודשי גשם יש לכם פה?

מוסי רז: חודשים?

מוסי רז: תשאלי בשעות.

רעות חן: לא, אבל כשהגשם מגיע אז זה במלוא עוזו.

רעות חן: משהו כמו שלושה חודשים.

דוד אלחייני: גם יש הבדל, גב ההר, צפון הבקעה, דרום הבקעה.

דוד אלחייני: מתחיל להיות חם מאפריל, באפריל ולפעמים גם בסוף מרץ אנחנו יכולים להגיע לטמפרטורות גם של 40 מעלות ואתה מגיע ליוני וכבר הטמפרטורות, אי אפשר לדעת, 50-45, בצל.

דוד אלחייני: דרך אגב, יש סיבה שחם פה, אתם יודעים למה?

קריאה: אני יודעת, כי החום בא מהאנשים.

יהודית גידלי: ובמשפט חיובי זה אנחנו זזים.

יהודית גידלי: תודה.

יהודית גידלי: (בהמשך הסיור)

סמיר מועדי: ברוכים הבאים לגשר אדם.

סמיר מועדי: שמי סמיר מועדי, אני קמ"ט חקלאות במינהל האזרחי באיו"ש.

סמיר מועדי: מה זה קמ"ט חקלאות?

סמיר מועדי: זה קצין מטה לענייני חקלאות, אני גם פקיד היערות ביו"ש.

סמיר מועדי: אני אחראי בין היתר על כל התיאום החקלאי בין ישראל לרשות הפלסטינית ואני רוצה להגיד שאני כל כך גאה שלפחות בתחום החקלאות קיים שיתוף פעולה מדהים בצורה לא נורמלית, גם עם השטח, עם החקלאים, עם משרד החקלאות הפלסטיני, עם כל העולם, ואנחנו מקדמים לא מעט פרויקטים אל מול הפלסטינים.

שרן השכל: כמו מה למשל?

סמיר מועדי: למשל גידול אננס שמעולם לא חלמו על זה, כבר יש לנו היום קרוב ל - - -

דוד אלחייני: הוא בא אלינו, למד את סודות המקצוע.

סמיר מועדי: אתה לומד ממני, ראש המועצה.

דוד אלחייני: יש לנו את מגדל האננס הכי גדול.

דוד אלחייני: ולא רק זה, האתגר בגידול של אננס, אננס הוא פרי טרופי אז איך לעזאזל מגדלים אותו באזור מדברי?

דוד אלחייני: זה האתגר.

סמיר מועדי: ואנחנו עושים את זה בתוך חממות, כי חייב להיות לו גם טמפרטורה גבוהה וגם לחות גבוהה וזה הצליח באזורי ג'נין, טול כרם.

סמיר מועדי: יש לנו גם באזור עוג'ה בגזרת יריחו וכמובן בג'נין.

סמיר מועדי: קח את המלפפון הקטן, שזה למפעלי תעשייה, לפני חמש שנים התחלנו עם פיילוט.

דוד אלחייני: גם זה הם למדו מאיתנו.

דוד אלחייני: הכל בסדר, אנחנו בעד.

סמיר מועדי: התחלנו עם פיילוט של עשרה דונם, יש לנו מגדל חרוץ בגזרת כפר דאן בג'נין.

סמיר מועדי: בטח בזמן האחרון אתם שומעים על הכפרים האלה בחדשות, אבל בכל זאת היום הגידול הזה לא פחות מ-3,000 דונם עם תנובה של קרוב ל-12,000 טון, ש-80% מזה הולך למפעלי תעשייה בישראל.

סמיר מועדי: זאת אומרת היום תעשיית המלפפונים להחמצה, המקור זה בג'נין.

סמיר מועדי: קרוב ל-70% מכל מה שמייצרים שם הולך למפעלים, זה בית השיטה, בני דרום, פרי חן.

דוד אלחייני: סמיר, כשאומרים חמוצים זה מקבל משמעות –

סמיר מועדי: כן, זה של ביבי.

סמיר מועדי: אדוני, זה החבר שלך לשעבר, זה בסדר.

סמיר מועדי: זאת אומרת יש באמת שיתוף פעולה, ולא רק זה, גם עם תקציבים שאנחנו מצליחים לגייס ועוזרים, תמיכה מבחינת תשומות.

סמיר מועדי: למשל תות שדה גם, הוא מתפתח בחממות, תלוי, על מצע מנותק.

סמיר מועדי: אני חושב ששיתוף הפעולה הזה הוא כל כך חשוב לכולנו כי בסופו של דבר אנחנו כולנו נמצאים כאן וכשיש חקלאות טובה ומשגשגת אז יש גם כלכלה ובסופו של דבר, אני תמיד אומר את זה, יש ביטחון.

סמיר מועדי: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב לכולנו, ואין מה לעשות, כולנו נמצאים כאן וצריכים לדעת איך להתנהל ביחד ואיך לעבוד ביחד.

סמיר מועדי: אתם בגזרת הבקעה, הבקעה היא נפה חקלאית מובהקת אצל הפלסטינים, בעיקר ענף התמרים, שזה הענף העיקרי.

יהודית גידלי: בשעה שתיים אנחנו יוצאים.

סמיר מועדי: אוקיי, אז ממש על קצה המזלג.

סמיר מועדי: אנחנו פה נמצאים בגשר אדם, שזה המקום שהוא כבר קיים מ-2012.

סמיר מועדי: בזמנו, לאור ריבוי תאונות הדרכים על צירי התנועה, על ציר 90, התקבלה החלטה במינהל האזרחי לבחון אפשרות איך אנחנו יכולים לטפל בסוגיה הזאת ובאמת עלה רעיון שנקים תחנת הסגר לקלוט בעלי חיים משוטטים.

סמיר מועדי: ואכן אחרי המון מאמצים הצלחנו להקים את המקום הזה, פה קולטים בעלי חיים משוטטים, לא רק מצירי התנועה בבקעה אלא מכל איו"ש.

סמיר מועדי: כמובן אנחנו מדברים על כל סוגי בעלי חיים.

סמיר מועדי: תאמינו לי, היו פה המון תאונות דרכים.

שרן השכל: גם כלבים וחתולים או רק חיות משק?

סמיר מועדי: לא, רק חמורים, סוסים, גמלים, תיכף תראו.

סמיר מועדי: גם כמובן צאן ובקר.

שרן השכל: אז נתחיל ללכת לכיוון ותמשיך לספר לנו.

סמיר מועדי: בסדר.

סמיר מועדי: כמובן מי שמנהל פה את הדבר הזה הוא חיים.

סמיר מועדי: אני רוצה להגיד לכם שמאז שהקמנו את המקום הזה כמעט אפשר להגיד, וראש המועצה, תסכים איתי?

סמיר מועדי: הגענו כמעט למינימום, לאפס תאונות דרכים, וזה מאוד מאוד חשוב.

שרן השכל: מה, בגלל בעלי חיים משוטטים?

סמיר מועדי: כן.

שרן השכל: כלומר כל בעל חיים משוטט אתה יודע שאתה מביא אותו לפה?

סמיר מועדי: זה בעקבות דיווח על בעלי חיים.

סמיר מועדי: לא כל מי שסתם משוטט תופסים אותם, אם יש אירועים עם בעלי חיים על הכביש, הם חופשיים, בלי רועה, כי זו הסכנה, היו פה לא מעט תאונות על כביש 90.

שרן השכל: כן, אז אוספים ומביאים לפה.

סמיר מועדי: כן.

שרן השכל: מי אוסף אותם?

סמיר מועדי: ככה, הדבר הזה, מתחלק, מי שאחראי על לכידה והובלה זה קמ"ט שמורות טבע, יש לנו לוכד שעבר במכרז במינהל האזרחי, הוא זכה במכרז הזה, יש גם עובד שהוא פקח מטעם שמורות הטבע שהוא תושב המקום, הם לוכדים ומביאים את זה.

סמיר מועדי: ברגע שהם נכנסים מהשער זה כבר בתחום אחריותי.

סמיר מועדי: חיים בעצם רושם אותם ומפה מתחיל לטפל בהם.

סמיר מועדי: בבקשה, חיים.

חיים כץ: ברוכים הבאים.

חיים כץ: אני חיים ואני חבר מושב תומר בבקעת הירדן.

חיים כץ: כל בעלי החיים שמגיעים לכאן, ומגיעים לכאן בעלי חיים מסביב לשעון, בשתיים בלילה, בשלוש, איך שהם מגיעים לכאן, אם זה בלילה אז למחרת בבוקר אני מטפל בהם, נותן להם זריקה נגד תילוע, וזה בהתייעצות עם וטרינר, מטפל בפצעים, יש מצבים שהם על פנים מתאונות דרכים, אני עם השירותים הווטרינריים בקשר, הם שולחים לכאן - --

שרן השכל: יש לכם פה וטרינר?

חיים כץ: יש לנו וטרינר קבוע שנמצא איתנו בקשר, הוא מבקר כאן פעם בחודש וכשיש צורך לקריאה אני מקפיץ אותו לכאן.

שרן השכל: הוא גם במכרז?

חיים כץ: הווטרינר, כן, מול המינהל.

סמיר מועדי: את צריכה להבין, כל דבר שקורה כאן מבחינתנו זה במכרז, מסודר.

סמיר מועדי: גם כשאנחנו מוכרים זה באמצעות אפילו פרסום בעיתונות.

חיים כץ: הווטרינר הזה, כשאני צריך אותו הוא מופיע כאן.

חיים כץ: בנוסף אני בקשר עם צביה שהיא וטרינרית ראשית של סוסים בשירותים הווטרינריים.

חיים כץ: היא מקפיצה לכאן, עם זה טלף, אם יש לי בעיה עם טלפיים, מיוחדות או בעייתיות, אנחנו בקשר עם השירותים הווטרינריים של מחוז העמקים.

חיים כץ: אם אני צריך המתות חסד הם שולחים לכאן וטרינר.

חיים כץ: מבחינת כיסוי וטרינרי יש לנו מעל ומעבר.

שרן השכל: כאשר יש מישהו שהוא הבעלים של בעל החיים אתם מחייבים אותו בתשלום.

חיים כץ: אם לקחו למישהו, בחמורים, חמור שווה בשוק החופשי בין 120, תלוי אם הוא גדול, אז הוא 150 שקל, אולי 200, ואלה חמורים בדרך כלל של - - -

סמיר מועדי: בוא ניכנס, אני רוצה שהם יראו את הגמלים בפנים.

חיים כץ: זה חמורים בדרך כלל של בדואים שרועים איתם.

חיים כץ: הבדואים הבינו שאנחנו נמצאים כאן, לפעמים יש להם עודף של זכרים, הם משחררים אותם לכבישים כדי שנאסוף אותם.

חיים כץ: כן, כי חמור זכר שהוא בתקופת הייחום זה בעייתי.

מוסי רז: אבל גם הוא יכול למכור אותו ב-120, 150 שקל.

חיים כץ: לא, זה הערך שלו, הערך בשוק.

חיים כץ: מה שאנחנו עושים, ברגע שמתאספת לי כמות של בעלי חיים, אם זה פרות, עכשיו מכרנו פרות ועזים וחמורים.

שרן השכל: למי אתם מוכרים אותם?

חיים כץ: יש מכרז.

שרן השכל: מי יכול להגיש בקשה?

חיים כץ: כל אחד.

שרן השכל: גם ארגוני בעלי חיים?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אבל המכרז הוא הכול כלול, זה לא אני רוצה את החמור הזה, הכול.

סמיר מועדי: היה לי מקרה עם חברת הכנסת יסמין, היה חמור שאיזה עמותה התעניינה בו, תפסו אותו ליד עפרה בגזרת בנימין.

סמיר מועדי: אמרתי לה: גברתי, עם כל הכבוד, אני לא יכול למכור להם אותו כי יש פה נהלים שיועמ"ש קבע.

סמיר מועדי: ואז ניסו כמה פעמים, אמרתי לה: אנחנו מפרסמים, כל חודש בערך אנחנו מוציאים הודעה בעיתונות הממשלתית שיש לנו כמות כזאת של בעלי חיים.

שרן השכל: אז כשאתה עושה מכרז אתה עושה מכרז על עשרה חמורים?

חיים כץ: על הכול, כל מה שיש כאן.

שרן השכל: במכה אחת?

סמיר מועדי: במכה, הכול.

חיים כץ: למה אנחנו עושים את זה?

חיים כץ: יבוא אחד ויגיד שהוא רוצה את החמור הזה והסוס הזה והפרה הזאת, ויש לי חמורים שהם צעירים, שהם פחות שווים להם בשוק.

סמיר מועדי: זה מכירה פומבית.

סמיר מועדי: אני חייב למכור את הכול או לא.

שרן השכל: אבל אז מה קורה אותם?

שרן השכל: מי קונה אותם?

חיים כץ: יש חבר'ה מקומיים ויש ישראלי שהוא היחיד שיש לו אישור להוציא בעלי חיים.

סמיר מועדי: לא חשוב, זה פתוח לישראלים ולפלסטינים.

חיים כץ: כל אחד יכול לגשת.

סמיר מועדי: כל אחד, כי זה מפורסם גם באלקודס.

שרן השכל: השאלה שלי בעניין המכרזים היא לנסות ולראות, נניח עכשיו מישהו עשה מכרז, הוא מעוניין בגמלים, הוא קונה בדרך עוד איזה 50 חמורים, אחר כך הוא הולך והוא משחרר לכם את ה-50 החמורים האלה פה מול ואתם אוספים אותם בחזרה.

חיים כץ: את מדברת על דלת מסתובבת.

שרן השכל: לא, אבל החמורים שווים 150, הגמל שווה 20,000.

שרן השכל: אז זה משתלם לו.

חיים כץ: לא, הגמל לא שווה – לגמל יש מחירון, לא משנה.

שרן השכל: אני לא מכירה את המחירונים.

חיים כץ: מתוך השנים שאני נמצא כאן ואני מסמן את בעלי החיים.

חיים כץ: כלומר אני מסמן, לכל בעל חיים, זה יש לו אוזן קטומה, זה יש לו כוויה, לא משנה, בהערכה שלי מה-1,000 חמורים שהיו כאן לא חזרו יותר, הכי הרבה חמישה חמורים.

חיים כץ: הכי הרבה, גם לא.

חיים כץ: לא עשו מחזור עליהם.

סמיר מועדי: אני חושב שיש פה מקום, באמת, כשהם באים לפה הם צולעים וחולים ואפילו מכווצים, פרה, תראי אותה, הם יוצאים מפה עם כזה משקל שפשוט - - -

שרן השכל: מי הרוכשים?

שרן השכל: זה מקומות של בשר?

חיים כץ: יש סוחרים של בעלי החיים האלה בשווקים, בשוק הפלסטינאי.

סמיר מועדי: אני מחויב למכור, אני לא יכול לעשות איפה ואיפה.

סמיר מועדי: זה מה שנקרא מכרז פומבי, אני מפרסם בעיתונות הממשלתית, כולל - - -

שרן השכל: מתי המכרז הבא שלכם?

סמיר מועדי: היה לפני שבועיים.

חיים כץ: צריך שתתאסף כאן כמות.

מוסי רז: אלה נאספו בשבועיים האחרונים, כל בעלי החיים פה?

סמיר מועדי: כן.

שרן השכל: אז לפני שבועיים על מה היה המכרז?

חיים כץ: היה על 25 חמורים, שני סוסים –

יהודית גידלי: יש לנו לוח זמנים, מצטערים.

יהודית גידלי: (בהמשך הסיור)

גיא כהן: שלום לכולם.

גיא כהן: מבחינתנו התכנון הראשוני, כמו שאני זוכר אותו בוועדה, דיברנו על הנושא של הציד הבלתי חוקי בוועדה ועל הנושא הזה הוזמנו לדבר.

גיא כהן: נמצאים פה איתי ארז ברוכי, שהוא ממונה אכיפה של המחוז, ואני קמ"ט שמורות טבע.

גיא כהן: אני אציג ב-60 שניות, בקצרה מאוד, את המחוז, ואחרי זה אני אתן לארז שיציג קצת את נושאי האכיפה ומה קורה פה בתקופה האחרונה מבחינת הציד הבלתי חוקי וכיצד אנחנו מתמודדים איתו.

גיא כהן: יחידת קמ"ט שמורות טבע היא יחידה שהיא תחת המינהל האזרחי ותחת רשות הטבע והגנים, בעצם כמו כל מחוז אחר ברשות הטבע והגנים.

גיא כהן: יש שלושה מחוזות, צפון, מרכז ודרום והמחוז הרביעי הוא מחוז יהודה ושומרון.

גיא כהן: היחידה מונה קרוב ל-200 עובדים כאשר אנחנו אמונים על כל נושא תחום הטבע, נוף ומורשת ביהודה ושומרון.

גיא כהן: היחידה מחולקת לשני מרחבים, מרחב שומרון ומרחב יהודה, כאשר בכל מרחב יש מספר אתרים קולטי קהל, חלקם בתשלום, חלקם אתרים פתוחים, בכל אתר כזה יש צוות, יש מנהל אתר.

גיא כהן: דוגמה לאתרים זה ההרודיון, עינות צוקים, קומראן, נחל פרת, שהוא מחולק לשני אתרים, גם עין פרת וגם עין מבוע.

גיא כהן: חלק מהאתרים הם אתרים שהם יותר מוטי תיירות פנים, כמו עינות צוקים לדוגמה, אזור עם הרבה מאוד בריכות שכשוך, הרבה מאוד מים, שמורה מרשימה, ואז מגיעים הרבה מאוד מקומיים לשמורה.

גיא כהן: זה אחד המקומות היחידים שיש להם מקווה מים טבעיים להשתכשך בהם.

גיא כהן: ויש אתרים שהם יותר בכיוון של תיירות חוץ כמו קומראן.

גיא כהן: קומראן, בשנים הטובות קרוב ל-500,000 מבקרים, אתר הטבילה קרוב ל-900,000 מבקרים ב-2019.

גיא כהן: ועוד אתרים רבים.

גיא כהן: זה התחום של האתרים במחוז.

גיא כהן: מעבר לזה, אנחנו פה בוועדת חינוך, יש מרכזי חינוך והסברה.

גיא כהן: מרכזי החינוך וההסברה פועלים במועצות, אצל דוד יש פה פעילות ענפה עם בתי הספר, אותו דבר במעלה אדומים ובעוד אזורים רבים.

גיא כהן: אנחנו נכנסים לבתי ספר, מלמדים אותם, מכניסים את כל התחום של המורשת, הטבע.

גיא כהן: התחום השני שהוא מאוד מאוד מרכזי ועליו אנחנו נדבר זה התחום של הפיקוח האזורי.

גיא כהן: הפקחים, מעבר לאתרים יש אזורי פיקוח מאוד נרחבים וגדולים כאשר לכל פקח כזה יש שטח נרחב שעליו הוא אחראי, מה שהוא אחראי זה קודם כל על שמורות הטבע שבגזרתו, לשמור על אותן שמורות, לשמור שאין פלישות לאותן שמורות, לשמור שלא פוגעים בשמורות ולאפשר למטיילים הרבים בשטחים הפתוחים להיכנס.

גיא כהן: הדבר השני זה פגיעה בערכי טבע.

גיא כהן: אם זה צומח, אם זה כריתות עצים, פגיעה בכלל בצומח ואם זה הציד.

גיא כהן: הציד הבלתי חוקי, מהרבה מאוד מידע שמגיע אלינו, אם זה מהרשתות ואם זה ממידעים כאלה ואחרים, אנחנו רואים שזו תופעה גדולה ביותר והצוות של הפקחים הוא צוות יחסית מצומצם, עובד ימים כלילות בנושא הזה של הציד.

מוסי רז: לילות כימים.

גיא כהן: לילות כימים.

גיא כהן: אבל מה שאני רוצה להגיד בעניין הזה, גם לדוגמה אתמול בלילה, בעקבות מידע שהגיע מהרגע להרגע על צבי שהיה בבית מסוים, נכנסו עם כוח צבאי, הוציאו את הצבי, הצליחו להביא אותו, לחקור את אותו חשוד בציד וזה משהו שקורה ברמה היום יומית.

גיא כהן: עוד סיפור שקרה אתמול, מהדברים שקרו אתמול, עלו על מישהו ששם מלכודות רגל.

גיא כהן: מלכודות רגל שמים הרבה פעמים לצבאים.

גיא כהן: שמים מלכודת פתוחה, מלכודת כזאת עם שיניים, עם משקולת גדולה, ברגע שהצבי עובר באזור הזה הוא פשוט נלכד ויכול להישאר ככה תפוס יום-יומיים עד שאותו צייד מגיע.

ארז ברוכי: צהריים טובים.

ארז ברוכי: אני ראשית רוצה להתנצל שחלק מהתמונות והסרטונים קשים לצפייה, אבל מאחר שאנחנו לא יכולים להביא לפה, לא צבי ולא יעל שיספרו על מצבם בשטח אז הרשינו לעצמנו קצת להיות אגרסיביים בתמונות, מתוך הבנה שתמונה שווה אלף מילים וסרטון שווה אלף תמונות.

ארז ברוכי: אז זה הפתיח.

ארז ברוכי: אם זה קשה לכם לצפייה תגידו ואני אדלג.

ארז ברוכי: בגדול הייתה מצגת שהייתה אמורה להיות הרבה יותר זמן ממה שמוקצה לנו כרגע, אז אני אעבור על חלק מהדברים.

ארז ברוכי: תרגישו חופשי לשאול שאלות תוך כדי.

ארז ברוכי: אז לפני הכול, כמה שאלות, שנבין מה המצגת אמורה להראות.

ארז ברוכי: כמה פילים אפריקאים יש בעולם להערכתכם?

ארז ברוכי: יש למישהו מושג?

משה טור פז: 6,000?

ארז ברוכי: עוד מספרים?

קריאה: 2,900.

ארז ברוכי: IUCM, הפיל בסכנת הכחדה.

ארז ברוכי: אז פילים בעולם יש לנו מעל חצי מיליון פילים, באפריקה.

יהודית גידלי: כמה היה לפני עשר שנים?

ארז ברוכי: שנייה, באתי להגיד, הקדמת אותי.

ארז ברוכי: לפני עשר שנים היה 700,000 והיום יש חצי מיליון, אבל עדיין אנחנו מדברים על חצי מיליון פילים.

ארז ברוכי: כמה צבי ישראלי יש בעולם?

יהודית גידלי: עשרות בודדות.

ארז ברוכי: עוד מספר?

ארז ברוכי: 6,000-5,000 צבאים, זה מה שיש.

ארז ברוכי: צר לי, שוב, על התמונות, אבל אנחנו צריכים להעביר מסר פה.

ארז ברוכי: הצבי הישראלי נכחד ממצרים, מסוריה, מלבנון, מירדן, משנות ה-30 במצרים עד שנות ה-80 בירדן אין יותר צבאים.

ארז ברוכי: הצבי הישראלי קיים אך ורק בשטחי ארץ ישראל.

ארז ברוכי: אם ה-5,000 האלה נעלמים נכחד המין הזה מן העולם.

שרן השכל: מה הם עושים, הם אוכלים את הבשר שלהם?

ארז ברוכי: כן, בין השאר.

שרן השכל: מוכרים לצורך אכילת בשר?

ארז ברוכי: בסופו של דבר כל צבי בשבי מסיים את חייו בצלחת, זו הערכה די מדויקת.

ארז ברוכי: יעלים, כמה יש בעולם?

ארז ברוכי: אתם רואים בעין גדי, בחניה, מנשנשים במבה מידיים של אנשים.

ארז ברוכי: סדר גודל, אני אספר לכם, כ-2,500 יעלים, זה מה שיש בעולם.

ארז ברוכי: היעל הנובי, היעל שלנו, 2,000 בישראל.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות בערב הסעודית, מה קורה להם.

ארז ברוכי: סיני, תמונה ממש מלפני מספר חודשים, פקח שלנו שטייל באזור ואדי רוחן.

ארז ברוכי: ובישראל, לצערנו, אנחנו לא רחוקים כל כך ממה שקורה בערב הסעודית וממה שקורה בסיני בנושא הזה.

קריאה: מה השם שלו?

ארז ברוכי: זה - - - מערב הסעודית.

ארז ברוכי: בהתחלה חשבנו שזה משהו מפה מקומי, והגענו בסוף לזה שזה משהו שהוא לא אצלנו.

ארז ברוכי: אז סוגי הבעיות שאנחנו מתמודדים איתם, כמובן הציד הלא חוקי, החזקה, סחר ופגיעה בערכי טבע מוגנים, פלישה לשמורות, פגיעה בשמורות וסדרים והתנהגות.

ארז ברוכי: התמונה שאתם רואים פה זה לא מילואימניקים ובטח לא סדירים, אלה פקחים של היחידה שלנו שיוצאים לחיפושים.

ארז ברוכי: ככה אנחנו נראים.

ארז ברוכי: מאז קצת התקדמנו בציוד, יש לנו ציוד קצת יותר טוב היום.

ארז ברוכי: בזמן שיש אני אתמקד בנושא הציד הלא חוקי, שלשמו התכנסנו כאן, אבל לפני הכול למה בעצם אנחנו עושים שמירת טבע.

ארז ברוכי: פה זו צביה ישראלית, פה יעלה עם שני גדיים, אז אנחנו נחזור אל קינת דוד שלפני שבוע וקצת כולנו שמענו אותה, ואם אנחנו מסתכלים בקינת דוד יש פסוק, הַצְּבִי יִשְׂרָאֵל עַל בָּמוֹתֶיךָ חָלָל, מִנְּשָׁרִים קַלּוּ מֵאֲרָיוֹת גָּבֵרוּ.

ארז ברוכי: האריות לפני בערך 300 שנה פלוס מינוס נכחדו מישראל, הנשרים, כל שנה אנחנו קונים מהספרדים, מקטלוניה, גרעין העשרה, משאירים אותם לטבע ולצערנו הם מתחשמלים ובדרך כלל מורעלים על ידי פראי אדם.

שרן השכל: מוסי, מה עם החוק על ההרעלות?

מוסי רז: פורר עצר אותו.

מוסי רז: שר החקלאות לא איתנו.

מוסי רז: הוא חושש שזה פוגע בחקלאים.

שרן השכל: אמרתי לך להביא את זה אליי לוועדה.

מוסי רז: נשכנע אותו.

ארז ברוכי: כבר הרווחנו.

ארז ברוכי: שיטות הציד בישראל, אני מתמקד בשיטות הציד ביו"ש, בישראל יש שיטת ציד שהיא לא נהוגה ביו"ש, שזה נסיעה ודריסה, על ידי לייזרים וכל הטרקטורונים למיניהם, פה זה קצת יותר בעייתי לבצע את זה.

ארז ברוכי: ציד בעזרת מלכודות, אז יש לנו מלכודות רגל, כלוב, לולאה ורשת.

שרן השכל: שהן אסורות, נכון?

שרן השכל: השימוש בהן אסור, אבל עדיין מפעילים אותן.

ארז ברוכי: כן, ההחזקה מותרת, השימוש אסור.

ארז ברוכי: אנחנו היום עובדים על צו ביהודה ושומרון, שיהיה ייחודי, כי בישראל זה לא קיים, שיהיה איסור החזקה ומכירה של מלכודות רגל, כי מלכודת רגל זה לא מאפרה וזה לא ואזה, יש לה שימוש מאוד מאוד ברור לכולנו, אם זה בחיית בר ואם זה בחיה מבויתת.

ארז ברוכי: אסור להשתמש בה, אסור להחזיק אותה, ככה אנחנו חושבים.

ארז ברוכי: היועמ"ש של המינהל האזרחי נרתם ואנחנו מקדמים היום צו שימנע את המכירה וההחזקה של המלכודות האלה ולא רק את השימוש בהן.

ארז ברוכי: ביו"ש זו תופעה מאוד מאוד רחבה.

ארז ברוכי: בישראל, היא תלך ותגבר, אנחנו מאמינים, עם השנים.

ארז ברוכי: פה בגלל חשש להשתמש - - -

שרן השכל: יש שימוש נרחב גם בישראל?

ארז ברוכי: לא, פחות.

ארז ברוכי: ביו"ש, להערכתנו בגלל החשש מלהשתמש בנשק חם, כי זה יכול להיות לאומני או במלכודות - - -

גיא כהן: במלכודות כלוב יש שימוש לא מועט בישראל, מלכודות כלוב לדורבנים, שימוש לא מועט, מלכודות רגל זה הרבה פחות, זה לא משהו שאנחנו רואים.

שרן השכל: ואיפה הצו עומד?

ארז ברוכי: יועמ"ש מינהל אזרחי, לפי דעתי כרגע זה במשרד המשפטים, זה ככה עובר בין לבין.

ארז ברוכי: זה קיבל קצת תאוצה.

ארז ברוכי: מלכודות רגל, צר לי על התמונות.

ארז ברוכי: צבי, אחד מה-6,000, נלכד במלכודת רגל.

ארז ברוכי: לצערנו אותו צייד לא בא לקחת אותו, אתם יכולים לראות את הטלפיים פה לכודות במלכודת והוא נטרף כנראה.

ארז ברוכי: אני מקווה בשבילו שהוא מת לפני, או נטרף בעודו בחיים כשהוא לכוד.

ארז ברוכי: זה צבי אחר, הצלחנו להציל אותו ולצערנו אחר כך נאלצנו לעשות המתת חסד כי הרגל כבר הייתה לא במצב שהוא יכול לתפקד ולחזור לטבע.

ארז ברוכי: אנחנו נראה לכם סרטון קצר.

שרן השכל: אלה שלא יכולים לחזור לטבע אין להם פתרון?

ארז ברוכי: יש לנו פתרון בחלק מהמקרים, אנחנו שמים אותם בפינות חי, פעם בעמק הצבאים לפני שהייתה שם אינפלציה של צבאים, או בגני חיות.

ארז ברוכי: אם הווטרינר מחליט שהחיים שלו בשבי יהיו ייסורים וסבל אז אנחנו מקבלים החלטה להרדים אותם.

ארז ברוכי: לצערנו הרב, כל האנרגיה שאנחנו משקיעים, בסופו של דבר התוצאה היא כזאת.

ארז ברוכי: (הקרנת סרטון).

ארז ברוכי: פה אתם יכולים לראות צביה שנלכדה במלכודת לולאה.

ארז ברוכי: מלכודת לולאה זה כמו חבל תלייה, היא שוחררה לטבע, רצה רצה רצה והייתה סביבה של מלכודות.

קריאה: מי צילם את זה?

ארז ברוכי: צילם את זה אחד הפקחים ששחרר ופשוט לא שם לב שיש עוד מלכודת בשטח, מלכודת לולאה, ולצערנו מה שקרה זה שהיא שברה את המפרקת, ולצערנו עוד אחת פחות מה-6,000.

ארז ברוכי: ציד עם כלבים.

ארז ברוכי: ציד עם כלבים זו תופעה שהיא די נפוצה ביהודה ושומרון.

ארז ברוכי: עוד פעם, בגלל החשש להשתמש באמל"ח יוצאים, אתם יכולים לראות פה משהו כמו שבעה-שמונה כלבים מכל הסוגים, בעיקר הם מפעילים את האמסטפים והפיטבולים שהם כלבים קטנים ושריריים וחזקים ומכניסים אותם למרדף.

ארז ברוכי: ככה מאלפים אותם, אלה שיטות האילוף.

שרן השכל: איך אתם מתמודדים מול התופעה הזו של ציד כלבים?

ארז ברוכי: צער בעלי חיים, למשל, אם ייכנס החוק הוא יקדם אותנו מאוד כי צער בעלי חיים מבחינת רמת העבירה זו עבירה של פשע וציד זה עבירה של עוון.

ארז ברוכי: מבחינתנו צער בעלי חיים יסייע לנו מאוד בלהחמיר את העבירות במקרה הזה.

ארז ברוכי: פה אני אראה לכם סרטון קשה לצפייה, אני מתנצל, אבל אותו כלב שאולף, תראו מה קורה לו כשהוא נכנס לתוך מאורה להוציא דורבן.

ארז ברוכי: קשה לצפייה, אבל מאחר שאני מרגיש שאנחנו הדוברים פה של בעלי החיים האלה המסר צריך לעבור.

ארז ברוכי: אותו כלב מסכן, זה לא פחות חמור בעיניי מהציד של הדורבן בעינינו, ההתאכזרות הזאת זה פשוט משהו שאי אפשר להסביר אותו.

ארז ברוכי: ציד בנשק חם.

ארז ברוכי: לצערנו זו תופעה שהיא גם כן נפוצה.

ארז ברוכי: היום רובה ציד מאולתר, מה שנקרא חרטוש בשפה המקומית, 1,500 שקל, קונים רובה כזה, תחמושת מצליחים לארגן או ממחזרים ומייצרים תחמושת בצורה ביתית וכל אחד בבית מחזיק רובה ציד.

ארז ברוכי: ודרך אגב, במאמר מוסגר, אני הייתי מוכן לקבל כדור מ-5.56, מ-9 מ"מ ומקלצ' ולא לקבל כדור מרובה ציד, כי כדור של רובה ציד הורג אותך, אין לך דרך לצאת, הנזק שהוא גורם הוא פי עשרות.

ארז ברוכי: יש לנו דוח של ה-FBI שאנחנו מגישים אותו לבתי משפט שיחמירו, כי מתייחסים לרובה ציד בזלזול וזה הרובה הכי קטלני שיש.

שרן השכל: כלומר הענישה של רובה ציד היא פחותה מ – ?

ארז ברוכי: בתביעה הצבאית ארבעה חודשים במקרה הטוב, שלושה חודשים.

ארז ברוכי: היה לנו אירוע, שתיכף אני אספר לכם עליו, אתם תראו את הנשקים ותבינו כמה קיבל בן אדם נורמטיבי.

ארז ברוכי: אני מדגיש את המילה נורמטיבי.

ארז ברוכי: זה מה שזה עושה לצבאים, אתם יכולים לראות.

ארז ברוכי: זה שני צבאים שונים.

ארז ברוכי: כל הדברים האלה.

ארז ברוכי: זה כדוריות של רובה של ציפורים.

ארז ברוכי: כדוריות קטנות יותר שירו בצבי, ואלה כדוריות יותר גדולות שירו בצבי אחר.

ארז ברוכי: זה מה שקורה ברנטגן.

ארז ברוכי: הכול מכדור אחד.

שרן השכל: הם מחזיקים את זה באופן חוקי או באופן לא חוקי?

ארז ברוכי: באופן לא חוקי לחלוטין.

ארז ברוכי: זה פלסטינאים, אסור להם להחזיק נשק.

ארז ברוכי: אנחנו מראים את זה כי אנחנו מגישים את זה לבית משפט, להוכיח שהצבי הזה הוא צבי שנורה ולא נדרס או כל מיני סיפורים כאלה ואחרים.

ארז ברוכי: העבודה בבנייה של תיק כזה היא עבודה נורא נורא מורכבת והיא לא פשוטה בכלל.

ארז ברוכי: אני אראה לכם פה סרטון קצר.

ארז ברוכי: זה באזור עפרה, פה למעלה, איפה שתפסו את החמור המפורסם, לא רחוק משם.

ארז ברוכי: סרטון שקיבלנו מהחמ"ל בעפרה על חוליה של ציידים שנעה בשטח בלילה.

ארז ברוכי: זה צילום תרמי, זה צילום של חום וקור, לכן אתם רואים את זה בגוונים קצת כהים.

ארז ברוכי: אתם תיכף תראו שהרכב הזה מחכה כאן ומכאן תיכף ייצאו כמה חבר'ה אחרי שהם צדו.

ארז ברוכי: אתם רואים פה את החבר'ה יוצאים מהפינה, מחזיקים פה, שחור זה כתם חום ולבן זה קור.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות שיש משהו ביניהם ככה, זה צבי שהוא עדיין חם, שהם צדו אותו כרגע.

ארז ברוכי: הם מגיעים עם הרכב, מעמיסים אותו על הגג ויוצאים לדרך.

ארז ברוכי: אנחנו כשאנחנו מקבלים מידעים כאלה אנחנו עובדים כמעט כמו צבא לכל דבר, גם בגלל המורכבות של יו"ש.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות, למשל אירוע כזה זה פקודת מבצע, זה מפה, זה צירי כניסה וצירי יציאה, זה נקודות שולטות, זה אחד לאחד תדריך שלנו, הפקח אוהד מבצע תדריך טרם הפעילות וכמה ימים אחרי זה אנחנו מגיעים לשטח.

ארז ברוכי: זה תנועה של ציידים, נסיעה נורא נורא איטית בשטח עם פרוז'קטור.

ארז ברוכי: אני מזמין אתכם להצטרף אלינו לפעילות כזו, אתם מוזמנים בשמחה באיזה ערב לבוא, להצטרף אלינו, אין כמו לשבת עם הפקחים ולראות באמת איך הם חווים את האינטנסיביות של העבודה, זה טלפון בלילה, יש עכשיו ציידים, כולם עוזבים הכול, את הילדים, את האישה, ויוצאים לשטח.

ארז ברוכי: אפשר כאן לראות את הרכב מתקדם, אנחנו נערכים פה בשטח עם דוקרנים ועם חסימות.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות בחור שמוציא את הראש מהחלון, הכתם הזה, הוא מוציא את הראש ומחפש עם הפרוז'קטור את הצבאים לצוד.

ארז ברוכי: זה נמצא בין עפרה לבין דיר ג'ריר, אם אתם מכירים את האזור, באזור הזה שלא רחוק מבעל חצור.

ארז ברוכי: הרכב פונה לכיוון הכפר.

ארז ברוכי: כאן יש לנו כמה חבר'ה שמתחבאים בסבך, עוד מעט תראו אותם יוצאים, פה זה כתם קטן, ואמורים להניח דוקרנים למנוע בריחה מהם חזרה לכיוון הכפר השני.

ארז ברוכי: אתם תראו כאן תנועה של רכב, הנסיעה היא נסיעה חשוכה, הם נוסעים בלי אורות, עם מכשירים לראיית לילה, אין שום אור באוטו, כמעט יחידה צבאית או יחידה מיוחדת לכל דבר.

ארז ברוכי: תסתכלו פה, תראו מה קורה, נזרק מכאן הרובה והרכב הזה נתפס וזה מה שנתפס בסמוך לרכב.

ארז ברוכי: על הגג של האוטו שערות מהשבוע הקודם, נלקח לבדיקה ויש לנו שערה של צבי.

שרן השכל: מה העונש שקיבלו הציידים האלה?

ארז ברוכי: לצערנו הסיפור רע.

ארז ברוכי: החבר'ה האלה, התיק נגדם נסגר, אין לנו מושג למה.

ארז ברוכי: הנהג היה שוטר פלסטינאי, אני לא יודע איזה קשרים יש עם גופי מודיעין אחרים, התיק הזה נסגר למרות שהוא היה תיק, כמו שאתם רואים, מתועד, הכול, הוכחות.

גיא כהן: התיקים האלה מגיעים לתביעה הצבאית ובתביעה הצבאית יש להם ערימות על ערימות של תיקים מסוגים שונים.

גיא כהן: מה שאנחנו מכוונים לעשות זה להגיע למצב שיש לנו תובע שמתעסק רק בתחום של התיקים שאנחנו מביאים ואז הוא גם מכיר את התיקים.

גיא כהן: אנחנו בתהליך של קליטה של עובד כזה.

גיא כהן: זו פרוצדורה מבחינת זה שהוא צריך להיות תובע צבאי.

רוית ניב: חשבנו שהוא יהיה גם לנושא של ארכיאולוגיה וגם שמורות טבע, זאת אומרת הוא יתעסק ביחד באותו התחום.

רוית ניב: אם באמת נצליח שהוא יתעסק עם בתיקים של ארכיאולוגיה וגם בתיקים של שמורות טבע זה יכול מאוד לסייע.

גיא כהן: זה לא עוד אחד מאלפי תיקים נוספים.

גיא כהן: שלא נגיע למצב כזה שאחרי עבודה כזו מאומצת בסוף התיק הזה נסגר.

ארז ברוכי: בכל מקרה, למרות שהתיק הזה נסגר בנסיבות תמוהות אנחנו דרשנו לפתוח אותו.

ארז ברוכי: אנחנו קיבלנו עדכון רק לאחרונה שהתיק הזה נסגר, אנחנו מבינים שאנחנו במציאות ביטחונית מורכבת עם גורמי מודיעין אחרים, אנחנו יודעים מתי אנחנו צריכים לצאת מהמשחק כי יש דברים שהם כנראה יותר חשובים לפעמים מאירוע ציד.

ארז ברוכי: אם אותו אחד, לא יודע, מזמר וכאלה ואחרים אז זה מחיר שאנחנו צריכים לשלם, אבל זה לא מוריד לנו מהמוטיבציה.

ארז ברוכי: שיהיה ברור, אנחנו ממשיכים לרוץ.

ארז ברוכי: כמו שגיא סיפר, אתמול שני אירועים, כולל חיפוש בלילה שאני לא יצאתי בגלל שהייתי צריך להיות כאן היום, אבל כולם מגיעים.

ארז ברוכי: סתם לדוגמה, נשק, למרות שזה לא חונה אצלנו, 2022 עד סוף אפריל, היה צריך להוסיף פה עוד שני כלי נשק כבר, כי לא הספקתי לעדכן, זה למשל נשקים שאנחנו תופסים בפעילות שלנו, זה אירוע עם המשטרה ביחד, השאר זה חיפושים או בשטח עצמו, אנחנו תופסים נשקים.

ארז ברוכי: נכנסנו להוציא עופרים מבית של מישהו בחיזמא והוצאנו קרלו.

ארז ברוכי: אז אנחנו אמרנו לבן אדם במפורש: אם לא היית מתעסק עם צבאים כנראה שלא היו מגיעים אליך לחיפוש ועכשיו הוא יישב על אמל"ח.

משה טור פז: זה רעש?

ארז ברוכי: כן, זה סוג של משתיק קול.

ארז ברוכי: הם גם כן התפתחו.

ארז ברוכי: קצת נשקים שנמצאים בשטח, אתם יכולים לראות.

קריאה: יש לי שאלה, ניסיתם לדבר עם הרשות הפלסטינית, למצוא איזה שהיא דרך?

קריאה: אכפת להם, לא אכפת להם?

ארז ברוכי: אני יכול להגיד לך, לצערי הרב, שחלק גדול מהתפיסות האחרונות שלנו היו קצינים אפילו במשטרה הפלסטינית, חלק אפילו קצינים בכירים.

קריאה: תפסתם קצינים?

ארז ברוכי: קצינים.

ארז ברוכי: הכי גבוה שתפסנו זה מישהו בדרגה שמקבילה לאלוף משנה.

ארז ברוכי: היה שם מישהו שהיה אלוף משנה במשטרה הפלסטינית.

ארז ברוכי: התיק, דרך אגב, מתנהל, החבר'ה מהמודיעין אצלנו אמרו:

ארז ברוכי: תנקנקו אותם כמה שאתם רוצים, אין בעיה.

ארז ברוכי: אז התיק היום בתביעה הצבאית בדרך לכתב אישום.

ארז ברוכי: חיפושים.

ארז ברוכי: נכנסנו, מישהו שהוא צייד, זה מה שהיה לו בבית.

ארז ברוכי: שימו לב, זה בקלות מחר מוכוון מול חייל או מול אזרח שנוסע בכביש 60.

ארז ברוכי: הוא נתפס בבית, עוד 700 כדורים של 5.56, הבן אדם קיבל 14 שבועות בכלא ושוחרר, הוא בן אדם נורמטיבי.

ארז ברוכי: ככה הגדירו אותו, זה הנורמטיבי שדיברנו עליו.

ארז ברוכי: לצערנו עליו זו המציאות ביו"ש.

ארז ברוכי: כפר ג'ת, אחד החיפושים הראשונים שעשינו בשטחי A ו-B, 11 פרוות של צבי שנצוד, נשחט ונאכל.

ארז ברוכי: מלכודות רגל ששמו עליהם סקוטץ' ואיזולירבנד בשביל לא לשבור לצבי את הרגל אלא שיהיה אפשר לגדל אותו ולמכור אותו קצת יותר גדול או כחיית מחמד.

ארז ברוכי: וכמובן רובה ציד, שזה רובה שהוא מצא אותו תלוי על העץ, ככה.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות פה גם כמובן עוד מה אנחנו מוצאים בכל חיפוש כזה.

ארז ברוכי: הקשר שבין יהודה ושומרון וישראל, יש קשר בציד.

ארז ברוכי: חבר'ה מישראל יוצאים לצוד ביהודה ושומרון ויש גם חבר'ה מיהודה ושומרון שחוצים את הגדר וצדים בישראל.

ארז ברוכי: זה חבר'ה מהצפון שצדו פה את שלושה הצבאים, אירוע שהיה במעבר חיזמא.

ארז ברוכי: אתם רואים את הדלת שמפורקת באוטו, שימו לב מה הוסתר בתוך הדלת.

ארז ברוכי: 101 חוגלות שניצודו, זה לא כולן, 101 חוגלות סך הכול.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות את הסכין, הכול הוטמן בדלתות של דלת כי הם יודעים שאסור ולעבור במחסום - - -

יהודית גידלי: ומה הם עושים, הם אוכלים אותן?

ארז ברוכי: אוכלים אותן.

ארז ברוכי: הם מוציאים את הכדוריות וממלאים באורז.

ארז ברוכי: אחת הבעיות הכי גדולות שלנו היום בוודאות זה החמיסה של העופרים.

ארז ברוכי: עופר, משהוא נולד עד גיל חודש, האמא הולכת בלעדיו, היא משאירה אותו בשטח, מסליקה אותו, היא יוצאת לאכול וחוזרת, אין לו ריח, כלבים או טורפים כמעט שלא מזהים אותו, אבל טורפים על שתיים מזהים טוב מאוד.

ארז ברוכי: כל אחד כזה, או בתום לב לוקח וחושב שהוא הציל במבי, או שבדרך כלל זה 500-400 שקל לאותו בדואי שמסתובב עם הכבשים, כסף קל.

ארז ברוכי: יש סוחרים שקונים אותם.

ארז ברוכי: אנחנו עכשיו יושבים על בחור באזור עוג'ה, כל הבדואים מביאים לו והוא מוכר אותם הלאה.

ארז ברוכי: נקווה שנוכל לעדכן אתכם בעתיד מה נסגר איתו.

ארז ברוכי: סרטון אחרון, רק להראות לכם על גישה קצת אחרת.

ארז ברוכי: זה אירוע באזור רמון, אזור הגלבוע, לא כל כך רחוק מפה, לפני כמה שנים.

ארז ברוכי: אתם יכולים לראות איך מסתובבים בשטח על טרקטור, רובה ציד ביד, אין חשש, לא מפחדים מאף אחד, אפשר להסתובב ואפשר לראות פה את התנועה, את הסריקה.

ארז ברוכי: יש לנו פה צבי שכבר ירו בו פעם אחת ומנסים ללכוד אותו.

ארז ברוכי: הוא רץ אחריו, אתם יכולים לראות שהרגל קצת נפגעה.

ארז ברוכי: פה תיכף תראו ירייה, ממש רואים את הירייה בבירור מהרובה.

ארז ברוכי: לא יודע אם שמתם לב לפס השחור שרץ, עשו עוד ירייה, לקחו את הצבי והעמיסו אותו.

ארז ברוכי: בדרך, אנחנו מדברים על פאתי ג'נין פחות או יותר, הוקפץ למקום, בגלל רגישות, הכוח של מג"ב לנקודה.

ארז ברוכי: אנחנו כדי להיכנס לשם זו היערכות מורכבת מדי.

ארז ברוכי: התצפית מזהה את התנועה שלהם.

ארז ברוכי: רואים את החשיבות של הקשר בין הכוחות, איך אפשר להגיע לתוצאות הרבה יותר טובות.

ארז ברוכי: זרקו את הצבי לפני שהגיע, מג"בניק פותח את הדלת, שניים-שלושה כדורים באוויר, כבר סגרת את האירוע והחבר'ה האלה נתפסו והאירוע הזה הסתיים.

ארז ברוכי: נסכם במשפט הזה, רְאֵה מַעֲשַׂי כַּמָּה נָאִים וּמְשֻׁבָּחִים הֵם וְכָל מָה שֶׁבָּרָאתִי בִּשְׁבִילְךָ בָּרָאתִי.

ארז ברוכי: תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי שֶׁאִם קִלְקַלְתָּ אֵין מִי שֶׁיְּתַקֵּן אַחֲרֶיךָ.

ארז ברוכי: זה, אפשר להגיד, המוטו שלנו.

שרן השכל: איך אתם מבחינת התקנים במינהל האזרחי כרגע?

שרן השכל: כשאנחנו קיימנו את הדיונים אמרו שהתקנים הם תוך כדי איוש ומכרזים.

גיא כהן: מעבר לפיקוח האזורי - - -

שרן השכל: כמה קיבלתם לפיקוח האזורי?

גיא כהן: בפיקוח האזורי אנחנו בסך הכול שמונה פקחים, שניים מהם הם גם פקחי תשתיות, הם מסייעים לפקחים האזוריים, השניים, אבל הם גם מתעסקים בכל נושאי תשתיות כבישים, חשמל, ציוד וכן הלאה.

גיא כהן: הם מפקחים על התשתיות כדי למנוע פגיעה בערכי טבע ופגיעה בבעלי חיים.

גיא כהן: בנוסף לזה הוקמה יחידה שהיא ברמה הארצית, היא יחידה למניעת ציד בלתי חוקי, כאשר כל מחוז קיבל שני פקחים, ואז יש לנו שני פקחים שמתעסקים רק עם הנושא הזה.

גיא כהן: זה מאוד מצומצם.

גיא כהן: זאת אומרת אם היינו יכולים להגדיל את היחידה הזאת ברמה הארצית, וחשוב להגיד, אנחנו מסתכלים פה על יו"ש, אבל אנחנו רואים שהמגמה הזאת של הציד היא לא רק פה, היא בשאר המחוזות.

שרן השכל: אבל יש לכם, לדעתי, את השטח הגדול, המורכב ביותר.

גיא כהן: חד משמעית, גם מספר התיקים פה הוא הגבוה ביותר.

גיא כהן: ככל שנצליח יותר, המידעים שזורמים אלינו הם כאלה שאנחנו לא מצליחים לטפל בכל מידע.

ארז ברוכי: היום מבחינת החלטה אסטרטגית לא מתעסק עם ציד של דורבנים, ציד של ציפורים, אנחנו מתעסקים בעיקר היום מבחינת העומס שיש לנו בציד של חיות בסכנת הכחדה שזה הצבאים והיעלים.

ארז ברוכי: זה מה שאנחנו מתעסקים איתו בעיקר כי אין לנו את היכולת להתעסק עם כולם.

ארז ברוכי: אם היו לי עוד 30 פקחים היה לכולם מה לעשות.

ארז ברוכי: בוודאות.

אייל רייכל: מה ההיקף של הציד שאתם לא יכולים לגעת בו, הדורבנים?

ארז ברוכי: גדול מאוד.

ארז ברוכי: אני יכול להגיד לך, גם מודיעינית, גם רשתות חברתיות וכאלה וגם מקורות שאנחנו מפעילים, אני יכול להגיד שיש לנו קשר מצוין עם כל שירותי המודיעין, כולל שב"כ.

ארז ברוכי: אני יכול להגיד לכם שלפני שנה וחצי הכנסנו לכלא את אחד הציידים הכי גדולים שצד ביהודה ושומרון, בחקירה שלו הוא הודה בציד של 120 צבאים, שתבינו.

ארז ברוכי: הוא קיבל 20 חודשים בכלא, שוחרר אחרי 13.5 חודשים, בסביבות ינואר-פברואר הוא שוחרר, והיה לנו ברור שהוא יחזור לצוד כי הוא אמר שהוא מוכן לשבת בכלא גם שנתיים ולהמשיך לצוד והוא לא ישב שנתיים.

ארז ברוכי: הוא יצא לצוד, גם דרך אגב בשביל להחזיר לו את הכסף שהלך לו לאיבוד ב-14 החודשים כמעט שהוא ישב.

ארז ברוכי: הוא התחיל לסחור גם באמל"ח וכל ההברחות האלה שדיברו עליהן הוא גם היה חלק מהמבריחים.

ארז ברוכי: אנחנו ישבנו עליו ארבעה חודשים, לילה לילה היה לנו צוות בחוץ, כל השמונה פקחים האלה עם שני הפקחים של ציד, כולל כל מי שפה יושב, היינו בחוץ וחיכינו לבן אדם הזה שיגיע.

ארז ברוכי: חג שני, יום חמישי בלילה, אחת וחצי בלילה טלפון: הוא נמצא בשטח.

ארז ברוכי: קפצנו, מי שהצליח קפץ, אני לשמחתי הייתי מהראשונים שהצלחתי להגיע, זה גם שעה ומשהו נסיעה, אנחנו מדברים על נחל בזק עילי, זה סוף העולם שמאלה.

ארז ברוכי: חיכינו להם שמה, תיקלנו אותם, היה ירי, שימוש בנשק, לא משנה, לא ניכנס לעניינים, הוא הצליח לברוח לנו מבין האצבעות אבל תפסנו את החוליה שלו, הם הודו שהוא צד איתם, הודו שהנשק שלו, תפסנו טלפונים, המון נשקים שהוא סוחר בלילה ושלשום בלילה הוא נתפס על ידי השב"כ וכבר 30 חודשים בכלא מחכים לו על התנאי של העבירות הקודמות.

ארז ברוכי: אז כשעובדים כולם ביחד אפשר לראות תוצאות.

ארז ברוכי: וזהו, תודה רבה לכם.

יהודית גידלי: אדוני ראש המועצה, שלוש דקות סיכום וגברתי היושבת ראש.

דוד אלחייני: שתי מילים, תודה רבה שבאתם.

דוד אלחייני: שלוש מילים.

שרן השכל: אין על דוד.

שרן השכל: היה לנו היום סיור מרתק, אני חושבת שהצלחנו קצת להפנים את המורכבויות הלא פשוטות ואת האתגרים שיש למועצה אזורית כזו כמו בקעת הירדן ובכלל אזור יהודה ושומרון.

שרן השכל: קודם כל אני רוצה להודות לכולם, החל ממשרד המורשת ורשות הטבע והגנים והמינהל האזרחי ובאמת ממש כולם כולם שנרתמו כדי לסייע לנו להצלחת הסיור הזה כדי שאנחנו כחברי כנסת נקבל את התמונה של עם מה הרשויות כאן מתמודדות במנעד של נושאים כשבסוף הפיקוח והבקרה עליהם ניתן בידיים שלנו, בוועדת החינוך, התרבות והספורט, הנושא של צער בעלי חיים והנושא של מורשת וארכיאולוגיה.

שרן השכל: אני לפחות, ואני חושבת שגם שאר חברי הכנסת, למדנו המון.

שרן השכל: קודם כל לפני אני מסכמת כל אתר ואתר אני אשמח אם נשמע משני חברי הכנסת שהצטרפו אלינו לסיור, מוסי רז ומשה טור פז, כמה מילים על ההתרשמות שלכם לקראת הסיכום והמסקנות שאנחנו נוציא מתוך הוועדה.

שרן השכל: מוסי, תרצה להתחיל?

מוסי רז: האמת שאני רוצה לסיים, אז אני אצטרף לדוד, אני רוצה להגיד תודה רבה לכולם, ליהודית, לצוות של הוועדה, למארחים, ואת הדיונים עשינו כבר בדרך ונמשיך לעשות מן הסתם.

משה טור פז: אני אומר מעבר לתודות גם שני משפטים.

משה טור פז: תודה על האירוח לראש המועצה, באמת מועצה שבעיניי גם יקרה לליבי וגם אני חושב שאנחנו בכנסת, בגלל המיקום, בגלל הקוטן, בגלל האתגרים הייחודיים, צריכים להיות בקשב מיוחד לדברים שקורים פה, גם בהיבט של חינוך וגם בהיבטים הנוספים שנחשפנו אליהם עכשיו, הגנת הסביבה ועוד ועוד, כמשהו שדורש מעורבות שאי אפשר למדוד אותה פר תושב או פר תלמיד.

משה טור פז: צריך לחרוג פה מחלק מהקבועים הרגילים ולראות את זה בראייה מיוחדת.

משה טור פז: אז תודה רבה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אז בהחלט תודה לך, ראש המועצה, ויישר כוח גם על הפיתוח של כל ענף החקלאות באזור.

דוד אלחייני: תביאו לסיור בחקלאות, אתם תהיו בשוק.

דוד אלחייני: יש פה חקלאות באמת איכותית.

שרן השכל: הלוואי שזה היה גם בתחום סמכותנו, אני חושבת שהיינו נהנים מאוד מהאננסים והתמרים והכול.

דוד אלחייני: אגב, אם כבר חקלאות, מומי, חבר בקעות ומנהל את זה.

דוד אלחייני: זה תמר שנקרא, אנחנו קוראים לו בעגה החקלאית, בונבון.

דוד אלחייני: זה תמר עסיסי, אפשר להוציא את המוצר הזה רק בבקעת הירדן, בערבה אגב אי אפשר לגדל אותו.

יהודית גידלי: איזה סוג זה?

דוד אלחייני: תמר רגיל, מג'הול, זה מג'הול, אבל שגודדים אותו בשלב מוקדם יותר, בשלב הזה שהוא הופך להיות צהוב-חום גודדים אותו.

דוד אלחייני: זה לא אותו תמר שנהיה שחור ואחר כך מצטמק ומתייבש, זו ארומה שונה לגמרי.

שרן השכל: אנחנו נצא עם כמה חבילות כאלה.

יהודית גידלי: ממש השבוע קראתי בעיתון שישראל איבדה את מקומה ויש פה עודף נוראי.

יהודית גידלי: ככה היה כתוב.

דוד אלחייני: ישראל לא איבדה את מקומה, ישראל מעולם לא הייתה מעצמה של שיווק של תמרים.

דוד אלחייני: יש 1,360,000 טון תמרים שמשווקים בעולם, מתוכם יש קרוב ל-80,000 טון מג'הול, ישראל היא 60,000.

דוד אלחייני: עדיין לא איבדנו.

מוסי רז: זאת אומרת שלושת רבעי מהמג'הול זה בישראל.

דוד אלחייני: הבעיה של מגדלי התמרים היום במשבר זה שער המטבע, השקל חזק מדי.

משה טור פז: עוד שנייה זה הולך להיגמר.

מוסי רז: הדולר מתחיל להתחזק, אבל זה לא הולך להיגמר.

שרן השכל: אז ככה, קודם כל ועדת החינוך התרשמה מאוד מפעילות יחידת קמ"ט ארכיאולוגיה, קצין מטה ארכיאולוגיה, ועדת מורשת ומשרד ירושלים.

שרן השכל: אני חושבת שבעקבות הביקור שלנו בארמונות החשמונאים קודם כל אנחנו מבינים מספר אתגרים ומספר המלצות שאנחנו גם כוועדה נביא.

שרן השכל: אנחנו קיבלנו סוג של טעימה מאתר מורשת או מאתר ארכיאולוגיה שהבנו שהוא סוג של מרכז של מה שקורה בהמון מקומות, אבל שם זה על אחת כמה וכמה.

שרן השכל: לשם כך אני מבקשת שהוועדה קודם כל תוציא מכתב לשר האוצר, יש לנו שם נכס לאומי, נכס היסטורי, נכס תרבותי שעם השנים נשחק ונשחק.

שרן השכל: כמו שאנחנו יודעים להוציא פרויקטים חשוב גם להוציא את הפרויקט הזה והוועדה ממליצה ומבקשת משר האוצר לתגמל את הפרויקט הזה בהעברת תקציב לארמונות החשמונאים לצורך שיקום ושחזור של ארבעה מיליון שקלים ולהעביר עוד מיליון שקלים לניהול השוטף פעם בשנה על מנת לאפשר גם כניסה של תיירות, של גישה, של אבטחה של הממצאים במקום ושל שמירה על השטח עצמו על מנת למנוע את הבנייה הבלתי חוקית שנמצאת שם מסביב.

שרן השכל: אנחנו מבינים שיש פה כוח אדם מאוד מאוד מצומצם של 30 איש על מעל ל-2,600 אתרים.

שרן השכל: אנחנו מאמינים שאם נצליח להוסיף בתקציב הקרוב לתוך אותה יחידה שלושה מיליון שקלים אנחנו נוכל להתפרס בצורה טובה יותר ולמנוע את גניבת העתיקות, הריסת האתרים וכו'.

שרן השכל: זה משהו שאנחנו כוועדה מבקשים להוסיף בתוך התקציב שאמור להיות מובא אלינו בספטמבר, עליו אנחנו דנים עכשיו.

יהודית גידלי: באיזה משרד?

שרן השכל: האוצר.

יהודית גידלי: האוצר ייתן את זה דרך איזה משרד?

שרן השכל: אני חושבת שבסופו של דבר ברור שהיחידה צריכה להמשיך ולהיות באחריותו ובסמכויותיו של המינהל האזרחי, אבל אנחנו כן אולי מבקשים, גם משום שבסופו של דבר משרד מורשת וירושלים הוא זה שמתקצב את הפרויקטים, כפי ששמענו, ומפעיל כל פרויקט, להעביר את זה לאגף מורשת במשרד ירושלים כדי שהיחידה תסונף בצורה מקצועית לאותו אגף מורשת ולמעשה תנהל את סדר העדיפויות ותוכל לנהל את הפרויקטים האלה ביהודה ושומרון.

שרן השכל: אנחנו מאמינים שיש להגדיל את היחידה ולתת לה כלים מקצועיים כדי שהיא תוכל להתמודד עם הפיקוח ועם האכיפה.

שרן השכל: את זה אמרנו שגם נכניס למכתב שאנחנו מבקשים להוציא לשר האוצר.

שרן השכל: זה לעניין הזה של האתרים הארכיאולוגיים.

שרן השכל: ברור שיש אתגרים מאוד מאוד מורכבים שצריך להתמודד איתם, בטוח גם ברמה המדינית, אבל בסופו של דבר אם נתחיל לטפל בזה פרויקט פרויקט כמו שהצליחו בהמון מקומות אחרים, שלשם מגיעות אלפי משפחות אם לא עשרות אלפי משפחות שנהנות באתרים האלה ולומדות על ההיסטוריה והמורשת, אנחנו יכולים לעשות את זה גם באתר הזה ובאתרים רבים נוספים שהוזנחו לאורך השנים בגלל היעדר תקציב והיעדר כוח אדם.

שרן השכל: כוועדת חינוך התרשמנו מבתי הספר שיש במועצה ואנחנו מברכים אותך, ראש המועצה, על ההקמה של אותם בתי ספר צומחים.

שרן השכל: כיף לראות את הפיתוח, בסוף זה מה שמביא את ההתיישבות.

שרן השכל: היום הדור הצעיר מחפש את החינוך הטוב ביותר לילדים שלו, זה מקור מספר אחת למעבר ממקום למקום, הרבה פעמים גם יותר מתעסוקה, לכן קודם כל אני מברכת אותך על הקידום.

שרן השכל: אני חושבת שזה היה טירוף מה שסיפרת לנו, של להוציא אוטובוסים יום יום לכל כך הרבה רשויות מקומיות שונות ואני בטוחה שגם התושבים מאוד מעריכים את זה.

שרן השכל: כמובן שיש פערים אדירים בין היכולת של רשות מקומית קטנה כמו בקעת הירדן לתקצב פרויקטים לעומת רשויות מקומיות אחרות, בטח של עיריות, בטח כשאתם פרוסים על שטח כל כך נרחב.

שרן השכל: יש לנו כמדינה אינטרס לאומי להמשיך ליישב את הרצועה הזו ולכן ברור ומובן מאליו שגם כאן נדרשים משאבים, נדרשות תוספות, נדרשים תמריצים על מנת לסייע לכך.

שרן השכל: אני מבקשת להעביר כאן למשרד האוצר ולמשרד התרבות והספורט, לראות כיצד אנחנו יכולים לעשות סוג של העברה, גם אולי לקראת התקציב, או סוג מענק חד פעמי על מנת לתת לילדים כאן את היכולת להתמודד, כלים של פעילות אחר הצהריים, מגרשים, ספורט, הצללות כמובן, בטח בחום הקיצוני שיש כאן לעומת מקומות אחרים.

שרן השכל: וגם פה הוועדה מבקשת מהאוצר לשבת יחד עם משרד התרבות והספורט ולמצוא את ארבעה המיליון שקלים על מנת לסייע בשלושת המגרשים שנמצאים באותם בתי ספר כדי לתת לילדים את הכלים להצליח.

שרן השכל: מבחינת תמריצים לאנשי חינוך איכותיים.

שרן השכל: כאן זה גם שאלה.

שרן השכל: אני מבינה שאתם כן נמצאים בתכנית של העדפה לאומית, תמריצים למורים.

דוד אלחייני: תמריצים למורים לא.

דוד אלחייני: אנחנו באזור עדיפות לאומית, אבל אנחנו לא מקבלים תמריצים למורים.

מוסי רז: לא מקבלים עזרה בשכר דירה?

דוד אלחייני: שום דבר.

משה טור פז: רק אחוזי מס, אבל זה לא קשור למורים.

שרן השכל: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך לשבת עם – עם מי זה, עם האוצר?

שרן השכל: כדי למצוא את הדרך, כפי שנותנים תמריצים למורים להגיע לפריפריה שיהיו תמריצים למורים להגעה גם לבקעת הירדן על מנת לחזק את כוח ההוראה האזורי כאן.

שרן השכל: זה גם מסקנה ובקשה של הבקשה.

שרן השכל: לעניין הקרנטינה וציד בלתי חוקי, הנושא של בעלי חיים, שהוא הרבה יותר מורכב כאן באזור מאשר באזורים אחרים.

שרן השכל: קודם כל במסקנות של הוועדה הקודמת אמרנו שבמידה שלא יתקדם צו אלוף בעניין חוק צער בעלי חיים אנחנו נקדם אותו בחקיקה בכנסת.

שרן השכל: אני מבינה שהצו הונח על שולחן היועץ המשפטי של המינהל האזרחי והוא כרגע נמצא בעיון.

שרן השכל: אני מבקשת להוציא מכתב ליועץ המשפטי של המינהל האזרחי, אנחנו רוצים דיווח.

דוד אלחייני: זה לא של מינהל אזרחי, זה של אלוף הפיקוד.

רוית ניב: - - - נימוקים לתעדף אותו, ההתייחסות לצו.

דוד אלחייני: היועצים המשפטיים זה של אלוף הפיקוד.

יהודית גידלי: למען מכתב ליועץ המשפטי של אלוף הפיקוד?

רוית ניב: יש שני צווים.

שרן השכל: רגע, קודם כל הצו של צער בעלי חיים.

שרן השכל: אני רוצה קודם כל להתעקש עליו, זה הכי דחוף כרגע.

יהודית גידלי: לשלוח מכתב ליועץ המשפטי של אלוף פיקוד המרכז.

שרן השכל: ולבקש ממנו תוך 14 יום לסיים את החתימה ואת ההעברה של הצו הזה.

רוית ניב: זה צריך להיות במשרד המשפטים.

שרן השכל: הוא מעביר את זה למשרד המשפטים?

רוית ניב: נכון, להתייחסות.

שרן השכל: הוא כבר העביר אותו?

רוית ניב: זה בשיח ביניהם כרגע.

יהודית גידלי: איך קוראים לצו הזה?

שרן השכל: חוק צער בעלי חיים.

דוד אלחייני: בטח יש לו מספר.

דוד אלחייני: זה חשוב מאוד, מספר.

רוית ניב: אני אבדוק את המספר ואני אעביר לכם.

שרן השכל: וזה תזכיר לי בפגישה הבאה שלי עם מנכ"ל משרד המשפטים.

שרן השכל: אני אדבר איתו.

שרן השכל: לעניין הזה, אני מבקשת להעביר אותו סופית למשרד המשפטים על מנת לאשר אותו בתוך 14 יום.

שרן השכל: ואז מה, ברגע שמשרד המשפטים מאשר אותו הוא סופי והוא נכנס לתוקף?

רוית ניב: לא, צריך להחתים את האלוף, ברגע שהאלוף חותם הוא בתוקף.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: אנחנו מבקשים שבתוך 14 יום ההליך במינהל האזרחי יסתיים, אנחנו מבקשים שמשרד המשפטים בתוך שלושה שבועות, כלומר שבוע לאחר מכן, יסיים את עבודתו בעניין וזה יונח על שולחנו של אלוף פיקוד מרכז.

אייל רייכל: הכוונה היא תוך שבוע מקבלת ה – ?

שרן השכל: כן, יש להם עכשיו זמן, הם בדיונים.

דוד אלחייני: אני מעריץ את האופטימיות שלך.

שרן השכל: זה עוד היה לפני כן, עכשיו הוא כבר נמצא על השולחן, עכשיו צריך לראות שהוועדה דואגת שהוא גם יעבור את השולחן.

שרן השכל: לאט לאט, צעד צעד.

שרן השכל: זה בעניין המלכודות, נכון?

גיא כהן: בעניין המלכודות, הוא נכנס לתוך צו צער בעלי חיים.

גיא כהן: הצו השני זה הצו המעודכן של שמירה על הטבע, שזה צו 363, הוא כבר - - -

שרן השכל: מה המשמעות שלו מבחינתכם?

גיא כהן: מבחינתנו זה הכנסה של עוד מספר יכולות בתחום האכיפה גם בפארקים, שזה הגנים הלאומיים, וגם בשמורות הטבע.

גיא כהן: העדכון שלו ישפר מאוד את האכיפה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: אז אנחנו נעשה את שני הצווים האלה ביחד.

יהודית גידלי: אז זה 14 יום ובעוד שבוע משרד המשפטים?

שרן השכל: כן, ולהיות מונח על שולחנו של אלוף הפיקוד ולקבל עדכון על כך שזה נעשה.

שרן השכל: אנחנו מבקשים להוציא מכתב ליועצת המשפטית של משרד המשפטים במטרה לבחון אישור לעמותות צער בעלי חיים, כפי שהן מוגדרות על פי חוק, שהוקמו ללא מטרות רווח, את האישור המשפטי לאסוף בעלי חיים שעברו התעללות מהקרנטינה באדם.

מוסי רז: גשר אדם.

קריאה: זאת אומרת שיאספו לקרנטינות?

שרן השכל: מה שנאסף לקרנטינה, חלקם זה גם התעללות, ממה שאני מבינה, בסופו של דבר הם מגיעים לשם, ולכן לתת להם את האפשרות ואת היכולת לאסוף בעלי חיים שהתעללו בהם, להביא אותם לעמותה, איפה שבאמת מטפלים בהם ומשקמים אותם ואז חוות החופש - - -

גיא כהן: בקיצור ממלון כוכב אחד להעביר אותם לחמישה כוכבים.

שרן השכל: בדיוק, שלא יסיים בשוק כהמבורגר של מישהו.

יהודית גידלי: זאת אומרת לאפשר לעמותות לאסוף בעלי חיים מהקרנטינה.

שרן השכל: לעמותות צער בעלי חיים שלא למטרות רווח.

משה טור פז: החרגה ממכרז.

שרן השכל: כן, החרגה ממכרז ואפשרות לאסוף את בעלי החיים משם.

יהודית גידלי: אוקיי.

שרן השכל: הוועדה קובעת כי יש למנות תקן ייחודי בתביעה הצבאית לתובע לנושא הארכיאולוגיה ולרשות הטבע והגנים לנושא הציד.

שרן השכל: אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו עושים את זה בדיוק, אבל זה משהו שחייב להיות.

שרן השכל: הצו על החזקת מלכודות.

שרן השכל: יש לנו גם חקיקה בעניין שגם אותה הכנו כחלק מהמסקנות של הוועדה הקודמת.

שרן השכל: איפה זה נמצא כרגע?

שרן השכל: שנדע אם לקדם את החוק או האם יש צו שאמור להיכנס לתוקף?

שרן השכל: למרות שנראה לי שאם זה יהיה בכל מדינת ישראל יש לזה חשיבות לא פחותה.

שרן השכל: החוק שלנו קובע שזה גם באזורי יהודה ושומרון?

אייל רייכל: החוק מורכב משני חלקים, חלק ראשון זה החלת חוק צער בעלי חיים ביהודה ושומרון, חלק שני הוא איסור על מכירה והחזקה של אותן מלכודות אכזריות.

שרן השכל: וגם נשק ציד.

אייל רייכל: לא, נשק ציד זה משהו בעקבות הסיור הזה, אמרנו שהוא בעייתי, דיברנו על זה.

שרן השכל: אז אני מציעה גם פה שנגיש את זה.

שרן השכל: אני מניחה שזה כבר בתהליך הרבה יותר עמוק.

שרן השכל: אין שום סיבה שזה לא יחול גם במדינת ישראל על ציד.

שרן השכל: המלכודות האלה אסורות גם בכל האזורים, אין שום סיבה שיחזיקו וימכרו אותן.

שרן השכל: אז אנחנו נעלה את זה כחוק של הוועדה בשבועות הקרובים, זה יכול להיות גם החוק הבא שאנחנו נעלה בוועדה לענייני חקיקה בשבוע הבא.

שרן השכל: זה, אני מניחה, גם ייתן פוש לצו האלוף כדי להכניס את הדבר הזה לתוקף.

שרן השכל: מכתב לאוצר.

שרן השכל: אנחנו מבקשים להוסיף עוד לפחות שני תקנים נוספים ליחידת רט"ג על ציד בלתי חוקי.

שרן השכל: הפריסה הארצית שבה הם צריכים להתמודד וכמות העבירות שנעשות ספציפית בשטחים האלה לא ניתנת לאכיפה בכוח האדם הנוכחי והיא כמות באמת אדירה, יותר מכל אזור אחר, ולכן אנחנו מבקשים להכפיל את התקנים, לפחות עוד שניים, על מנת שיעסקו אך ורק בזה כדי לוודא שיש אכיפה והרתעה.

שרן השכל: אני מבקשת להוציא מכתב לאלוף פיקוד וליועצת המשפטית לממשלה להוסיף שהפרקליטות, גם הצבאית וגם במדינת ישראל, תוסיף חובת קנס על ציד בלתי חוקי, כי אני מניחה שזה הפחד הכי גדול שלהם.

שרן השכל: כמו שאמרתם, הם לא פוחדים מהכלא, הם יישבו גם שנתיים.

יהודית גידלי: בישראל יש דבר כזה?

שרן השכל: בטח.

שרן השכל: קנס.

יהודית גידלי: חובת קנס.

שרן השכל: העניין הוא שהם מתחמקים אחרי חודשיים של עבודות שירות או משהו כזה.

שרן השכל: אז חובת קנס של 100,000 שקל מינימום על עבירה של ציד בלתי חוקי.

שרן השכל: ואנחנו מבקשים תשובה בהקדם האפשרי מהיועצת המשפטית לממשלה.

שרן השכל: דבר אחרון, החזקה ושימוש ברובי ציד.

שרן השכל: אני מבינה שהם משוחררים.

שרן השכל: אז קודם כל יש היום עונשי מינימום על החזקת נשק בלתי חוקי.

שרן השכל: אני מבקשת להוציא מכתב לפרקליטות הצבאית על התאמת החוק לאזור יהודה ושומרון שבו על החזקת נשק בלתי חוקי, בין אם הוא ציד ובין אם הוא נשק לצרכים אחרים, יחול עונש מינימום.

שרן השכל: לדעתי זה רבע או שליש מהמקסימום.

שרן השכל: לעדכן צו בתוך 30 יום.

שרן השכל: חברים, האם יש משהו נוסף שאתם חושבים שצריך להוסיף במסקנות?

משה טור פז: נראה לי שכיסית הכול.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: אנחנו נעקוב אחרי הדברים בעוד 30 יום ובמידה שלא נקבל גם תשובות וגם הסברים אנחנו נקיים דיון נוסף בוועדת החינוך לעניין הזה.

שרן השכל: יהודית, אם התשובות לא יהיו מספקות בתוך 30 יום אנחנו נקיים דיון נוסף בוועדת החינוך לעניין הנושאים האלה.

שרן השכל: אז בואו נקווה שנצליח להציל לא מעט.

שרן השכל: תודה רבה לכם, באמת אתם עושים עבודת קודש.

שרן השכל: אנחנו פה לרשות

שרן השכל: כם בדברים שצריך, תרגישו חופשי להרים טלפון.