ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 117, 2022-05-10 11:38

עידית סילמן: צוהריים טובים לכולם, אנחנו שמחים לפתוח את הדיון של ועדת הבריאות היום בנושא פיתוח וטיוב רפואת החירום באזור הגליל, חלק מיום שבאמת לבקשת חברי הכנסת ולבקשת חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי שמתייחסת גם לשדולה לצמצום הפערים בבריאות בין מרכז לפריפריה ובקשה לדון בנושאים של פיתוח וטיוב רפואת החירום באזור הגליל, הרחבת שירותי הרפואה מרחוק, דיגיטציה במתן שירותי הרפואה, רפואה דיגיטלית.

עידית סילמן: תראו, אחד הדברים שהוועדה כאן באמת שמה לה לדגל זה צמצום פערים בבריאות בין מרכז לפריפריה, ולא רק בין מרכז לפריפריה אלא בכלל גם פריפריה חברתית-גאוגרפית, לא רק גאוגרפית אלא גם חברתית שנמצאת במרכז מדינת ישראל.

עידית סילמן: אנחנו משתדלים לעבוד בזה הרבה, גם אם זה קשור לתקנות מכשירים ומכשירים שאנחנו מנסים לסייע והיה כאן לא מזמן ויעל הייתה שותפה לזה בבית החולים לגליל בנהריה ובמקומות נוספים.

יעל רון בן משה: גם חבר הכנסת אופיר כץ.

עידית סילמן: גם חבר הכנסת אופיר שנמצא כאן, גם בהקשר של בית חולים העמק בעפולה שקיימנו כאן דיון גדול ואנחנו גם נצא עוד מעט לסיור בבית החולים מטעם הוועדה, וגם באופן אישי יצא לי לעשות סיור פתע במקום.

עידית סילמן: גם באשר לרפואת החירום וארגוני החירום שנמצאים כאן, מד"א, איחוד הצלה, אמבולנסים פרטיים וכדומה, שיודעים שזה נמצא על סדר יומה של הוועדה כדי לצמצם את זמני ההגעה בזמן חירום.

עידית סילמן: גם קטיה שנמצאת כאן מטעם משרד הבריאות ומלווה אותנו בדיונים האלה.

עידית סילמן: בקיצור, אנחנו עושים אי אלו צעדים, בנוסף כמובן לשירותים דיגיטליים שאנחנו חושבים שנכון לפתח, אבל זה לא מסיר את האחריות באמת מעצם העובדה שבסוף בסוף צריך לתת שירותי רפואה ולאפשר את הנגישות שלהם ואת הזמינות שלהם, וזה בהחלט כולל גם מענקים לפריפריות וגם הבאת כוח אדם איכותי לפריפריות.

עידית סילמן: וכלל שירותים שאמורים להיות שם שהרבה פעמים לא נמצאים כמו בתי חולים שיקומיים, כמו עזרה נוספת כזו או אחרת.

עידית סילמן: אני יכולה לומר לכם שגם בנושא מרכזי העל שאנחנו מדברים עליהם ועלה כאן לא מזמן הדיון של בית חולים העמק, ודיברנו על כך שבתי החולים בצפונה של מדינת ישראל כל אחד מתעסק ומתמחה בתחום מסוים ואין בית חולים אחד שמהווה מרכז על שיכול להוות מענה לטראומה מורכבת כאשר בן אדם חס וחלילה נפגע וגם בזה אנחנו מתכנסים ומנסים לקדם.

עידית סילמן: אז אני רוצה לברך אותך גם חברת הכנסת יעל רון בן משה, גם טטיאנה מזרסקי, אופיר כץ, ענבר בזק, אופיר סופר, כל מי שבאמת שותף ליום הזה, לציון יום הגליל בכנסת ובוועדות השונות.

עידית סילמן: אנחנו נעבוד גם על נושא של קיצור תורים, יש לנו דיון בשבוע הבא שיתרכז בקיצור תורים בתחום בריאות הנפש אבל לא רק.

עידית סילמן: חיזוק כוח אדם במקצועות הבריאות ומתמחים ברפואה, אנחנו יודעים שכוח אדם במערכת הבריאות זאת אחת הבעיות הגדולות באמת במערכת הבריאות היום.

עידית סילמן: חיזוק מרכזי הרפואה בקהילה, יש תוכנית יפה מאוד שנקראת "ספירת הסוכרת".

עידית סילמן: אני לא יודעת מי מכם מכיר ושותף, אבל באמת הרבה מקומות בגליל ורשויות כבר נכנסו לתוך הפרויקט הזה והפיילוט הזה, ואנחנו עתידים ורוצים להרחיב אותו.

עידית סילמן: וכן חיזוק בתי החולים, יש לנו כאן חברי כנסת שפועלים בזה כל העת.

עידית סילמן: אנחנו ניתן לבקשת חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי לנהל את הדיון, היא חברת ועדה קבועה בוועדת הבריאות ולבקשתה כיושבת ראש השדולה וכחברה בוועדה, לנהל את הדיון הזה כחברת הצפון הגאוגרפי.

יעל רון בן משה: חברת הכנסת סילמן, סליחה רגע ברשותך.

יעל רון בן משה: אולי איזו אמירה משמעותית של חברת הוועדה אל מול משרד הבריאות, עכשיו - - -

עידית סילמן: אז אנחנו נגיע, אנחנו לא נעלמנו.

יעל רון בן משה: את נשארת פה?

עידית סילמן: אנחנו נשארים.

יעל רון בן משה: אני מצפה לאמירה משמעותית שלך.

עידית סילמן: בוודאי.

עידית סילמן: אני יכולה לומר שכפי שציינתי על בית חולים העמק, עשינו כאן

עידית סילמן: דיון די רחב וגדול וציינתי גם בפתח דברי את עצם העובדה שהיום במדינת ישראל אין מרכז על אחד שנותן מענה היקפי ורחב בצפון.

עידית סילמן: זאת אומרת יש בתי חולים, בית חולים פוריה, בית חולים זיו בצפת, בית חולים הגליל, שכל אחד באמת יש לו את ההתמחות שלו במידה ובן אדם נפגע.

עידית סילמן: מי שמתמחה יותר בלב חזה, מי שמתמחה יותר בכירורגית ניתוחי מוח כאלה ואחרים, אבל אין באמת מרכז על אחד גדול ומשמעותי.

עידית סילמן: אנחנו יודעים שכן עתידים להיפתח בתי חולים ויש תוכני מאוד מאוד גדולה, אבל היא נורא לא עכשווית ולא במענה מיידי.

עידית סילמן: ואנחנו כן מאמינים, ואמרו את זה גם מנהלי בתי החולים של העמק, של עפולה, שהיו כאן.

עידית סילמן: עם תכנון שאז היה לבית החולים ואנחנו כן במעקב כרגע אחר בית החולים והעשייה בתחום הזה שם, כי אנחנו חושבים שהבטחות ובכלל אמירות שנאמרו בעיקר בגאוגרפיה, לא רק החברתית אלא גם הגאוגרפית של מדינת ישראל, צריכות להתקיים.

עידית סילמן: כפי שציינתי, אנחנו מול משרד הבריאות כל העת גם בנושא של תקנות מכשירים, אין שום סיבה להגביל מכשירים, בטח לא בפריפריה כשצריך אותם ביתר שאת.

עידית סילמן: אם רוצים להביא גם כוח אדם רפואי איכותי לפריפריה, אם לא יהיה שם ציוד רפואי מתאים, אז רופאים פשוט לא ירצו להגיע.

עידית סילמן: דיברנו על זה בבית החולים לגליל בנהריה, שאף מתמחה היום בכירורגיה או בתחומים האלה שבאמת מתעסקים לדוגמה עם המכשיר של "דה-וינצ'י" שהוא הרובוט הטכנולוגי שהיום משתמשים בו כמעט ברוב הניתוחים האורולוגים, אז מתמחה לא ירצה להגיע כי לא יהיה לו להתמחות על ציוד רפואי מקדם, ללמוד בו וללמוד ממנו, ולכן כוח האדם הוא גם בהתאמה.

עידית סילמן: אז אנחנו כאן בתוך הוועדה נלחמים מאוד בנושאים האלה.

עידית סילמן: ציינתי שנמצאים איתנו גם כאן מארגוני החירום של מדינת ישראל, דיברנו על זה בחוק איחוד מוקדים וכדומה, אבל הזמינות צריכה להיות משמעותית.

עידית סילמן: לא יכול להיות שאמבולנס יגיע תוך 40 דקות בצפון ממקום אחד למקום אחר.

קריאה: אם הוא מגיע.

עידית סילמן: אם הוא מגיע.

עידית סילמן: אתמול ישבו כאן, באמת התחלנו לתקן את חוק הפרמדיקים שמגדיר ומסדיר לראשונה מיהו פרמדיק בישראל ודיברנו על הנושא הזה שבסוף צריכה להיות נגישות של כלל השירותים האלה לאזרחים במהירות וביעילות.

עידית סילמן: בסופו של דבר היום אנחנו כן עתידים ואיחוד הצלה ומד"א עושים את זה ופותחים נקודות נוספות, אבל כל נקודה כזאת היא גם עלות, הנושא של אמבולנסים והשינוע שלהם וגם לקחנו והרבה פעמים נתנו גם את רמת הגולן, אפילו לא את הגליל, כדוגמה.

עידית סילמן: כשהיום ברמת הגולן בן אדם מקבל לדוגמה איזשהו אירוע לבבי, או איזשהו אירוע כזה או אחר, לוקח לו כמעט 40 דקות עד שהוא מגיע לבית החולים הכי קרוב.

עידית סילמן: יש לזה משמעות מאוד קריטית לחיי אדם, במיוחד אם אנחנו יודעים שהיום את אותו מרכז בקצרין של רפואה דחופה, שמהווה 24/7, רוצים לצמצם את שעות הפעילות שלו או לסגור אותו בכלל.

עידית סילמן: אז אלה המלחמות פה של ועדת הבריאות, צמצום הפערים בין מרכז לפריפריה עומד במרכז העשייה שלנו, כמו גם הסיורים שלנו שאנחנו מקפידים עליהם וטטיאנה דווקא, שהיא חברת ועדה והיא מתמקדת בזה מאוד, אז אני רוצה לתת לה כן את הכבוד כי היא עובדת בזה הרבה והרבה מהדיונים היזומים גם הם על ידה ואני מברכת אותה על זה.

עידית סילמן: בשמחה חברת הכנסת.

עידית סילמן: אגב, אני אמרתי ואני אחזור ואומר, אנחנו לא נאשר גם לא בתוכנית התקנות של המכשירים שיגיעו לכאן לוועדה לאשר, וגם בתוכנית המיטות, אגב גם בתקנות של בתי החולים עד שלא העלו את הגידול לבתי החולים הפריפריאליים בתוכנית הקאפ של ההתחשבנות בין בתי חולים לקופות חולים, עד שלא נתנו משקל גדול יותר לפריפריה לא אישרנו את זה ואנחנו שמים את הפריפריה במרכז.

עידית סילמן: אני אומרת גם לעניין תקנות המכשירים שאמורים להגיע וחדרי הניתוח, לפריפריה יש משמעות מכרעת.

עידית סילמן: אנחנו לא נאשר תקנות מכשירים לכלל בתי החולים בארץ אם תהיה הפליה או אם אנחנו נראה שבתי החולים בפריפריה לא כולם מקבלים את מה שהם אמורים לקבל אלא להיפך, התיקון צריך להיות תיקון חיובי לאזורי הפריפריה, לא רק לעניין תקנות המכשירים, כנ"ל בנושאים של ארגוני החירום שאנחנו עובדים עליהם, כנ"ל בתוכנית המיטות של מדינת ישראל בהכשרת המיטות השחורות כביכול, בכל דבר כזה פריפריה היא במרכז ובמידה והיא לא תהיה זה לא יאושר ולא יקרה.

עידית סילמן: בבקשה.

עידית סילמן: (היו"ר טטיאנה מזרסקי)

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה עידית, תודה גם על הקרדיט וגם על ההזדמנות להוביל את הדיון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה נושא שבליבי לא רק בגלל שאני תושבת הגליל ואני כן תושבת הגליל, גרה בכרמיאל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם עבדתי במערכת הבריאות והתגייסתי באמת לפעול בכל הכוח כדי לצמצם פערים בבריאות ואני מברכת את יושבי ראש השדולה שמשיקים היום ב-14:30 באודיטוריום של הכנסת, יושבי ראש, חברת הכנסת יעל רון בן משה, חבר הכנסת אופיר כץ, חברת הכנסת ענבר בזק, חבר הכנסת אופיר סופר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני הצטרפתי גם כחברה בשדולה כי אי אפשר להישאר בצד.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הגליל, האזור האהוב שלנו שמושך את התיירים מכל העולם, גם בזכות הנופים המרהיבים, גם בזכות האתרים ההיסטוריים וכשאנחנו מדברים על שירות ושירותי רפואה לאזרחים, אנחנו מדברים לא רק על תושבי האזור אנחנו מדברים גם על אלפי תיירים שמבקרים ונמצאים כמעט קבוע באזור.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מברכת את כל מי שהגיע היום לדיון בתחום הבריאות, אנחנו במקביל מנהלים דיונים בוועדת הכלכלה, בוועדות נוספות, אז נמצאים כאן גם ראשי רשויות, נציגים של משרד הבריאות, משרד לפיתוח הנגב והגליל, מגן דוד אדום הארגון הלאומי להצלה, איחוד הצלה ונציגים של אמבולנסים פרטיים, מנהלים של מרכזים רפואיים ואנחנו נשתדל לתת זכות דיבור לכל אחד אז אני טיפה אצמצם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נמצאים כאן גם מובילים מאשכולות הגליל, מעמותה "לב בגליל" שעושים עבודה מדהימה, נציגים של מועצת הגליל שפועלים רבות כדי לפתח את כל האזור ומכל התחומים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אי אפשר לפתח תחום אחד והיבט אחד ולהזניח תחום אחר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז כאן אנחנו נדון על מצוקה ואפשרויות לשיפור וטיוב של שירותי הרפואה בגליל ולפני זמן קצר, לפני מספר חודשים התבשרנו שהמשרד לפיתוח הנגב והגליל מקצה תקציב נוסף של מיליוני שקלים לפיתוח ותמיכה בבתי חולים ומרכזים רפואיים בצפון, זה נהדר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: היום אנחנו נדבר לא רק על שירותי רפואה כלליים, על שירותי רפואה בחירום, על שירות האמבולנסים, מוקדים לרפואה דחופה, ונשמע אתכם מהשטח.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מערך רפואת חירום מרחב הפריפריה בכלל ובגליל בפרט סובל מזה שנים רבות מחוסרים משמעותיים אשר מביאים את תושבי הגליל לקבל שירות חירום רפואי דליל בהרבה מזה שזוכים לו אזרחי מרכז הארץ.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מחקרים שנערכו לאורך שנים עולים הנתונים המטרידים, מאוד מטרידים, שמתקיימים הבדלים משמעותיים בתוחלת חיים של אזרחי המדינה שמתגוררים באזור הפריפריה והגליל ואלה שמתגוררים באזור המרכז.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ותכלס תושבי הגליל, תושבי הצפון חיים פחות וזה מה שצריך להדאיג את כולם וקודם כל את הממשלה ואת מדינת ישראל כולה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מרכזים רפואיים רבים בצפון מספקים שירותים רפואיים מצומצמים בלבד ולכן בעת מקרים של אירועים מסכני חיים עם השפעה לטווח הארוך, לדוגמה התקפי לב, אירוע מוח, תאונות קשות שקורות גם לתושבים וגם לתיירים, נגזר פעמים רבות על החולה שנוסע מעל שעת נסיעה כדי להגיע למוקד היכן שהוא יכול לקבל את העזרה הרפואית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תהליך מסורבל מפחית את סיכויי החולה להשתקם ואף עלול לעלות בחייו.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אתם מכירים, יש בתחום הרופאה מונח כזה, או הגדרה, "שעת הזהב".

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז "שעת הזהב" זה מונח מוכר ברפואת חירום, שעה שמתחילה להיספר מרגע תחילת האירוע מסכן החיים ועד לסופה בטיפול, ניתן טיפול נכון ומהיר וההבדל הוא באמת בין חיים ומוות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לכן מאוד חשוב לסנכרן את השירותים וכל הכוחות שפועלים באזור בין ארגוני הצלה כאלה ואחרים כדי להנגיש את העזרה בהקדם האפשרי ולהנגיש את העזרה המקצועית ולתת את הטיפול הנכון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עבור תושבי הצפון, אני מדברת על קריית שמונה, גם רמת הגולן, אגב הבעיה הזאת נמצאת גם ביישובים בקצה הדרומי של המדינה, במקרים רבים התושבים לא זוכים לטיפול בשעת הזהב הזאת ולעיתים עשויים גם שלא לקבל את הטיפול הנכון בגלל מחסור במומחים, כפי שציינה חברת הכנסת עידית סילמן, מחסור במומחים ובמכשור רפואי כזה או אחר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם לאחר הגעת הכוחות, התגובה הראשונית, למרכזים הרפואיים וחדרי המיון הקדמיים, מתגלה כי המרכזים האלה מעטים מאוד וקולטים מספר חולים גבוה ביותר בארץ.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לכן אנחנו עדים לעומסים והמתנה ארוכה בחדרי מיון, אנחנו רואים שאנשים שעות מחכים לבדיקת רופא ולמתן טיפול רפואי ראשוני.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לאור כל אלו, אין ספק כי יש לפתח במהירות תוכנית מקיפה אשר תשפר את כל שלבי השרשרת בתחום רפואת החירום בצפון ותביא להצלת חיים יומיומית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז אני שמחה להעביר את זכות הדיבור לחברת הכנסת יעל רון בן משה, אחת מיושבי הראש של השדולה לפיתוח הגליל.

יעל רון בן משה: תודה רבה לחברותיי יושבות הראש ואני מבינה שתוך כדי גם אנחנו מתעדכנים גם אולי על החלפה ויושבת ראש חדשה, נאחל בהצלחה לכולנו.

יעל רון בן משה: אני לא רוצה לגזול יותר מדי זמן כי חשוב לי שנשמע גם את חברי חבר הכנסת אופיר כץ שעוסק בנושא שנים, גם את הנציגים היקרים שהגיעו מהגליל וגם את הבשורות, אני מקווה, של אנשי משרד הבריאות ומשרד האוצר.

יעל רון בן משה: אם אנחנו לא נצא מפה עם איזושהי בשורה, עם לוחות זמנים, עם תקציבים, אז אני חושבת שהדיון הזה יהפוך להיות, כמו הרבה דיונים אחרים שעשינו כאן, ואני חושבת שגברתי היושבת בראש, גם אני אאלץ לצאת לדיון אחר במסגרת יום הגליל, אני מבקשת שכן תחתרי לאיזושהי בשורה עם תקציב ולוחות זמנים.

יעל רון בן משה: אני מכירה היטב את הפוזיציה של לשבת בצד הזה של השולחן שהיום יושבים בו חברי ראשי הרשויות מהצפון.

יעל רון בן משה: השתתפתי יחד איתם בימי הגליל הקודמים בשנת 2016 ו-2018.

יעל רון בן משה: קמים ב-5:00 בבוקר, נוסעים דרך כביש 6 שלוש שעות או ארבע שעות, תלוי מאיפה, משלמים על זה גם, משביטים יום עבודה שלם, דיבורים, דיבורים, דיבורים, ואנחנו יודעים, ראיתי את שלמה בוחבוט פה אני מקווה שהוא עדיין כאן, מה יצא מהחלטת הממשלה 2262 שהיית מיוזמי תוכנית הצפון מ-2017 שהיה בה פרק שלם על בריאות, מה קרה בפועל.

יעל רון בן משה: מבקר המדינה פרסם על זה דוח בסוף שנת 2021 ובפרק הבריאות לא קרה כלום, זאת האמת.

יעל רון בן משה: חלפו חמש שנים והמצב יותר גרוע, האזרחים שגרים בגליל, מי שיכול לנסוע צורך שירותים במקומות רחוקים יותר, מי שלא יכול להיות פשוט מת מוקדם יותר ובסבל.

יעל רון בן משה: צריך להגיד את הדברים, זאת האמת וגברתי יושבת הראש, זו המשימה שלנו, לשנות את זה.

יעל רון בן משה: הגיעה העת להחלטת ממשלה חדשה לצפון ופרק הבריאות צריך להיות בה משמעותי.

יעל רון בן משה: כפי שציינה חברת הכנסת סילמן, עם העדפה מתקנת בנושא המכשור, התקנים והתקציבים בכלל.

יעל רון בן משה: אני לא אחזור שוב על עניין תוחלת החיים ושיעור התמותה, אבל את ציינת בדברייך את ההשקעה של 40 מיליון שקלים, שמעתי גם את השר לפיתוח הנגב והגליל מבשר על זה לפני שבוע.

יעל רון בן משה: זה בסדר 40 מיליון שקלים אבל זאת טיפה בים, אנחנו צריכים מיליארדים של שקלים כדי להביא את מערכת הבריאות בצפון לאיזשהו רף ואיכות סבירים.

יעל רון בן משה: חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התיקון לחוק שיחייב את המדינה לספק שירותים שוויוניים לכלל אזרחי המדינה.

יעל רון בן משה: הצעת חוק שהגשתי, החוק הראשון שלי עבר בתמיכה מלאה בפה אחד של כל סיעות הבית בקריאה טרומית ומחכה לעבודה בוועדה הזו.

יעל רון בן משה: אז ליושבת הראש הנוכחית, גם עידית וגם את שמחליפה אותה בדיון הזה וגם אולי אם תהיה פה איזושהי החלפה, אני קוראת לקדם את הצעת החוק, התיקון של חוק פיתוח בריאות ממלכתי ולראות שאנחנו מקדמים את זה.

יעל רון בן משה: אני אסיים בסיפור שנחשפתי אליו בימים האחרונים ברשתות החברתיות, אם כי לכולנו, כל מי שגר בגליל, בעמקים, בגולן, יש הרבה מאוד סיפורים מהבית.

יעל רון בן משה: נמצאים פה בחדר גם ההורים שלי המתבגרים, אני יודעת היטב מה זה להיות עם הורים מתבגרים, שלא נאמר מזדקנים, בגליל, לצערי גם עם ילדים שנדרשים לטיפול רפואי.

יעל רון בן משה: אבל בכל זאת אני אביא סיפור שכן התפרסם ברשתות החברתיות.

יעל רון בן משה: אבא שמפרסם שהגיע עם הבן שלו, בן 6 אם אני לא טועה, למרכז הרפואי לגליל, עם איזושהי פגיעה ביד שהצריכה שחזור או קיבוע, אני לא רוצה להיתפס למינוח הרפואי.

יעל רון בן משה: הליך שלפי הסכמה גורפת של אנשי רפואה צריך להתקיים תחת טשטוש ומכיוון שבבית החולים לגליל המערבי שהוא בית החולים הגדול בצפון, אין בשעות הערב מרדים או רופא ילדים בכיר, הציעו להם לעבור את ההליך המאוד כואב הזה ללא טשטוש.

יעל רון בן משה: אותם הורים יש להם את היכולת להרים טלפון להתייעצות שנייה ושלישית, להבין שלא לעשות לילד את הדבר הזה, להיכנס לאוטו, לנסוע לרמב"ם ואכן הילד עבר את ההליך הזה תחת טשטוש.

יעל רון בן משה: אבל מה קורה עם אלה שאין להם את האפשרות הזו?

יעל רון בן משה: מי מכם היה מסכים שהילד שלו יעבור תהליך כזה ללא טשטוש?

יעל רון בן משה: אני לא מסוגלת לישון בלילה אחרי דבר כזה.

יעל רון בן משה: וגברתי, אם אנחנו לא יוצאים מפה היום בקריאה, אין דבר כזה שיהיה בית חולים בשום מקום בארץ וגם לא בגליל, שלא יהיה מרדים ורופא ילדים בכיר בשעות הערב.

יעל רון בן משה: צריך לזה תקנים, צריך לזה תקציבים, אנחנו ניתן לזה את כל הגיבוי.

יעל רון בן משה: ואם לא יוצאת מפה קריאה כזו היום, אני חושבת שאנחנו צריכים לעצור את כל דיוני התקציב ולחשוב מה עושים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זאת לא רק קריאה, אנחנו צריכים לצאת מכאן עם הוראות למשרד הבריאות ולשבת עם משרד הבריאות ואגף התקציבים ולבנות תוכנית שהיא ישימה ולא רק סיסמאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ואז להתגייס כולם ביחד, כל חברי הכנסת, משרדי ממשלה ולשבת ביחד על בניית תוכנית שהיא ישימה וחלק אותה לשלבים, במה אנחנו יכולים להתעסק בשלב ראשון ומה שבשלב מתקדם יותר.

יעל רון בן משה: בהחלט.

יעל רון בן משה: בתוך זה אני כן רוצה לחזק את ידי מי שכן פועלים בצפון.

יעל רון בן משה: כל כוחות ההצלה, הבריאות, אנחנו עוסקים היום בחירום ויכול להיות שרופא מרדים במיון ילדים זה לא תחת חירום, אני לא עוסקת עכשיו בקטגוריות ובפורמליסטיקה של העניין הזה.

יעל רון בן משה: אני מחזקת את ידיהם גם של מי שנמצאים פה מארגוני הצלה וארגוני הבריאות, גם את מי שנמצא בשטח, אין לי טענה או חצי טענה כלפי הרופאים או הצוותים הרפואיים במרכז הרפואי לגליל, בזיו, בעמק, בפוריה, ראיתי פה את מנהל בית החולים ותודה שאתה איתנו, בבתי החולים בנצרת, הם עושים את מה שהם יכולים במגבלות האלה.

יעל רון בן משה: הרופא באותו מיון ילדים בנהריה לא יכול היה להציע למשפחה הזו משהו אחר.

יעל רון בן משה: אני רוצה לחזק את ידיו שהוא הציע להם את מה שאפשר ושהוא עובד בתנאים בלתי סבירים ולא הייתי רוצה חלילה שעוד אנשים יעזבו את הצפון כדי לעבוד בבתי חולים שמציעים להם הרבה יותר.

יעל רון בן משה: התפקיד שלנו הוא לחזק אותם גם באמירות וגם במעשים.

גבי נעמן: יעל, אפשר לשאול למה הוא לא יכול להציע לעשות טשטוש?

קריאה: כי לא היה רופא מרדים, גבי, לא היה.

יעל רון בן משה: לא כל רופא יכול לעשות את זה.

גבי נעמן: למה לא היה?

יעל רון בן משה: כי אין תקן ואין תקציב.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו רוצים לתת גם זכות דיבור לכולם ואז, יעל יש לך עוד משהו להוסיף?

יעל רון בן משה: לא, תודה גברתי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה חברת הכנסת יעל רון בן משה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מבקשת מחבר הכנסת אופיר כץ ששנים פועל לצמצום פערים בבריאות, גם בכנסת הקודמת כיושב ראש ועדת משנה לצמצום פערים בבריאות, ועדת המשנה וועדת כספים, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

אופיר כץ: איפה עידית?

אופיר כץ: לא, רציתי לתת לה טיפ, שאני במקומה בימים האלה לא הייתי מוותר כל כך מהר על הכיסא, לא כדאי לה.

יעל רון בן משה: מה אתה מציע לה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו נתמקד בשיפור וטיוב שירותי החירום בדיון.

אופיר כץ: להידבק בכיסא, שכל מיני - -

יעל רון בן משה: העיקר שהיא תפעל למען הגליל והאזרחים.

אופיר כץ: עידית, אמרתי שאני אתן לך טיפ פוליטי.

אופיר כץ: אל תוותרי בימים האלה כל כך מהר על הכיסא.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אופיר בבקשה תחזור לנושא שאנחנו דנים בו.

אופיר כץ: אז קודם כל חברת הכנסת יעל רון בן משה, חברת הכנסת ענבר בזק, אופיר סופר שנמצא בוועדה לביטחון פנים, אנחנו חברי השדולה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יושבי ראש השדולה.

אופיר כץ: כן, יושבי ראש.

אופיר כץ: תודה רבה גם לחברת הכנסת יעל רון בן משה שבאמת דחפה ליום הכל כך חשוב הזה, יום הגליל, אז תודה לך יעל.

אופיר כץ: לצערי הנושא של הבריאות בפריפריה זה נושא שאני מתעסק בו וחרטתי על דגלי מהיום הראשון שנבחרתי לכנסת.

אופיר כץ: אני מתעסק בזה, מסייר בבתי החולים כל הזמן, אני נמצא בקשר.

אופיר כץ: המצב הוא גרוע, המצב הוא קטסטרופה, בכל פרמטר שנבחר הצפון וגם הדרום סוגרים את הרשימה.

אופיר כץ: כל מה שתבחרו, אם זה כמות, מספר מיטות, רופאים, מומחים, מכשירים, כל מה שתבחרו אתם תמיד תמצאו את הצפון בתחתית הרשימה, בתחתית סדרי העדיפויות.

אופיר כץ: יש לזה כמובן תוצאה ישירה, אנחנו חיים פחות מאשר תושבי המרכז.

אופיר כץ: תוצאות נוספות זה מה שיעל הזכירה, השירות שאנחנו מקבלים.

אופיר כץ: עוד משהו שאני רוצה להגיד זה הנוכחות המרשימה פה של ראשי הרשויות.

אופיר כץ: החדר באמת עמוס בראשי רשויות, אנשי רפואה, זה מראה כמה הנושא הזה חשוב ובוער לאזרחים ולתושבים, בגלל זה הנציגים שלהם נמצאים פה.

אופיר כץ: אני מבטיח שגם הם נתקלים בפניות האלה שפונים אליכם כראשי רשויות 'שמע, הבן שלי יש לו איזה משהו בראש, לא יודעים מה זה וקבעו לנו MRI לעוד שבעה חודשים'.

אופיר כץ: זה פשוט מטורף שבן אדם, בגלל שהוא גר במגדל העמק או עפולה, או יותר צפונה, יחכה ארבע-חמישה חודשים יותר מאשר בן אדם, אותו אזרח, רק בגלל שהוא גר בתל אביב.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: או שיצטרך למרכז הארץ עם מלווה - -

אופיר כץ: אז האפשרות שלו זה לנסוע ב-2:00 בלילה, אומרים לו 'יש לנו תור בשבילך ב-2:00 בלילה'.

אופיר כץ: אז זאת שפוט מציאות בלתי נסבלת.

אופיר כץ: או CT, למה ל-CT צריך לחכות היום שלושה חודשים?

אופיר כץ: מה זה?

אופיר כץ: מה יש למכשיר הזה שמשרד הבריאות לא נותן את האפשרות לשחרר אותו בלי רישיונות לבתי החולים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אפשר לנסוע למרכז הארץ ואחרי - -

אופיר כץ: או שאפשר שמשרד הבריאות האוצר יחליטו של-CT לא צריך רישיון ובתי חולים יכולים להביא.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש תקנות בריאות העם ותקנות למכשירים שלא עודכנו כבר שנים רבות.

אופיר כץ: בשביל זה אנחנו פה, בשביל לשנות והמאבק הזה, מאבק באמת קשה, אבל הוא בסוף משתלם אבל הוא לא אמור להיות ככה.

אופיר כץ: למשל מה שהזכירה יעל רון בן משה, מאבק שלנו על מכשיר "דה-וינצ'י", מכשיר שבית החולים קנה, הוציאו לו את המיץ עד שנתנו לו את הרישיון.

אופיר כץ: מהניילונים, המכשיר עובד, מכשיר ניתוחי שנותן ניתוח בתנאים טובים יותר, בהחלמה יותר מקלה, לא נותנים את הרישיון הזה.

אופיר כץ: זה היה מאבק מאוד מאוד קשה.

אופיר כץ: נמצא פה מנהל בית החולים פוריה, ד"ר ארז און, נתנו לו תקציב למרכז שיקום ואז בתקציב שנתנו היה חסר של 60 מיליון.

אופיר כץ: אתם יודעים מה היינו צריכים לעבור?

אופיר כץ: זה היה בקדנציה הקודמת כשהייתי ראש הוועדה, מה היינו צריכים לעבור בשביל להשיג את ה-60 מיליון?

אופיר כץ: השגנו את זה בסוף, אבל זה לא אמור להיות ככה, זה אמור להיות מובן מאליו ובקרוב אני מקווה שנחנוך גם את מרכז השיקום.

אופיר כץ: בשביל לסייע למנהלי בתי החולים, למשל בתקציב האחרון אני ביקשתי דבר אחד, 10 מיליון שקלים לבתי החולים בפריפריה וכולם קיבלו את זה, כל בית חולים קיבל כמעט 700 אלף שקלים לציוד רפואי.

אופיר כץ: גם יעל ביקשה כסף לבתי החולים בצפון, אבל זה מה שאנחנו עושים כחברי כנסת, אנחנו לא שר הבריאות, לא שר האוצר ולא צריך להביא את מנהלי בתי החולים כאילו הם איזה נזקקים, כאילו הם צריכים את הכסף הזה בשביל עצמם.

אופיר כץ: כשהם רואים את הפער בין מה שהם רוצים לתת לבין הכלים שנותנים להם, זה לא ייתכן.

אופיר כץ: זה לא ייתכן שהם יראו תושב שהם יודעים שהם צריכים לתת לו יותר טוב, שהם יודעים שאם הוא היה גר בתל אביב הוא היה מקבל שירות הרבה יותר טוב.

אופיר כץ: הבעיה היחידה שהוא מקבל שירות רפואי פחות טוב זה בגלל המקום שהוא גר בו, זה בגלל שהוא גר בצפון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בגלל שהנוסחאות לא עודכנו כבר הרבה זמן.

אופיר כץ: ואם את מדברת על מכשירים, אז אני רוצה להגיד לך שלא שאנחנו לא מקבלים את מה שמגיע לנו, אם תסתכלו יש לפעמים מכשירים שבתל אביב, במרכז, הם מקבלים יותר ממה שהם אמורים לקבל ואנחנו בצפון מקבלים פחות ממה שאנחנו אמורים לקבל, זה לפי משרד הבריאות, מכשירים שלקחו על חשבון הצפון.

אופיר כץ: היה לי מקרה כזה, אני לא ארחיב, של PET CT שקיבל בבית החולים העמק, שביום שישי שעבר הייתי בהפגנה בעפולה למען בית החולים יחד עם חבר הכנסת רם בן ברק, על תוכנית חומש שהבטיחו להם ולא מקיימים.

אופיר כץ: הבעיה פה של משרד הבריאות הוא כאילו סטטיסט, הוא לא יכול להגיד 'זה בית חולים של כללית, של קופה', משרד הבריאות צריך לראות איך האזרח בצפון מקבל את השירות הטוב ביותר.

אופיר כץ: את האזרח לא מעניין למי שייך בית החולים, לא מעניין אותו, מעניין אותו שהוא צריך נוירולוג ילדים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה קשור לשיטת הקפיטציה והתחשבנות בין בתי חולים וקופות חולים, וצריך לשנות אותה לגמרי מהבסיס שלה ועד הקצה.

אופיר כץ: אבל כל מה שאנחנו אומרים עכשיו, את האזרח זה לא מעניין.

אופיר כץ: הוא מבין דבר אחד, כשאומרים לו 'הבן שלך צריך נוירולוג ילדים', הוא מתקשר ואז אומרים לו 'עוד 10 חודשים', זה מה שמעניין אותו, 'למה אני מקבל שירות כזה?

אופיר כץ: ' מעניין אותו קפיטציה?

אופיר כץ: מעניין אותו שזה של כללית?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נכון, אז זה פרופר עבודה של משרד הבריאות יחד עם משרד האוצר.

אופיר כץ: זה לא מעניין את האזרח ופה צריך להיכנס משרד הבריאות כי הוא אחראי על התושב.

אופיר כץ: הוא צריך לדאוג שהוא יקבל ואם קופת חולים כללית הבטיחה תוכנית חומש לעמק, למה זה לא קורה?

אופיר כץ: הוא צריך להיכנס.

אופיר כץ: זה כמו שהיה מכשיר ECMO בהלל יפה והלל יפה השאירו אותו בלי מכשיר ECMO.

אופיר כץ: גם ניהלנו פה דיונים בוועדה על מכשיר ECMO שלא נותנים לו רישיון.

אופיר כץ: מה אומר משרד הבריאות?

אופיר כץ: 'לא, יש קריטריונים שצריך לעמוד והוא לא עמד בזה'.

אופיר כץ: אז תדאג שהוא יעמוד בזה, תכנסו לזה.

אופיר כץ: אתם צריכים שהאזרח יקבל את השירות הטוב ביותר, לא להגיד למה לא, לפעול כדי שיהיה כן.

אופיר כץ: לצערי אנחנו זועקים את זה כבר כמה שנים, אנחנו משנים אבל זה ממש ממש טיפה בים, יש עוד הרבה עבודה לעשות.

אופיר כץ: ואומנם אתן חברות כנסת בקואליציה, אני באופוזיציה, כל דבר שתביאו למען הבריאות אני יחד איתכם.

אופיר כץ: ואני רוצה רק גם להגיד לכם לסיום, הקואליציה שלכם מונה 60, איום הכי קטן שלכם ואתן יכולות לקבל מה שאתן רוצות.

אופיר כץ: תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה חבר הכנסת אופיר כץ.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: חברת הכנסת ענבר בזק, גם אחת מיושבות הראש של השדולה שמשיקים היום, השדולה לפיתוח הגליל.

ענבר בזק: טוב, אז באמת תודה רבה גם לחבר הכנסת כץ חברי לשדולה, ליעל שיזמה את היום הזה וליו"ר הוועדה שכולנו פה ביחד עוסקים הרבה מאוד בנושא הפערים בפריפריה, בעיקר בתחום הבריאות.

ענבר בזק: אני לא אחזור על הנתונים כי חבר הכנסת כץ כאן הרחיב בהם מאוד.

ענבר בזק: אני ברשות

ענבר בזק: כם אדבר קצר כי אני קצת מתרגשת ואני פשוט אשתף בסיפורים אישיים.

ענבר בזק: בקיץ 2011 התארחתי אצל ההורים שלי בקיבוץ דן עם הבן שלי, אז היה בן שנה, ילד אסתמטי.

ענבר בזק: חטף התקף אסטמה באמצע הלילה, הגעתי ב-4:00 בבוקר לחדר המיון הקדמי בקריית שמונה ובאמת נתנו לו טיפול רפואי וטפו טפו עברנו את זה בשלום.

ענבר בזק: אם האירוע הזה היה קורה שנתיים אחר כך ב-2013, כנראה לא היה לי ילד היום כי חדר המיון הזה נסגר.

ענבר בזק: סליחה.

ענבר בזק: ב-2008 אבא שלי נפטר בדרך לבית החולים בצפת, בהמתנה הארוכה לאמבולנס בקיבוץ ובנסיעה לבית החולים הוא נפטר בגיל 66 ואני לא יכולה להפסיק לחשוב מאז שאם הייתי גרה בתל אביב יכול להיות שעוד היה לי אבא.

ענבר בזק: סליחה, אמרתי לכם שאני קצת מתרגשת, אז לצד המספרים והנתונים יש בני אדם.

ענבר בזק: תודה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: את רוצה להמשיך אחר כך?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תמשיכי עכשיו או אחר כך.

ענבר בזק: זה מה שרציתי, כי את הנתונים כולם מכירים, שנים מדברים על זה, על הפערים.

ענבר בזק: ושוב, היום אני חברת קואליציה ונכון יש לנו כוח, אבל אני אומרת בסוף זאת זכותנו כתושבי הצפון לקבל את אותם שירותים רפואיים שמקבלים כל אזרחי המדינה.

ענבר בזק: וזה באמת בלתי נסבל ובלתי נסלח הפערים האלה שאנשים בצפון חיים פחות, מחכים כל כך הרבה חודשים לשירותים רפואיים ושוב אמרתי, קצת קשה לי לדבר על זה כי זה מציף בי את החוויות האלה אבל שוב, אני רק רוצה לקוות ולצפות שבממשלה הזאת ובכנסת הנוכחית נצליח באמת להביא את הבשורה הזאת.

ענבר בזק: תודה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה חברת הכנסת ענבר בזק, יש לך יום הולדת היום, אנחנו מברכים אותך.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מזל טוב, מאחלים לך בהצלחה ונפעל ביחד לקראת עריכת התקציב הבא לתקציב של המדינה, אנחנו באמת, כל אחד מחברי הכנסת נפעל לטובת הגליל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה, חבר הכנסת עלי סלאלחה.

עלי סלאלחה: השכל הבריא, הוא נמצא בגוף בריא.

עלי סלאלחה: אם הגוף חולה, השכל לא מתפקד ולכן עלינו לפעול בכל הכוח שהחלוקה תהיה צודקת ותהיה שווה לפריפריות כפי שהיא במרכז.

עלי סלאלחה: תארו לעצמכם שאין תושבים ואזרחים בצפון או בדרום, אז אין ביטחון.

עלי סלאלחה: תארו לעצמכם שכולנו היינו נודדים למרכז, אז מה יהיה בצפון?

עלי סלאלחה: מה יהיה בביטחון?

עלי סלאלחה: לכן אם אנחנו רוצים שיהיו תושבים ואזרחים בצפון או בגבולות אנחנו חייבים לספק להם בריאות יותר טובה.

עלי סלאלחה: אנחנו צריכים, אל תשכחו שרמת הסכרת ועודף המשקל וכל התחלואות האלו הן קיימות בפריפריה הדרומית והצפונית.

עלי סלאלחה: אני סיירתי בהרבה בתי חולים יחד עם חברי הכנסת, ידידי וחבריי, וניסינו בכל הכוח כן לקדם את הפריפריות.

עלי סלאלחה: מכאן אני פונה לממשלת ישראל, לאופוזיציה והקואליציה בנושא הזה אין חילוקי דעות.

עלי סלאלחה: כן לתת יותר לפריפריות, להשוות אותם למרכז המדינה.

יעל רון בן משה: חבר הכנסת סלאלחה, משרד הבריאות אצלכם במרץ, מה מתכוונים לעשות?

עלי סלאלחה: ברגע שימנו אותי שר הבריאות - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: את השאלה הזאת אנחנו נפנה למשרד הבריאות, יש לנו כאן נציגים של המשרד.

יעל רון בן משה: אני חושבת שגם לנו כנבחרי ציבור, פוליטיקאים מהגליל - -

עלי סלאלחה: סליחה, סליחה, שר הבריאות עשה הרבה דברים יפים וטובים גם לפריפריות ויחד איתו אני הייתי בכמה מקומות שחנכנו והשקנו הרבה ציודים חדשים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם הוספת ניידות ואמבולנסים.

יעל רון בן משה: אנחנו נראה את זה בתקציב 2023 או לא?

עלי סלאלחה: זה לא מספיק ואי אפשר לעשות הכל בשנה אחת.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נכון, פחות משנה אפילו.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה, תודה חבר הכנסת עלי סלאלחה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: חברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך ואני באמת מברכת על הדיון הזה כתושבת הפריפריה וכמי שאמורה לקבל שירותים מבית חולים העמק.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שההזנחה הזו, נכון מקורה לא מאתמול, אבל אנחנו רואים את ההחרפה של אותו מחסור שמי שמשלם עליו זה התושבים שנמצאים במקום, זה הילדים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שמי שיכול לקבל שירותים ואנחנו גם מדברים באמת אפילו ברמה הבסיסית ביותר, התורים בלתי נסבלים, חודשים על גבי חודשים, אנשים כבר מאבדים את חייהם עד שמגיע אליהם התור שאולי היה יכול להציל את חייהם, אם זה במגוון תחומים.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שכשאנחנו מגיעים לבית חולים העמק אנחנו יודעים שבפריפריה מול המרכז תוחלת החיים קצרה בין ארבע לחמש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו למה, אני אגיד לכם למה, זה בגלל המחסור בשירותי בריאות, זה בגלל המחסור או אי היכולת להגיע בזמן קצר, זה בגלל האדישות שאנחנו מגלים גם של הקופות וגם של מי שמנהל את המערכת לאורך שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה שמשרד הבריאות הפך להיות מן תיק כזה שהמפלגות הקטנות ככה מקבלות אותן בתור איזשהו אתנן מונע את הנכונות של הקצאת המשאבים והיכולת - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יולי אדלשטיין היה שר הבריאות במפלגה גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי והוא עשה את זה בתקופה של הקורונה ואנחנו ראינו שם הסתת תקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב חלק מהתקציבים האלו מופסקים או בחלק המקרים אמרו להם 'זה אך ורק לקורונה', למרות שהייתה הבטחה שחלק מהתקנים יישארו.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו מתעוררים גם לבוקר שמגלים שהתוכנית הלאומית לבריאות הנפש, בטח ובטח בכל מה שנוגע לנערים בפריפריה בעקבות הקורונה, אלו שחגגו בהם כל משרדי הממשלה על כ-250 מיליון שקל.

אורלי לוי אבקסיס: השנה ראינו פרסומים, עיתונות מפה עד להודעה חדשה ומסתבר שאין טיפול, אין מטפלים, אין תקציב ופתאום גם אין שרים כי כולם מתחבאים.

אורלי לוי אבקסיס: אומר להם שר האוצר 'תמצאו תקציב אצלכם' ופתאום שקט.

אורלי לוי אבקסיס: את הכותרות הם קיבלו בדיוק כמו שאנחנו מגלים עם כל ההבטחות מה יקרה יום אחרי שממשלת השינוי הזאת תגיע.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו מתמקדים היום בשירותי רפואה בחירום.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כן, כן, לחלוטין, תקשיבי.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלי נמצאים שם, אני אתן לך דוגמה קטנה.

אורלי לוי אבקסיס: גיסי היה אמור לעשות בדיקה מסוימת ערב החג, למזלו הגדול המליץ לו הרופא ואמר לו 'אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: הייתה לך בעיה מסוימת עם הלב, אני ממליץ לך לך לבית חולים פוריה למרות שהייתי אמור להפנות אותך לעמק שתעשה צנתור.

אורלי לוי אבקסיס: כי במקרה שתהיה בעיה בבית חולים העמק אין חדרי ניתוח לב.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם מה היה, הוא הסתבך, הכל היה סתום, הכניסו אותו לניתוח מעקפים.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא היה בוחר ללכת למשהו יותר קצר, מי יודע איך היה מסתיים.

אורלי לוי אבקסיס: בן אדם צעיר, זה יכול לקרות לכל אחד מאתנו בסטרס שבו אנחנו נמצאים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השורה התחתונה היא כזו, אני כיושבת ראש הלובי לפגים, אני אומרת לכם מה שקורה בפגייה בעמק זה בלתי נתפס.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות שפגים קטנים שנולדים בין אם טרם זמנם או בין אם זה מסיבה כזו או אחרת, זה הריון שאתה לא יכול לתכנן אותו, זאת לידה שאתה לא יכול לתכנן, זה בדרך כלל קורה בצורה מאוד מאוד מפתיעה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני שומעת רופאים מבית חולים העמק שמדברים על כך שצריכים להעביר את הפג הילוד הזה ממבנה אחד למבנה אחר, בין אם זה בחום, בין אם זה בגשם או בין אם זה בסערות, ועוברים טלטלות כי המחלקה רחוקה מאוד, היא במבנה אחר ובחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לכם, אם צריך להעביר את הילדים, אם משהו קורה, כי אין אפילו ניתור מוח למקרה שיש איזשהו שטף דם אם זה מתאונה, אם זה מתאונות בבית או אם זה מאירועים כאלו ואחרים, הזמן שהולך לאיבוד, הרופאים שצריכים להתלוות בין אם זה לילדים האלו או בין אם זה למבוגרים שלא מקבלים את הטיפול באותו בית חולים וצריך להעביר אותם לרמב"ם.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, הזמן הזה לא עולה חיים?

אורלי לוי אבקסיס: הזמן הזה לא עולה כסף?

אורלי לוי אבקסיס: ושתבינו שזה משבית עוד מחלקות כי אז צריך לשלוח איתם מרדימים, צריך לשלוח איתם רופאים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מדברים לדוגמה במקרה של פגים על נאונוטולוגים, מה אנחנו משביתים מערכות כי אנחנו לא משקיעים במקומות האלה כי זה לא כלכלי?

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לכם, 80% מהשב"נים, יש לנו את הביטוחים האלה שאומרים לנו 'תוסיפו מעבר לסל הבסיסי' אבל השירותים כמעט ולא ניתנים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: גם הקופות לוקחות את הכסף והפריפריה מסבסדת את המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תגידו, הילדים שלנו פחות חשובים לנו?

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו רוצים, ונמצא פה ראש העיר של מגדל העמק, אלי ברדה, אחד החברים והלוחמים הגדולים ביותר של הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מכיר את זה מבית, הוא חווה את זה יום-יום, הוא אוהב את התושבים שלו, הוא רוצה בשבילם את הטוב ביותר ואני אגיד לכם מה, מגיע להם הטוב ביותר כי אחר כך אין רציונל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מגיע לנו, כולם כאן תושבי הגליל.

אורלי לוי אבקסיס: לכולנו, מה הרציונל לגור בפריפריה אם בסוף אתה לא מקבל חינוך כמו במרכז, כי הערים האלה נאבקות תחת הנטל והם צריכים מענקי איזון כדי לספק את הדברים הבסיסיים.

אורלי לוי אבקסיס: ללכת לגן חיות, זאת אומרת כל המשפחה מתגייסת והמשכורת, כדי להגיע למרכז.

אורלי לוי אבקסיס: הדברים האלמנטריים, שירותי בריאות, שירותי חינוך ורווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגידו לי, חוץ משליחות, מה נשאר לנו?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אוהבים את הילדים שלנו בדיוק כמו שההורים במרכז אוהבים את הילדים שלהם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה, תודה חברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מעבירה את זכות הדיבור לשלטון המקומי, לראש עיריית מגדל העמק אלי ברדה שהוא גם יושב ראש הרשות לפיתוח הגליל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בבקשה.

אלי ברדה: תודה לך גברתי יושבת הראש, אני אעשה את זה קצר ואני רוצה לפתוח בתודות לחברי הכנסת שמקימים היום את השדולה למען הגליל.

אלי ברדה: ישר כוח יעל, אופיר ועוד כל מי - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ענבר, אופיר סופר.

אלי ברדה: כל אחד בשמו, כבודו ומעלתו כמו שאנחנו אומרים.

אלי ברדה: אני רוצה גם לברך את כל החברים פה, יש פה נוכחות מרשימה של אנשים שמבטאים את האכפתיות שלהם למה שקורה במערכת החינוך, סליחה, זה מתחבר תמיד ביחד.

אלי ברדה: אני רוצה לומר לכם שהזכויות על המצב הגרוע או אפילו לא טוב של מערכת הבריאות במדינת ישראל בפריפריה הגאוגרפית והחברתית שלה, רשומות כקרדיט לממשלות ישראל לדורותיהן.

אלי ברדה: אנחנו לא מאשימים מישהו ספציפי, העובדה שזה המצב הנוכחי עכשיו מלמד שהמצב הוא לא טוב ואנחנו פה ביחד כקונצנזוס סביב נושא הבריאות אומרים, אנחנו משלבים ידיים וכוחות בלי אופוזיציה וקואליציה, כי על הבריאות אין ויכוח וזה לא נוגע למגזר כזה או אחר, זה לכולם ללא יוצא מן הכלל.

אלי ברדה: לכן אנחנו צריכים להסתכל קדימה ולומר 'בואו נעשה משהו'.

אלי ברדה: אנחנו דוח גרוטו, אנחנו מכירים את הפערים אבל אנחנו במועצת הגליל באנו עם תוכנית שאומרת שיש לנו תוכנית חומש שהכנו, שנותנת מענה וצורך לכל העניינים החיוניים בגליל, בתוכנית חומש של מיליארד שקל לחמש שנים.

אלי ברדה: תכלס, תוכנית אופרטיבית והתקפיד של הוועדה פה לא ביום הגליל שזה יום מסוים וכאן אנחנו עוסקים בהרבה נושאים, יום שיא כמו יום הגליל זה יום שיא.

אלי ברדה: אם זה יום של ונטילציה שניפגש כולם, אחד ישים את הראש שלו על הכתף של החבר שלו ויאמר במילים יפות ומפוצצות את מה הוא חושב ומה דעתו, זה לא זה.

אלי ברדה: הרבה חברים ותיקים שלי, אני 24 שנה ראש עיר, אמרו לי 'למה אתה הולך?

אלי ברדה: הרי זה חוזר על עצמו, מדברים, מדברים ולא יוצא כלום'.

אלי ברדה: אמרתי להם 'חבר'ה, יש פה נבחרת חדשה, היא מלאת מוטיבציה ומחויבות, בואו ניתן קרדיט כי הבעיה תיפתר דרך זה שנאמין אחד בשני, נתמוך אחד בשני ונגיד שיש דברים חשובים שהם מעבר לכל מחלוקת פוליטית, ציבורית, מגזרית או מגדרית.

אלי ברדה: לכן אנחנו פה, הגעתי בכל זאת כדי לחזק אתכם ולומר שהוועדה צריכה להגיד למשרד הבריאות 'תלמדו את התוכנית בגליל, תציגו התייחסות אליה תוך שלושה חודשים, תוך שנה תראו שזה בא לידי ביטוי בתקציב המדינה לחומש הבא', בואו נעשה משהו אופרטיבי ונחזק אחד את השני וניתן מענה ומרפא למי שזקוק.

אלי ברדה: תדעו לכם, ראיתי פה בחור עם זקן דתי וזה הבריק לי על פרשת השבוע, תודה על ההארה ועל ההשראה.

אלי ברדה: בפרשת השבוע יש מצווה שאומרת שמצווה גדולה לעזור למי שעומד ליפול.

אלי ברדה: המפרשים במקום אומרים שמצווה עוד יותר גדולה ממנה זה לעזור לו לפני שהוא נופל, לא לתת לו ליפול, לתמוך בו ולעזור לו.

אלי ברדה: אז אני רוצה לחזק את ידך גברתי יושבת ראש הוועדה, את גלילית, את מהכרמל, היינו בדיון בבוקר בנושא החינוך ואהבתי לשמוע אותך שם וגם פה, וגם ליעל, אופיר וכל מקימי השדולה, ישר כוח גדול.

אלי ברדה: כולנו פה מתגייסים לעזור לכם כי אין פה מחלוקת, רוצים לקדם את מה שלא היה בסדר עד עכשיו עם תקווה קדימה ולהצלחה גדולה של כולנו, כי בסופו של דבר אזרחי המדינה והתושבים שלנו הם בראש מעיינינו והם מבקשים את העזרה הזאת, ממש מייחלים לה.

אלי ברדה: תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה אלי ברדה, ראש עיריית מגדל העמק.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש עוד ראשי רשויות?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כן איל בבקשה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אייל שמואלי, ראש מועצה כפר ורדים.

דוד איל שמואלי: תודה רבה, תודה רבה לחברי הכנסת שהקימו את שדולה הגליל, זה באמת יום חג היום, לגליל לפחות.

דוד איל שמואלי: אני רוצה רק לספר לכם ושתכירו שבכפר ורדים, יאנוח-ג'ת, כיסרא סומיע שנמצאים על הגבעה המזרחית של הגליל המערבי, בארבעה מקרים שאני מכיר בשנתיים האחרונות, מקרים לבבים של אזרחי המקום, אמבולנס שהגיע זה היה אמבולנס בצורת אופניים חשמליים.

דוד איל שמואלי: עכשיו, אם אנחנו לא מתעוררים היום, היום, ומתקצבים את שירותי הרפואה הדחופה באותם ישובים, קיבוצים, מושבים והיישובים עד 10 אלף תושבים, צר לי להגיד בקרוב מאוד הזמנת שירותי הרפואה בשירותים האלה יהיו דרך "וולט".

דוד איל שמואלי: מישהו ייכנס לפתח הזה ויתחילו להגיע עם אופניים חשמליים.

דוד איל שמואלי: מי שחושב שאפשר לנסוע בטופוגרפיה של הגליל עם אופניים חשמליים ולהגיע במהירות כדי להציל אירוע לבבי, לצערי גם מונע של מכונית טסלה לאופניים חשמליים לא סוחב את העלייה הזאת.

דוד איל שמואלי: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת של הוועדה ולהגיד המון תודה לכל הפילנתרופיה המדהימה של שירותי הרפואה שיש בגליל, אבל זה אליה וקוץ בה מכיוון שלצערנו הפילנתרופים מחליפים את המשילות של מדינת ישראל ואנחנו היום חיים על תקציבים שוטף של בתי החולים דרך פילנתרופיה.

דוד איל שמואלי: זה כבר לא תקציב תוספתי אלא תקציב שוטף - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בסיס.

דוד איל שמואלי: בדיוק, זה כבר לא נמצא שם, זה כבר נמצא על השוטף.

דוד איל שמואלי: אז מצד אחד צריך להודות להם, מצד שני הפילנתרופיה לא יכולה להחליף את האחריות שיש לנו, מצער אותי מאוד מאוד שבדיון כל כך חשוב שר הבריאות של מדינת ישראל לא נוכח.

דוד איל שמואלי: אני חושב שבסוף האחריות המיניסטריאלית למתן שירותי בריאות איכותיים בפריפריה היא קודם כל של שר הבריאות של מדינת ישראל.

דוד איל שמואלי: אנחנו ראשי הרשויות בגליל, ואני יכול לדבר בשם כולם, מצפים מאוד לכלים כדי לבצע את המדיניות ואת הרפואה בצפון.

דוד איל שמואלי: אז תודה רבה לכולם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה, תודה איל שמואלי יושב ראש המעוצה בכפר ורדים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ביקש גם זכות דיבור עו"ד אביחי שטרן, ראש העיר קריית שמונה.

אביחי שטרן: שלום לכולם, תודה רבה, אני כמובן מצטרף לברכות על היום הזה.

אביחי שטרן: אני אנסה להיות קצר כי באמת נושא הבריאות הוא כל כך ארוך, ואמר פה קודם חברי שהזכיר את דוח גרוטו שאני חושב שכל כך הרבה שנים הדוח הזה מסתובב, אתם מדינת ישראל, ממשלת ישראל, אומנם לא הנוכחית, אבל הזמינה את הדוח הזה ובסוף הוא יושב כאבן שאין לה הופכין.

אביחי שטרן: מצופה היה שאם משקיעים משאבים, זמן ומוחות לכתוב דוח, מישהו גם ייקח את ההמלצות האלה ויישם אותם.

אביחי שטרן: אז כמו שאמרתי, אנחנו לא נוכל להיכנס לכל הדוח אבל אני רוצה לדבר על שלוש נקודות עיקריות שאני חושב שהן הכי נוגעות להצלת חיי אדם.

אביחי שטרן: כמובן במירכאות נקרא ליתר השירותים הרפואיים יחסית מותרות, אבל אנחנו מדברים על חיי אדם וזה מתחיל קודם כל מאמבולנסים.

אביחי שטרן: דיברו קודם על זה שמגיעים באופניים, 40 דקות לאמבולנס, חבר'ה קריית שמונה נמצאת במרחק 40 דקות מבית החולים צפת.

אביחי שטרן: דיברתם קודם על רמת הגולן, אני יודע שרמת הגולן זה 70 דקות ו-90 דקות, ואולי הדבר הכי חשוב זה בכלל הפריסה של האמבולנסים.

אביחי שטרן: היום השיטה עובדת בצורה כזו שאמבולנסים הם לפי גולגולת, לפי ראש.

אביחי שטרן: כולכם מכירים את הטופוגרפיה בגליל, הגליל יושב על מרחב גאוגרפי מאוד מאוד גדול אבל בישובים מאוד מאוד קטנים ואם אנחנו בוחנים לפי גולגולת התוצאה היא, עוד פעם רק על עצמי לדבר ידעתי, אבל קריית שמונה לצורך העניין שהיא תחנת ההזנקה, שם יושב מוקד הזנקת האמבולנסים ומשם יוצאים אמבולנסים לכל האזור כולל הגולן ויש רק ניידת אט"ן אחת בשגרה, זה אסון.

אביחי שטרן: 40 דקות לוקח לו מקריית שמונה לצפת, כי אם הוא צריך לנסוע מקריית שמונה לגולן ייקח לו חצי שעה, עוד 70 דקות לבית חולים צפת ועוד 40 דקות לחזור לקריית שמונה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ואם חלילה קורה משהו.

אביחי שטרן: זה בדיוק מה שאני אומר, בזמן הזה אין ניידת בכלל ולא רק לקריית שמונה, לכל הגליל העליון.

אביחי שטרן: וזה אולי הדבר הנקודתי, כי אנחנו לא מדברים על בית חולים ולא MRI ולא 60 מיליון, אנחנו מדברים על פרמדיק וברזל.

אביחי שטרן: פרמדיק וברזל מציל חיים של אלפי אנשים בגליל.

אביחי שטרן: עכשיו, תושבי הגליל משלמים את אותם סכומים, הם משלמים מס בריאות ממלכתי כמו כל תושב מדינת ישראל אבל מקבלים הרבה פחות מכל תושב במדינת ישראל.

אביחי שטרן: למה זה?

אביחי שטרן: אנחנו צריכים להגיע לבג"ץ כדי שיהיה צדק?

אביחי שטרן: הרי חוק שוויון, מגילת העצמאות של מדינת ישראל דיברה א' על רפואה, חמשת המ"מים שאפשר לדבר על זה הרבה, מרפא זה אחד מהם.

אביחי שטרן: איך יכול להיות שאת המ"מים שכחנו?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: צודק.

אביחי שטרן: כשהקימו את מערכת הבריאות הייתה קרן מרוחקי אשפוז, קרן מרוחקי אשפוז נועדה לזה, לפריפריה שמרוחקת מבתי החולים.

אביחי שטרן: היום הקרן הזאת היא פיקציה, אני לא יודע אם משתמשים בה בכלל ודיברו פה על הפריסה, ומישהו גם צריך לממן את זה ועוד לא דיברתי על המימון, אני מדבר כרגע רק על הזמינות שהיא לא קיימת וזה פשוט רולטה רוסית.

אביחי שטרן: אני לא מדבר על מקרים שלא הייתה ניידת באזור ונאלצנו לקבל גיבוי של אמבולנס צבאי שלא מגיע עם GPS אזרחי ואסור לו להתרחק מהגזרה.

אביחי שטרן: במקרה כזה לצערי אני הייתי עד למקרים של תושבים שלי שהגיע אמבולנס ראשון של הצבא כי לא היה אף אמבולנס אחר באזור, פינה אותם עד מחניים ונעצר כי אסור לו לצאת מגבול מחניים ואז הוא עומד ומחכה שיגיע אמבולנס חזרה מבית החולים צפת כדי לאסוף את הפצוע ממחניים חזרה לצפת, או כאלה שהחליפו אותם בדרך, או כאלה שלצערי לא איתנו כי לא היה אמבולנס בנמצא ובו זמנית נאלצה מוקדנית של מד"א להסביר איך עושים החייאה בטלפון.

אביחי שטרן: אני לא רוצה לתת עוד דוגמאות, אפשר לעשות גוגל קטן ואתם תראו עשרות כתבות של אנשים שקיפחו את חייהם בגלל מחסור באמבולנסים.

אביחי שטרן: אז לפני שמדברים על טיב שירותי הרפואה, בואו קודם כל ניתן ברזלים וגלגלים להגיע בכלל לשירותים שגם ככה חסרים, זה אחד.

אביחי שטרן: דבר שני, אני לא יודע כמה מכם יודעים אבל בקריית שמונה, בהחלטת ממשלה גם כן משנת 74' אם אני זוכר טוב, החליטו להקים חדר מיון קדמי כשלוחה של בית החולים צפת.

אביחי שטרן: ההחלטה ב-74' להקים בית חולים, אני אומר לכולכם, כי הסגירה שלו הייתה מנימוקים כלכליים שאין לו כדאיות.

אביחי שטרן: ב-74' היו פחות ישובים בגליל, פחות תושבים בגליל, הייתה פחות כדאיות ועדיין החליטו שיש צורך להקים שלוחה של בית חולים שיפעל 24/7 בגלל הקרבה לגבול, בגלל הכוחות הצבאיים שנמצאים שם, בגלל ש-47% מתושבי מדינת ישראל מעדיפים לטייל בגליל והגולן, זה לא תושבים, זה עוד אלפי ועוד מאות אלפי אנשים שנמצאים שם שהם לא תושבים והם צריכים שירותי בריאות והם נופלים בחצבני, בבניאס ובדן.

אביחי שטרן: וכמו ששמענו פה לאנשים האלה אין מענה, בכלל לא מתייחסים אליהם.

אביחי שטרן: האנשים האלה לא יכולים להגיע לקופת החולים, הם לא חברי קופת חולים, הם הגיעו למוקד רפואי ואם המוקד הרפואי הזה סגור אין להם לאן להגיע.

אביחי שטרן: מה שקרה אצלנו זה החליטו שסוגרים את אותה שלוחה של בית החולים צפת ומקימים מרכז רפואי פרטי שבמכרז יכולה להפעיל אותו אחת החברות.

אביחי שטרן: אנחנו מכירים "ביקור רופא", "טרם", ספציפית אצלנו מפעילה "ביקור רופא".

אביחי שטרן: אבל חבר'ה, זה לא שירותי רפואה, זה רופא משפחה שפועל בלילה והוא לא ידוע לתת מענה להתקף לב, הוא לא יודע לתת מענה לתאונת דרכים או חלילה למקרים האלה, והכי גרוע זה שאנחנו צריכים לממן את זה.

אביחי שטרן: זאת אומרת לא מספיק אנחנו פריפריה, לא מספיק אנחנו מחוסרים ודיברתם פה על הפערים והחוסרים, אז כדי שאני אהיה אפילו לא שווה, אז כדי שאני אהיה אפילו לא שווה, יפה כמו מישהו אחר, אני צריך לממן את זה מכספי.

אביחי שטרן: חבר'ה איזה רשויות בפריפריה הן רשויות איתנות?

אביחי שטרן: קריית שמונה היא עירייה ברשות בהבראה.

אביחי שטרן: זה אומר שגם הכסף שיש לה כדי לסיים מאוזנת היא מקבלת מהממשלה ומהכסף שאין לה היא צריכה לשלם לשירותי רפואה כדי ש-70 אלף איש, לא רק תושבי קריית שמונה, כל הגליל יקבלו שירותים.

אביחי שטרן: אז בגלל שאין את הכסף הזה בקריית שמונה - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אסור להפיל את ההוצאות על שירותי הרפואה על רשויות מקומיות, פשוט אסור.

אביחי שטרן: אז רגע, לאן אני מנסה להגיע?

אביחי שטרן: אז באמת אני אומר המון המון תודה, בשנת 2018 החליטו החלטת ממשלה של ישובים סמוכי גדר, בהחלטת הממשלה הזו משרד נגב גליל, אפילו לא הבריאות, מביא 1.5 מיליון שקל בשנה, הבריאות מביא עוד 900 אלף וקריית שמונה שאין לה כסף, היא מביאה מה"פייס", במקום אחר הפייס עושה גנים ואני מה"פייס" מפעיל רפואה ל-70 אלף איש.

אביחי שטרן: זה לא תפקיד עיריות, תפקידכם, תפקיד הממשלה.

אביחי שטרן: בריאות זה לא בסמכות רשות מקומית, אבל אני צריך להביא עוד 600 אלף מה"פייס" במקום לגן משחקים, כדי לספק שירותי רפואה כדי להפעיל את אותו "ביקור רופא".

אביחי שטרן: עכשיו אני שואל אתכם שאלה - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שמשרת לא רק את תושבי קריית שמונה.

אביחי שטרן: בואו ניקח דוגמה, ואני יכול לתת הרבה כאלה, חיפה, חמישה-שישה בתי חולים שם?

אביחי שטרן: רמב"ם, חורב, כרמל, הצרפתי, הנוצרי, אני לא יודע איך הם נקראים כבר.

אביחי שטרן: חמישה-שישה בתי חולים, לכל אחד מהם יש חדר מיון שפועל 24/7, עיריית חיפה לא משתתף בחדר מיון.

אביחי שטרן: למה עיריית קריית שמונה צריכה לממן חדר מיון?

אביחי שטרן: למה אני צריך להשתתף כדי לקבל את המינימום, ב-1:00 בלילה אם מישהו נפל למה הוא צריך לשלם על זה כסף?

אביחי שטרן: למה העירייה צריכה לשלם כסף?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לא, לא צריך.

אביחי שטרן: עכשיו אני אומר לכם מחודש אוקטובר, הינה תרשמו בפניכם, ואני מצולם, בחודש אוקטובר פוקעת ההחלטה לחמש שנים, מ-2018 עד 2021.

אביחי שטרן: מה זה אומר?

אביחי שטרן: הינה אני אומר לכם פה, בחודש אוקטובר אין יותר 1.5 מיליון מנגב גליל, אין לי 900 ממשרד הבריאות ועוד 600 שלי נגיד שיש.

אביחי שטרן: בזה אני לא אוכל להפעיל אפילו לא את ה"ביקור רופא".

אביחי שטרן: הינה חודש אוקטובר, תשמעו כולכם, מדינת ישראל מפקירה 70 אלף איש באצבע הגליל ללא מענה רפואי אחרי השעה 17:00 בערב שקופות החולים סגורות.

אביחי שטרן: תרשמו את זה כולכם, לי אין יותר פתרונות.

אביחי שטרן: צעקתי את זה בכל מקום, ההחלטה פוקעת, אני לא רואה ממשלה שמחדשת החלטה ואני אומר לכם בכנות זה כסף שלא צריך להיות בהחלטה, זה כסף שצריך לעבור, שאתם צריכים להפעיל אותו, אתם צריכים לדאוג לשירותי בריאות, לא העירייה צריכה לדאוג לזה, אני לא צריך לכתת רגליים.

אביחי שטרן: אתם יודעים מה האבסורד?

אביחי שטרן: שאני מכתת רגליים, אני מוצא תורמים והבאתי את ארגון JNF שתרם לי כסף כדי להקים מרכז רפואי ועכשיו חסר לי הכסף של המדינה בתמורה למאטצ'ינג כדי להקים את אותו מרכז רפואי.

אביחי שטרן: ואני עוד לא דיברתי על הכסף להפעיל אותו אחר כך.

אביחי שטרן: למה אני בכלל צריך לרוץ לתורמים להביא אותם למרכז רפואי במקום שאני אדאג להביא אותם לגני משחקים, תיירות ותאמינו לי שלא חסר לי על מה.

עידית סילמן: אני רוצה שנייה להעיר משהו כי זה צורם לי לגמרי.

עידית סילמן: הגיעו לכאן נציגים, ראשי רשויות שאומרים את שעל ליבם, דיון שנקבע מראש, הוזמנו משרדים שונים, עזבו שמהאוצר, מי פה מהאוצר?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גאיה, צוות בריאות של גאיה פה ממשרד האוצר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו גם נבקש עכשיו תתייחסי בבקשה.

עידית סילמן: מהבריאות מי נמצא כאן בסוף?

עידית סילמן: קטיה בסדר, אבל היא ממערך האמבולנסים.

קטיה קיל: יש גם את ד"ר יקיר קאופמן.

עידית סילמן: בסדר, אבל בסופו של דבר צריך להיות מישהו בכיר ממשרד הבריאות שבא ונותן פה דין וחשבון ושאומר שנייה, מה הראיה של משרד הבריאות והתוכנית שלה למערכת הבריאות בצפונה של מדינת ישראל, או בדרומה, או בפריפריה הגאוגרפית והחברתית שלה.

עידית סילמן: אנחנו זועקים את זה פה בוועדה כל הזמן, אולי שנייה נעשה אתנחתא אני מציעה לכם ונעבור שנייה למשרד האוצר.

עידית סילמן: אולי משרד האוצר יעיר את עיינינו ויגיד לנו האם יש תוכנית אמיתית, תקנות מכשירים שאנחנו מחכים לה בערך שמונה חודשים בוועדה, תוכנית מיטות שאנחנו מחכים כמה חודשים כנ"ל בוועדה.

עידית סילמן: אני יכולה לספור, הרי אם לא היה איזה לחץ סיזיפי של חברי כנסת כאן שכבר העמידו את זה כהצבעות אי אמון וכדומה, אז גם המכשיר של ה-"דה-וינצ'י" או דברים אחרים כמו ה-ECMO לא היו יוצאים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עידית אני מציעה שאנחנו נחזור לנושא שאנחנו מתמקדים ונבקש מגאיה - - -

עידית סילמן: אבל הם חייבים לתת דין וחשבון פה, מה קורה.

עידית סילמן: יש כאן ראש עיר שהגיע מקריית שמונה, אומרת את של על ליבו - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רוצה להתייחס דווקא לאמבולנסים ולמה שירותי חירום ברפואה נופלים עכשיו על כתפיים של רשות מקומית, איך זה קורה ומה אתם מתכננים לעשות.

ענבר בזק: טניה אם אני יכולה ממש בהערה קצרה להתייחס למה שאביחי אמר, אני זוכרת את עצמי כילדה בגליל, בכל קיבוץ היה אמבולנס, בכל קיבוץ בהשתתפות המדינה.

ענבר בזק: אין היום ביישובים ובקיבוצים - - -

אביחי שטרן: העירייה צריכה לשלם היום שיהיה בה אמבולנס, אמרתי את זה קודם.

אביחי שטרן: כל רשות צריכה לשלם גם על אמבולנס, לא רק על מרכז רפואי.

ענבר בזק: אבל פעם היה בכל קיבוץ, היום אתה מספר שיש בקריית שמונה - - -

אביחי שטרן: והקיבוץ צריך לשלם את זה.

ענבר בזק: לא, אבל שיש רק בקריית שמונה, אני יודעת מהמועצה שאני חיה בה היום, יש מרכז אחד - - -

אביחי שטרן: דיברתי על מוקד הזנקה של מד"א, לא משהעירייה מחזיקה או הקיבוץ מחזיק, זה כבר בכסף פרטי.

אופיר שיק: ענבר, ענבר, הפטנט בשנים האחרונות עבר בישובים האלה מאמבולנס לאופניים של מתנדבים בשירות כל ארגוני ההצלה הדחופה.

ענבר בזק: אופניים?

אופיר שיק: אופניים.

אופיר שיק: והפטנט של האופניים הוא נחמד, הוא נחמד, הוא יפה, הוא לא מסוגל לפנות חולה זה ברו שלא.

ענבר בזק: לא, אבל מרחב כפרי 10 קילומטר בן אדם ייסע על אופניים?

אופיר שיק: הוא עוזר אך ורק לדבר אחד ואני אשמח שמשרד הבריאות ירים את הכפפה ויעשה פעם אחת ניתוחים סטטיסטיים על כל ההצלות שהיו עם אופניים אל מול אמבולנסים.

אופיר שיק: אני חושב שזה בסך הכל כדי לסמן ביומן של הפעילות שהגענו תוך שבע דקות, שמונה דקות, 10 דקות, זה לא רלוונטי מתי מגיעים, רלוונטי מבחן התוצאה.

ענבר בזק: זה נכון לעיר, לא למרחב כפרי, לא לקיבוצים ומושבים.

אופיר שיק: ופעם אחת צריך להוציא את הנתונים האלה וללמוד.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בואו נפנה את השאלה שוב למשרד האוצר, לצוות הבריאות, בבקשה אנחנו מבקשים התייחסות ואני חוזרת על השאלה, למה הסמכות על שירותי רפואה בפריפריה נופלת על כתפיים של רשות מקומית וזה לא ממומן על ידי משרד הבריאות?

תמר צ'ין: היי, אני תמר ממשרד האוצר.

תמר צ'ין: אני אתחיל בהתייחסות לרפואת החירום שהסכמתם.

תמר צ'ין: הסכם עם מד"א שנמצא בתהליכי חתימה בזמן הקרוב, כולל בתוכו גם מיליוני שקלים לתוספת שיפור שירותי רפואת החירום באזור הצפון.

תמר צ'ין: משרד הבריאות יוכלו להרחיב אם הם רוצים.

יעל רון בן משה: סליחה תמר, יש לך נתונים לפי מה מקצים אמבולנסים?

יעל רון בן משה: כי אנחנו מכירים את הנוסחה לפי אלף נפש.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ומה יהיה השינוי.

יעל רון בן משה: אבל זה לא רלוונטי כשאתה גר בעין זיוון או בבוקעאתא, זה פשוט לא רלוונטי.

יעל רון בן משה: אי אפשר להתייחס רק לכמה אנשים גרים שם, המרחקים הם כאלה שזה עולה לנו בחיי אדם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה הנוסחה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: איך אתם מוסיפים מקדם פריפריאלי וגם מקדם של המרחק הגאוגרפי?

תמר צ'ין: משרד הבריאות רוצים להתייחס לזה?

קטיה קיל: כן.

קטיה קיל: בדרך כלל בעצם מסתכלים על כמה נקודות.

קטיה קיל: מד"א בעצם מבצעים איזשהו ניתוח סטטיסטי והם מסכלים לא רק על כמות אנשים אלא על כמה קריאות מתקבלות, מה הזמנים בדרך כלל שהאמבולנסים מגיעים לאזורים אחרים, איזה סוג קריאות מתקבלות ולפי זה בעצם מגיעים לאיזושהי החלטה איפה לפתוח נקודת הזנקה ובמידה וכן, האם לפתוח בעצם ניידת של אמבולנס ביטחון, נידת טיפול נמרץ, כמה ניידות במידת הצורך, אבל זה חלק מההחלטה.

אביחי שטרן: אז ערך חיי אדם זה נתונים סטטיסטים?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ומה השינוי?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה השינוי?

יעל רון בן משה: את הרגולטורית במשרד הבריאות, את חושבת שהפריסה היא הגיונית?

יעל רון בן משה: הרי אנשים בישוב שבו אני גרה לא מתקשרים 101 אלא נכנסים לאוטו ונוסעים.

יעל רון בן משה: אז מה את אחרי זה מודדת?

יעל רון בן משה: כמה קריאות היו ל-101?

יעל רון בן משה: האם אין למדינת ישראל, מדינה מערבית, נתונים על מה צריך להיות המרחק הסביר לשירות החירום הקרוב?

יעל רון בן משה: איפה צריך עוד מתנדבים, איפה צריך עוד פרמדיקים, איפה צריך עוד ציוד החייאה.

עידית סילמן: אני אתן לך נתונים מ-2017 - -

יעל רון בן משה: אני בהלם מהתשובה שלך, בטח שלא מתקשרים כי לא מגיע אמבולנס.

קטיה קיל: מה זאת אומרת לא מתקשרים?

קטיה קיל: בטח שמתקשרים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: למי שאין רכב להגיע בהקדם האפשרי אז הוא מזניק אמבולנס, או אם יש מקרה שלא מאפשר פינוי של החולה.

יעל רון בן משה: לא, את מנתחת כמות פניות במדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אז תקשיבי, מאחר שהאזרחים יודעים את כל הסיפור שהציג פה ראש עיריית קריית שמונה, איך עד שיוצא אמבולנס מהתחנה בקריית שמונה עד שהוא מגיע לנקודה לאסוף, ויש שם אל תשכחי מועצות אזוריות שהן מעט בנפשות אבל הן במרחב גאוגרפי רחוק, גדול מדי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו לוקחים את המקום מהרגע שיוצא האמבולנס, מגיע לפציינט ועד שהוא לוקח אותו אחר כך משם לאותו בית חולים, אנחנו מבינים שזה זמן יקר.

אורלי לוי אבקסיס: גם האזרחים והתושבים שם מבינים שזה זמן יקר ולפעמים הם מעדיפים לקחת סיכון שהשכן, שבן המשפחה, שמישהו שנמצא שם ייקח אותם ויצמצם את טווח הסכנה הזו, יקצר את הזמנים.

אורלי לוי אבקסיס: זה עולה בחיי אדם, להגיד לך שזה הדבר העדיף?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא בטוחה, אני לא יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מאחר שאתם לא בודקים אנחנו כנראה גם אף פעם לא נדע.

יעל רון בן משה: ולפי זה עושים את ההקצאות העתידיות ואז אומרים שאין קריאות ל-101, בוודאי שאין קריאות.

קטיה קיל: אבל לא אמרתי שאין קריאות ל-101 - - -

יעל רון בן משה: לא, אמרת שמד"א הולכים לפי נוסחה שמתייחסת לכמות הקריאות ואני אומרת שזה נתון מעוות.

קטיה קיל: אבל זה לא רק כמות הקריאות, שוב - - -

יעל רון בן משה: איך זה בכלל משקף משהו?

יעל רון בן משה: בסדר, אני אגיד לך מה, קיימתי על זה דיון בוועדה לפניות הציבור בראשה אני עומדת, לא העברתם שם את הנתונים.

יעל רון בן משה: ביקשתי להעביר את הנתונים אחרי פרק זמן, לא העברתם את הנתונים.

אביחי שטרן: אני שלוש שנים מבקש נתונים ממד"א, שלחו אותי לחוק חופש המידע.

אביחי שטרן: אני חייב להגיד את זה, שלוש שנים אני מבקש נתונים על כמה אמבולנסים היו, באיזה מקרים לא היה לי אמבולנס נייד, באיזה מקרים החליפו באמצע, בושה וחרפה.

אביחי שטרן: אני לא אדם פרטי, פניתי בשם עירייה שמשלמת להם על האמבולנסים, קיבלתי מהם תשובה לפנות לפי חוק חופש מידע.

אביחי שטרן: חוק חופש מידע זה לאדם פרטי, לא לארגון.

אביחי שטרן: אני ביקשתי את המידע הזה מכוח כסף שאני משלם לכם כל שנה על אמבולנס אט"ן ועד היום לא קיבלתי.

אביחי שטרן: עשרות טלפונים לאלי בין, עד היום אתם מחביאים את המידע.

אביחי שטרן: ואני שומע ממך שאתם עובדים לפי סטטיסטיקה של מד"א, אותו גוף שמחביא את המידע, אתם עובדים על פי המידע שהוא מספק לכם?

אביחי שטרן: מה חיי אדם בפריפריה זה סטטיסטיקות?

אביחי שטרן: אני רוצה להגיד עוד דבר, כשסגרו את המרכז הרפואי - - -

יעל רון בן משה: יש מידע בכלל?

אביחי שטרן: אגב, לי אין, אני מנסה שלוש שנים - - -

יעל רון בן משה: מישהו אוסף את המידע?

אביחי שטרן: אני אומר בכנות, גם כאופוזיציה ניסיתי עוד קודם, אין לי את המידע הזה, לא רוצים לתת אותו.

אביחי שטרן: מד"א היחידים היום שיש להם מידע על אמבולנסים.

יעל רון בן משה: למשרד הבריאות יש?

אביחי שטרן: משרד הבריאות אומר לך 'אני נשענת על סטטיסטיקות של מד"א', זה מה ששמעתי כרגע ממשרד הבריאות.

אביחי שטרן: אז אם היא נשענת על סטטיסטיקות של מד"א, כל המידע רק אצל מד"א והיא גם לא מעבירה אותו הלאה, כנראה שזאת הבעיה.

אביחי שטרן: אולי נפתח את השוק לתחרות והבעיות יפתרו, זה לעניין האמבולנסים.

אביחי שטרן: אבל אני חייב להגיד דבר אחד, רציתי להגיד אותו קודם וקטעתם אותי, כי העניין הזה של סטטיסטיקות וכסף עולה כל פעם.

אביחי שטרן: חבר'ה, חיי אדם זה לא עניין של כסף, אני שמעתי את הנימוק הזה בפעם הראשונה ועמדו לי השערות לא יודע איפה אפילו, זה נראה לכם הגיוני?

אביחי שטרן: זה כמו שמחר יבואו אלי ויגידו לי 'תקשיב, אין לך מספיק שריפות, בוא נסגור לך תחנת כיבוי', 'אין לך מספיק פשעים, בוא נסגור תחנת משטרה'.

אביחי שטרן: מישהו העלה על דעתו?

אביחי שטרן: מה, פינוי של אנשים לבית חולים לטיפול רפואי זה שאלה של כסף?

אביחי שטרן: זה שאלה של סטטיסטיקה?

אביחי שטרן: כמה שווים חיים של בן אדם בפריפריה וכמה שווים חיים של בן אדם בתל אביב?

אביחי שטרן: אם זה הדיבור פה, אז אני באמת רוצה לדעת בשווי.

אביחי שטרן: בואו נדבר בשווי אם הכל אצלכם סטטיסטיקות - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז בואו נשמע את - - -

עידית סילמן: ראש עיריית קריית שמונה, איזה מרכזי על יש לך בצפון?

עידית סילמן: מרכזים רפואיים?

עידית סילמן: למה שהיום אנשים מבוגרים ירצו לגור בצפונה של מדינת ישראל אם אין להם שירות רפואי בסיסי?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ולא רק אנשים מבוגרים, גם הצעירים.

דוד איל שמואלי: חברת הכנסת סילמן, אבל אנחנו נסיים את הדיון באמירה המפורסמת "העיקר הבריאות".

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רוצה לבקש מנציגי מד"א להתייחס לטענות.

קריאה: א' על הטענות אני לא יכול להתייחס כי אני לא יודע את הפניות האישיות של ראש עיריית קריית שמונה.

קריאה: בואו נשים רגע - - -

אביחי שטרן: אני יכול להביא עותק.

דוד איל שמואלי: רק שנייה, אתה יכול להתחבר למקרה האחרון בכפר ורדים שנפתר אדם מהתקף לב ולהביא לי את הנתונים אותה הזדמנות.

עידית סילמן: אבל אתם יודעים, סליחה שאני קוטעת עוד פעם, אתם מדברים פה על מד"א ועל איחוד הצלה, על ארגוני החירום, ונניח שהם הגיעו ונניח שהם מפנים את בן האדם ב-40 דקות נסיעה, ולאן הם מפנים אותו?

עידית סילמן: ונניח שהוא צריך בכלל צנתור מוח - - -

אביחי שטרן: הם מדברים על הקמה של בית חולים נוסף בקריות, למרות החמישה או השישה באזור חיפה שדיברתי עכשיו, במקום להביא בית חולים אחד לצפון או לדרום.

אביחי שטרן: זה הזוי, שעוד אחד בחיפה, עוד אחד בקריות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מאוד מבקשת - - -

עידית סילמן: עם רופאים מומחים, לא רופאי משפחה, צריכה להיות במקומות האלה וצריך להיות מרכז רפואי שיכול לטפל באתגרים האלה.

עידית סילמן: בסופו של דבר זה לא עוזר אם בן אדם הוא נפגע טראומה מורכב, נניח מתאונת דרכים, ואז אין בית חולים על אחד בצפון שניתן לשלוח אליו, שיכול לטפל בטראומה מורכבת, אלא צריך עכשיו לחשוב במה לטפל קודם, אם בבעיה שכנראה יש בחזה לבבית או בעיה שיש במוח, כירורגית, ואז לראות לאיזה בית חולים לשלוח אותו.

עידית סילמן: זה אחד הדברים המרכזיים שגם צריכים להיות היום בצפון, שאינם ולא נמצא.

עידית סילמן: יושב מאחוריכם ד"ר ארז און, הוא יצא?

עידית סילמן: שהוא מתעקש לשבת מאחורה והוא יודע את הדבר הזה.

עידית סילמן: והוא בעצמו מתעקש כל פעם, הרי אם הוא לא היה נלחם על בית חולם שיקומי אצלו אז לא היה בכלל בית חולים שיקומי בצפון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רוצה להפנות את השאלה שוב למד"א, על סמך מה אתם מקציבים כמות מסוימת של ניידות?

עידית סילמן: טוב, אז נחזור למד"א, מה לעשות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה לא רק למד"א, אני רוצה לחזור ולהתמקד בנושא של רפואת החירום.

לי-את כהן: אבל ברפואת חירום אם מדברים על מה שסיפרה קודם חברת הכנסת יעל רון בן משה כשהיא דיברה על הילד הזה עם המרדים, אמרתי 'איך זה יכול להיות?' אני לפני 14 שנה ילדתי את הבת הרביעית שלי.

לי-את כהן: אני לי-את כהן מנכ"לית אשכול גליל מערבי, יש לי ארבעה ילדים, הבת הרביעית שלי נולדה בבית החולים בנהריה.

לי-את כהן: לפני שהגעתי לחדר הלידה אמר לי מנהל בית החולים 'אם תהיה לך בעיה של מרדים, תתקשרי אלי ישירות לנייד שלי כי יש לנו חוסר במרדימים'.

לי-את כהן: עברו 14 שנה מאז, סיפרה יעל על הילד הזה, אמרתי מעניין למה, מעניין איך זה יכול להיות?

לי-את כהן: שאלתי כמה מרדימים יש במרכז הארץ, אמרו לי 10 ל-100 אלף.

לי-את כהן: אמרתי מעניין למה הם לוקחים את המספר 10 ל-100 אלף, מה עם אחד וזה?

לי-את כהן: כמה יש בצפון?

לי-את כהן: פחות מ-5 ל-100 אלף, זה אומר פחות מ-1 ל-10 אלף, זה אומר כלום לבן אדם ולכן 13-14 שנה, 30 שנה, תקינה מזעזעת, במרכזי המיון.

לי-את כהן: אז יופי, אז מד"א יגיעו, לא צריכה אתכם אני אגיע עם האוטו שלי.

לי-את כהן: אבל כשהגעתי לבית החולים אין אף אחד שיקבל אותי, אין אף אחד שיטפל בי ואנשים מתים.

לי-את כהן: מתים בדרך, מתים בקבלה ומתים במיון.

לי-את כהן: לא סתם אנחנו חיים פחות.

לי-את כהן: למה?

לי-את כהן: עברתי לגליל, אמרו לי 'מפגרת, עברת מרמת גן לגליל?

לי-את כהן: תמותי כמה שנים קודם'.

לי-את כהן: לפני 30 שנה למדתי באוניברסיטה העברית, כאב לי הראש, קצת כאב לי הראש, למדתי כנראה קשה, MRI תוך 24 שעות.

לי-את כהן: 15 שנה אחרי זה בגליל ה-MRI נייד, תקבעי שנה מראש.

לי-את כהן: איך זה יכול להיות?

לי-את כהן: איך זה יכול להיות שבסוף באמת מדברים פה על Bytes and bits כשמדובר על מיליארדים, לא על 40 מיליון ולא על 500 מיליון.

לי-את כהן: וכשאופיר כץ שאני מאוד אוהבת אמר '700 אלף לבית חולים' לא ידעתי אם לחייך, לצחוק או לבכות.

לי-את כהן: 700 אלף זה שתי משרות של פקיד זותר, מה זה 700 אלף לבית חולים, לחיי אדם?

לי-את כהן: שאל אותך ראש העיר כמה?

לי-את כהן: תג מחיר, כמה החיים שלי שווים?

לי-את כהן: כמה החיים של הילדים שלי שווים?

לי-את כהן: אני לא מבינה את כל הדיון הזה, כי אם לא מדברים על מיליארד שקל לרפואה בגליל, בואו נלך הביתה, סתם באנו את כל הדרך הזו.

לי-את כהן: לא מבינה, מרחמת על כל מי שנמצא פה, באמת.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה ליאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אולי זו הזדמנות לפנות למשרד האוצר וגם לשאול מה קרה עם כל המענקים לרופאים המומחים, מקצועות במצוקה, לפריפריה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תמר את יכולה לתת תשובה?

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לכם מה, כי אם בסוף אותם חבר'ה שסיימו ללמוד וסיימו במקצועות המבוקשים, בהרדמה, ועדיין התמריצים, אלו שבהתחלה התפארנו בהם שהם הביאו, באמת, כי היו שם גם מענקי מקום וגם מענקים למקצועות מבוקשים.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף מה שקרה, גם חתכתם להם במיסים שזה בעייני היה מלכתחילה לא הוגן, אבל אחר כך גם קיצצתם ואמרתם 'נגמרו המענקים'.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אם הם נגמרו זאת אומרת שנפתרה הבעיה, כי אתם לא צריכים יותר לתמרץ את הרופאים להגיע לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם נכון מה שאומרת לנו כאן המנכ"לית של אשכול גליל ועמקים שיש לנו כמה?

אורלי לוי אבקסיס: 5 על 100 אלף מרדימים, לא נפתרה הבעיה, כשיש לנו במרכז פי שניים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לדעת מה קורה עם המענקים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: הם היו אמורים לסייע ואני נאבקתי עליהם גם כשהייתי בקואליציה וגם כשהייתי באופוזיציה ושילמתי על זה מחיר - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אורלי בואי נשאל - - -

ענבר בזק: רק נחדד שהם בוטלו ב-2019, לא בממשלה הנוכחית.

אורלי לוי אבקסיס: ותאמיני לי נאבקתי שם לאורך כל הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אתכם, לא יכול להיות שיש לכם תיעדופים הזויים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אמרתם והבטחתם, אני לא יודעת באמת איפה משרד הבריאות, איפה שר הבריאות?

אורלי לוי אבקסיס: צריך להילחם בדבר הזה, אלה הפציינטים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: אם יש מחסור, תתנו תמריצים.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים לא יבואו לגור בפריפריה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז השאלה למשרד האוצר, מה התוכניות שלכם?

אורלי לוי אבקסיס: יש להם ילדים, יש להם אפשרויות, יש להם יכולת לקבל במרכז הרבה יותר על אותם שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת כמה חסרים בכל אותם מקצועות שהם כל כך רלוונטיים לנו?

אורלי לוי אבקסיס: כמה הצלחתם לצמצם את הפער?

אורלי לוי אבקסיס: או שזהו, שמתם X כסף ואמרתם 'זהו, נגמר הסיפור'.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בואי נשמע את משרד האוצר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בבקשה תמר.

תמר צ'ין: יש בעיית היצע רופאים, היא חריפה הרבה יותר בפריפריה, אף אחד לא טוען שהיא נפתרה.

תמר צ'ין: לגבי נתונים ספציפיים של מקצועות אני חושבת שמשרד הבריאות ידעו להגיד יותר.

תמר צ'ין: אל מול מחקרים שהוכיחו שמי שגדל בפריפריה יש לו סיכוי יותר גדול גם להישאר ולעבוד שם, משרד הבריאות ואנחנו משרד האוצר מפעילים תוכנית שנקראת "תוכנית אילנות" שמנסה לעשות בדיוק את זה.

תמר צ'ין: היא על סך כמה עשרות מיליוני שקלים שלוקחת צעירים שגדלו בפריפריה, משאירה אותם בפריפריה ללימודי רפואה כך שגם לאחר מכן הם יישארו לעבוד בבתי החולים בפריפריה.

תמר צ'ין: ובאמת כמו שציינת חברת הכנסת, תוכנית המענקים ותוכניות שהיו עד אז באמת לא הצליחו להשאיר, לפחות לא את המקצועות - - -

אורלי לוי אבקסיס: בטח שהצליחו, נגמר הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם לא הצליחו, אם לא היה ביקוש הכסף היה נשאר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם נגמר הכסף זאת אומרת שהיה יותר ביקוש ממה שאתם שמתם בשביל לעודד.

אורלי לוי אבקסיס: בואו לא נתבלבל, את אשת כספים את באה מהאוצר, תגידי לי אם שמתם תקציב X לעידוד רופאים להגיע לפריפריה, התקציב נגמר, זאת אומרת שהיה ביקוש.

אורלי לוי אבקסיס: איך את אומרת שזה לא הביא לביקוש?

עידית סילמן: לא, לא, אין היום, עזבי רגע את "כוכבי הצפון", "תוכנית אילנות" - - -

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תוכנית אילנות תעזור לנו בעוד 10-15 שנה, בואו, עד שהם יהיו מומחים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עכשיו?

עידית סילמן: מה היום רופא, שרוצה להגיע ולעבוד בצפון, בעיקר רופאים מומחים, מה הם מקבלים?

אורלי לוי אבקסיס: שיחכו עוד 15 שנה - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו מבקשים להחזיר את התוכנית לעידוד מומחים שיעבדו בפריפריה.

עידית סילמן: בנוסף לעידוד מומחים הזה אני באמת שואלת, גם קופות החולים יצאו עם תוכניות לרופאים שלהם שעובדים בתוך קופות החולים כדי לעודד רופאים לפתוח מרפאות עצמאיות בצפון ובאזור הפריפריה וגם פה צמצמו להם את השנים שבהם הם יכולים להגדיל את כמות האוכלוסייה שלהם, לעבוד שם ולקבל גם הם מענקים.

עידית סילמן: אז השאלה היום, מה התוכנית שמשרד האוצר רואה לטובת הפריפריה הגאוגרפית של מדינת ישראל.

עידית סילמן: לא תוכנית אילנות פה בקטנה, כוכבי הצפון שם בקטנה.

עידית סילמן: תוכנית, תוכנית אמיתית, תוכנית על שהיום אומרת 'אלה הפערים, אלה הנתונים, אנחנו יודעים מבחינת אורח חיים, איכות חיים, מבחינת בריאות של תושבי הצפון לעומת מרכז'.

עידית סילמן: מה עושים בנושא הזה?

עידית סילמן: מה התוכנית היום שמשרד האוצר מציג?

לי-את כהן: במיוחד שכל הנתונים קיימים, הנתונים על השולחן כל הזמן.

עידית סילמן: לא צריך להביא כל הזמן נתונים של מד"א ואיחוד הצלה - - -

לי-את כהן: לא, אני אומרת שהנתונים של הפערים בתקינה, בחדרי המיון, הם על השולחן כל הזמן.

עידית סילמן: תשמעי, היום אם ישימו כסף ויגידו 'קחו ארבעה אמבולנסים זה לשם' הם יעשו את זה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בואו נחזור לאמבולנסים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מי החליט כמה ניידות אמורות להיות באזור גליל עליון - - -

לי-את כהן: מי החליט שיש פער של 60% במיטות האשפוז למשל?

לי-את כהן: מי החליט שיש 25% פער בבריאות הנפש?

לי-את כהן: מי החליט על כל הפערים האלה ומה עושים כדי לצמצם, כי את הפערים אתם מכירים בדיוק כמונו.

לי-את כהן: לא הקראתי מספרים כי אמרתי בטוח כולם מכירים אותם, אתם מכירים אותם.

לי-את כהן: מה עושים כדי לצמצם אותם?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: קטיה, את יכולה להגיד מטעם משרד הבריאות מי מחליט מה כמות הניידות שתפעל?

קטיה קיל: כן, אז אני רק רציתי קודם באמת לענות, קטעו אותי באמצע אבל כן רציתי להגיב.

קטיה קיל: תראו, נכון שבסופו של דבר יש את מד"א, יש את איחוד הצלה, יש המון חברות פרטיות שנמצאות גם בצפון, גם בדרום, גם במרכז וכולם מגיעים לאותה מטרה וכולם עושים באמת עבודה נהדרת וכולם עושים עבודת קודש.

קטיה קיל: אני לא נמצאת הרבה זמן בתפקיד, אני לא יכולה לדבר בשם קודמיי בתפקיד, אבל חלק מהמשימות שלנו הן בהחלט לבוא ולקבוע איפה צריך לשים ניידות ואיך אנחנו מצמצמים את הפערים האלה.

אופיר כץ: איך אתם מיישמים?

אופיר כץ: כשאתם יושבים ורוצים לבחון, הרי שמענו פה את ראשי הרשויות, זה אזורים מרוחקים, אזורים שבדרך כלל אם לתושב יש בעיה, גם אם היא בעיה שקשורה למשרד ממשלתי הוא פונה לראשי הרשויות.

אופיר כץ: אז אני ממליץ לכם כשאתם עושים את התוכנית איפה חסר, תשבו עם ראשי הרשויות.

אופיר כץ: הם יודעים יותר טוב מכולם כי אותו אזרח שלא התקשר למד"א, ראש העיר יודע כי הם פנו אליו.

אופיר כץ: תערבו את ראשי הרשויות, הם יודעים יותר טוב מכולם את הצרכים ותכניסו אותם בתוך השקלול איפה צריך.

אופיר כץ: לא להסתמך רק על הנתונים שיש לכם.

קטיה קיל: נכון, נכון, אני מסכימה איתך.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: קטיה, אני ממליצה לא רק על הנתונים והקריאות למד"א, יש נתונים שכל קופת חולים מדווחת למשרד הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: החולים הפוטנציאליים, כמה עם מחלות רקע של מחלות לב, כמה מהם עם מחלות רקע, אז לפי זה להפיק נתונים, לא לפי מספר פניות בעבר, אלא לפי הנתונים פוטנציאליים.

קטיה קיל: מה שנתתי דוגמה זה באמת - - -

אורלי לוי אבקסיס: קחי את הנתונים של חדר המיון תבינו כמה מפונים יש, יש יותר מזה?

אורלי לוי אבקסיס: אז תדעו גם כמה אנשים פינו את עצמם באופן פרטי וכמה נעזרו באמבולנסים.

אורלי לוי אבקסיס: הרי בסוף חדר המיון זה המוקד, זה המקום כולם בעצם מגיעים לשם.

אביחי שטרן: אבל לא תקבלי את התמונה של כל אלה שלא איתנו כי הם לא הגיעו למיון ולא היה להם אמבולנס.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה גם נכון.

אביחי שטרן: אם אתם רוצים לדעת את התמונה, אני לא יכול להסתפק רק בחדרי המיון ולדעתי הנוסחה הנכונה היא בכלל לא סוג הטיפול או הפונים, היא המרחק שלו לקבל טיפול ואני כבר לא מדבר על טיב הטיפול, רק כמה זמן לוקח לו לקבל אותו, אני כבר לא מדבר אם הוא טוב או לא טוב.

אביחי שטרן: זה צריך להיות המבחן, לא לפי גולגולת אלא לפי מרחק של נסיעה.

אורלי לוי אבקסיס: בכל יום הם עוברים על חוק בריאות החולה, חוק זכויות החולה, כי אם אנחנו מדברים על זמינות של השירותים האלו, נכשלתם.

אורלי לוי אבקסיס: נכשלתם לאורך שנים, אני שוב אומרת, בוודאי תקשיבי, בואי נשים את הפוליטיקה בצד, אני זעקתי את זה גם כשהייתי בכנסת גם כחברת קואליציה וגם כחברת אופוזיציה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: את לא יודעת מה אני רוצה להגיד כי את כבר עוצרת אותי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רציתי לומר שלפני כעשור הוקם פורום אזרחי, פורום בריאות אזרחי בגליל ונמצא כאן נציג, הרכז של פורום מר לב ארן.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם אני הייתי שותפה בפורום בתפקיד הקודם, קודם, קודם שלי כמנהלת מרכז רפואי של אחת קופות החולים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז לב תציג בבקשה את בעיות הפורום ואולי נתונים שיהיו יעילים לפתרון של הבעיות האלה.

לב ארן: אני לב ארן נציג הפורום האזרחי לקידום הבריאות בגליל שגם מרוכז על ידי "שתיל" ועל ידי אגודת הגליל.

לב ארן: אז רק להגיד שזה מגובה מחקרית, באמת חלק ניכר מהתושבים בגליל, כמחצית פשוט מתפנים בעצמם כי הם לא סומכים על שירותי האמבולנסים.

לב ארן: אחד ההבדלים המרכזיים בין מחוז צפון לבין תל אביב, זה שרוב האמבולנסים במחוז צפון הם לא של מד"א, מה שאומר שכשאנשים מתקשרים ל-101 הם יודעים שרוב האמבולנסים שעומדים לרשותם הם בכלל לא נמצאים בתוך האפליקציה ויש הצעת חוק שעברה טרומית ואנחנו מקווים שהיא תעבור.

לב ארן: משמעות העניין הוא שכל עוד לא תהיה אפליקציה שכל האמבולנסים - - שאת נתת להם רישיון.

לב ארן: כל עוד לא תהיה אפליקציה של כל אלה שאת נתת להם את הרישיון נמצאים בתוך אותה אפליקציה, לא יהיו לנו הנתונים, פשוט מאוד.

לב ארן: לא יהיו גם, לא יהיו, הם לא יכולים להיות.

לב ארן: ממה שאנחנו יודעים וממה שעשינו גם עם איגוד האמבולנסים, ואפי יושב פה איתנו, אנחנו מדברים בערך על 60%-40% בגליל, נכון?

לב ארן: מבחינה סטטיסטית, אז רק שנבין.

לב ארן: הדבר השני, מול הרשויות המקומיות - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה 60%-40% לב?

לב ארן: 60% זה לא מד"א.

אורלי לוי אבקסיס: לא מד"א שכולל גם את הפינויים הפרטיים, או שאנחנו מדברים רק על - - -

לב ארן: כן, כולל את חילן, את הנציגים שלהם.

לב ארן: יש פה ניידות של טיפול נמרץ שהן של עמותות, של גופים פרטיים והכל אבל כן יש להם רישוי של משרד הבריאות.

לב ארן: מישהו בדק שהם מקצועיים ושהם יכולים לפנות.

לב ארן: לגבי הרשויות המקומיות, ברור שהעבודה היא לא נכונה.

לב ארן: כל המקום הזה של המאטצ'ינג הוא מצחיק מבחינה תקציבית, עושה בלאגן לראשי הרשויות ולוקח מהם זמן יקר של עבודה שהולך בכלל למקומות הלא נכונים.

לב ארן: ומצד שני מה שהרשויות המקומיות כן יכולות לעשות בתחום הבריאות, את זה דווקא לא נותנים לרשויות המקומיות כי רשויות מקומיות נגיד בתחום החינוך הן יודעות על כל ילד שנשר ליותר משבועיים מבית הספר, זה נמצא בתוך הרשות.

לב ארן: המדינה כן יודעת איך להפעיל את הרשויות המקומיות נכון בתחומים שיכולה להיות אחריות היברידית של הרשויות המקומיות ושל הממשלה.

לב ארן: לצערנו הרב, בתחום הבריאות עושים את זה הפוך.

לב ארן: במקום שהרשויות המקומיות יהיו יותר גוף שרואה את מצב הבריאות וגם מסגר על מצב הבריאות, נותנים להם בעצם לממן סיפוק של שירותי בריאות שזה מה שקורה בפועל אבל זה נוגד את ההיגיון של חוק בריאות ממלכתי.

לב ארן: אז גם את הדבר הזה לא כל כך קשה לתקן, הסכומים הם ממש מצחיקים וזה גם העניין כאילו במקום הזה.

לב ארן: גם לחזק את המקום שתוכנית אילנות היא נפלאה ולפני ארבע שנים בוועדה צחקו עלינו כשאמרנו שבני מקום נשארים יותר.

לב ארן: צחקו עלינו בפורום האזרחי והיום זאת מדיניות ממשלתית.

לב ארן: זה מאוד משמח, אבל כן צריך איזה גשר כי בכל זאת זה שבע שנים שלומדים רפואה ועוד חמש שנים התמחות, אז כן צריך איזה גשר בין היום לבין נשיאת הפירות של התוכנית.

אורלי לוי אבקסיס: וגם כמה אמורים לסיים?

אורלי לוי אבקסיס: מה הצפי?

אורלי לוי אבקסיס: על מה אנחנו מדברים?

אורלי לוי אבקסיס: כמה באמת התווספו לנו מאותן תוכניות.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, לבוא ולהצביע על תוכניות גאוניות, טובות ככל שיהיו, זה לא הפתרון ובטח לא לשלב הביניים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני גם חושבת שאנחנו צריכים לראות איזו התרחבות, מה היעד שלנו מבחינת מספר הרופאים שיגיעו ויישארו בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת מה מדהים אותי?

אורלי לוי אבקסיס: שאתם לוקחים שוב את עניין השליחות של האזרחים שמגיעים לפריפריה ואומרים 'אה אוקיי, נולדתם שם?

אורלי לוי אבקסיס: אז תישארו שם גם אם התנאים שם קשים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדאג לזה כי אנחנו לא לפתה עוד כוחות'.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בואו נשמע את כולם הזמן שלנו כבר אוזל.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אני אומרת, כמה שזה מבורך זה עדיין לא מספיק ושוב אני לא יודעת מה התמריצים שלכם היום כדי לצמצם את הפערים, עד שהילדים האלו שאתם שולחים אותם לתוכניות אילנות וכדומה, יהיו רופאים מומחים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נמצא כאן ממונה על עיריית טבריה מר בועז יוסף.

אופיר כץ: גברתי יושבת הראש, אפשר שאלה רק לגבי הניידות.

אופיר כץ: המאטצ'ינג הוא דיפרנציאלי?

קטיה קיל: מה זאת אומרת?

קטיה קיל: לא הבנתי.

אופיר כץ: כל רשות משלמת את אותו הדבר?

קטיה קיל: זה קצת מסובך עם הרשויות.

קטיה קיל: פעם רשויות באמת היו משלמות, זה היה מחולק ל-1/3-1/3-1/3.

קטיה קיל: גם הרשויות היו משלמות, גם המשרד היה משלם, הרבה דברים השתנו.

קטיה קיל: אבל היום ההתנהלות היא קצת אחרת, היום מד"א פותחים נקודות הזנקה, יש תקציב מד"א בעצם, משרד האוצר התחיל קודם לספר, יש הסכם שנחתם מול מד"א אחת לשנה שזה גם כדי לתגבר נקודות נוספות ולפתוח נקודות נוספות, אבל קצת מסובך כל התהליך.

אופיר כץ: לא, אז זה חשוב שנדע אותו.

אופיר כץ: כמה הרשות צריכה בעצם לשים?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו נזמן, עידית כיושבת ראש, אנחנו נזמן דיון נוסף - - -

אופיר כץ: מה שאני שואל זה האם ראש עיריית תל אביב משלם כמו ראש עיריית קריית שמונה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: צריך לבדוק לנתח בנפרד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם הם לא באו מוכנים אנחנו צריכים להגיד להם, למה לא באתם?

אורלי לוי אבקסיס: זאת מהות הדיון.

אביחי שטרן: הוא לא צריך לשלם, יש לו בית חולים בחינם שהמדינה משלמת.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה מה, אם בדיון כזה לא תביאו תשובות, מתי תביאו תשובות?

אופיר כץ: עזבי במרכז, השאלה אם אתה משלם כמו - - -

אביחי שטרן: זה מה שאמרתי לך, אני צריך לשלם כדי לקבל, אפילו לא בית חולים, לקבל מרכז רפואי לילי והוא מקבל חמישה חדרי מיון, בתי חולים חינם ואני על המרכז לילי הזה צריך לשלם.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מזה, אלעזר שטרן לא מספר לך, סליחה - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו נוכל לקיים דיון נוסף על תמחור - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה שלא מספרים לכם, ששולחים אותו בגלל שהמרכז הזה נותן שירותים גם למועצות אזורית מסביב, שולחים אותו לריב עם ראשי הרשויות מסביב בשביל שהם יתחלקו במאטצ'ינג מול הקופות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם גם יוצרים בתוך הקהילות שם איזשהו מתח, כי קריית שמונה צריכה לממן את המועצות האזורית, אלא אם כן יש שם מישהו שהוא מספיק בסדר כדי להיות הוגן ולהתחלק.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בלי לקבל שיפוי נוסף מהמדינה.

אביחי שטרן: תודה על ההבהרה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בבקשה בועז יוסף.

בועז יוסף: שלום לכולם, אני מדבר בעמם גם כן בשם רשויות שמסביב לכנרת, לידי יושב ראש מועצת אזורית עמק הירדן שהוא גם כן סגן יושב ראש איגוד ערים כינרת.

בועז יוסף: מסביב לכינרת יש אולי עשרות אלפים של תושבים.

בועז יוסף: אבל בפועל מגיעים לסביב הכינרת שלושה מיליון בשנה.

בועז יוסף: כל אחד מאתנו כאן היה בכנרת, בשולחן הזה, ואם קורה מקרה חירום של טביעה, של פציעה, של התקף לב, אי אפשר להגיע אליו, במיוחד בשעות העומס בקיץ ובחגים, אין אפשרות להגיע למי שנפצע.

בועז יוסף: אין אפשרות כזאת, זאת אומרת עד שמגיעים אליו או שהוא הולך לעולם שכולו טוב או שמצבו מחמיר.

בועז יוסף: מה שצריך לעשות זה למצוא איזושהי דרך - - -

אופיר כץ: רגע, מה שאתה אומר שבעצם לפי החלוקה שלהם הם מתייחסים אליכם כתושבים של מועצה אזורית וטבריה, כל הנופשים לא קיימים.

בועז יוסף: אגב, זה נכון גם לכל התחומים, לתחבורה - - -

אופיר כץ: לא לביטחון פנים.

אופיר כץ: ביטחון פנים למשל, אילת וטבריה התקינה של השוטרים הם לפי כמות התיירים שמגיעים.

בועז יוסף: נכון.

אופיר כץ: וזה צריך להיות ככה לפי כל משרד, פשוט מישהו צריך לטפל בהם.

אופיר כץ: גם בבריאות - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם בבריאות, מה שציינתי בהתחלה בפתיחה, שגם אנחנו מדברים על התושבים וגם על התיירים שמבקרים ונמצאים באופן קבוע.

אופיר כץ: מישהו צריך לתת להם שירות.

בועז יוסף: עכשיו, כדי להגיע לבית חולים פוריה, נניח אם אתה נמצא כבר ליד הכנרת, יש אך ורק כביש אחד שמוביל לשם.

בועז יוסף: הכביש הזה שהוא כביש מצמח לכיוון פוריה, הוא בסך הכל חד סטרי בכל כיוון ואתה לא יכול לעקוף שם, אתה לא יכול להגיע בזמן.

בועז יוסף: גם אם הצלחת להגיע לכביש הזה כי יש לך דרך ארוכה נניח מעין גב, או מהחופים שנמצאים ממזרח לכינרת, כדי להגיע לבית חולים או למקום שמטפלים באותו פצוע שכבר הגעת אליו.

בועז יוסף: אני אומר שיש בעיה להגיע אליו, אבל אם כבר הגעת אליו הוא לא יכול להגיע לבית החולים לקבל את הטיפול שלו.

בועז יוסף: דבר נוסף זה נושא אחר שאנחנו גם רוצים להעלות אותו, זה כל הטיפול בתינוקות.

בועז יוסף: אתם יודעים שגם נולדים ילדים, ואז מה מתברר?

בועז יוסף: שעד גיל 3 הוא לא כל כך שייך לקופת חולים, יש תחנה שנקראת לאם ולילד, שזה טיפת חלב.

בועז יוסף: עכשיו, לטיפת חלב יש איזשהו חוק, לא יודע מי המציא את זה, שבעצם העירייה צריכה לספק את המבנים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בכל רשות זה שונה.

עידית סילמן: אני רגע ארחיב טיפה על זה.

עידית סילמן: טיפות חלב היום, התחנות לאם ולילד מחולקות.

עידית סילמן: חלקן מוחזקות על ידי משרד הבריאות, מה שנקרא על ידי רשויות מקומיות כולל משרד הבריאות.

עידית סילמן: וחלקן נכנסו לתוך קופות החולים, כ-40% אם אני לא טועה מוחזקות על ידי קופות החולים.

בועז יוסף: אז אני שואל, למה חלקם כאן וחלקם - - -

עידית סילמן: רגע, אין שום סיבה ואני עשיתי על זה דיון בוועדה ואנחנו נקיים על זה דיון נוסף, אין שום סיבה, לעניות דעתי כיושבת ראש ועדת הבריאות, שמשרד הבריאות יחזיק בטיפות חלב.

עידית סילמן: כשאנחנו מדברים על רצף טיפולי של גילאי לידה עד שלוש במערכת החינוך ועשינו את זה, איחדנו והכנסנו.

בועז יוסף: שילכו לקופת חולים, מה הבעיה?

עידית סילמן: בדיוק.

עידית סילמן: לא רק זה, המערכות היום של משרד הבריאות בטיפול חלב, התחנות לאם ולילד, לא מדברות עם המערכות של קופות החולים.

עידית סילמן: זאת אומרת שגם אם קרה משהו בתחנה לאם ולילד בגילאי לידה עד שלוש, אף אחד בתוך קופות החולים לא יודע על זה.

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, מערך טיפות החלב לאורך ההיסטוריה - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מבקשת לא להמשיך דיון על טיפות החלב עכשיו.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו נחזור לנושא של שירותי חירום.

בועז יוסף: ולגבי השאלה שנשאלה פה כמה פעמים, אז למה?

בועז יוסף: למה להגיע לפריפריה?

בועז יוסף: למה לגור בפריפריה?

בועז יוסף: התשובה היא שלא באים לגור בפריפריה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נכון, את אותה השאלה כולנו שואלים.

בועז יוסף: לא, לא, אז זאת התשובה, לא באים.

בועז יוסף: מה לעשות?

בועז יוסף: כל הצעירים שלנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: לכן צריך לתמרץ - - -

בועז יוסף: אם לא נתמרץ את הבריאות, את החינוך וזה הבסיס, זה מה שיהיה, הצעירים עוזבים אותנו זאת העובדה.

בועז יוסף: הצעירים עוזבים אותנו.

עידית סילמן: אני רוצה להגיד לך שאחד הצעירים באחד הדיונים אמר 'הנוף הוא עדיין לא הסיבה המספיקה כדי שאני אגור בצפון או בדרום'.

בועז יוסף: אמת, אמת.

בועז יוסף: הנוף אצלי מהחלון הוא הכי יפה בארץ, אבל הבנות שלי לא נשארות.

עידית סילמן: בוודאי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נמצאים כאן גם נציגים של איחוד האמבולנסים בישראל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בועז תודה רבה, ואחר כך את מד"א.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בבקשה, מאלכ שחאדה.

מאלכ שחאדה: שלום, קודם כל אני רוצה לברך אתכם על הדיון, דיון חשוב מאוד.

מאלכ שחאדה: רוצה לספר לכם על יוזמה פרטית של חברה פרטית שקמה בשנות ה-90', למתן שירותי רפואה דחופה של ניידות טיפול נמרץ ואמבולנסים במרכזים רפואיים.

מאלכ שחאדה: כדי להשלים את החוסר שדיבר עליו ראש עיריית קריית שמונה, דברים חשובים מאוד, והיום מתעלמים מהחברות האלה.

מאלכ שחאדה: הם נותנים שירות של מעל ל-200 אלף נפשות באזור שם.

מאלכ שחאדה: שירות מאוד חשוב ובנאמנות נותנים אותו.

מאלכ שחאדה: נכון שהאזרחים משלמים על השירות הזה, אבל לפי דעתי אפשר שהשירות הזה יחסוך למדינה גם מבחינה תקציבית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וגם יציל חיים.

מאלכ שחאדה: בדיוק.

מאלכ שחאדה: מציל חיים, זה אין ספק שזה מציל חיים, מאושר ובפיקוח משרד הבריאות, ומשרד הבריאות הוא זה שאישר את החברות האלה.

מאלכ שחאדה: לפי דעתי אפשר לנצל את המאגר הזה של האמבולנסים הפרטיים והמרכזים הפרטיים, נכון שהם ביוזמה פרטית, אפשר לנצל אותם גם לטובת הכלל ולחסוך למדינה ובמחצית תקציב שמד"א מקבל.

מאלכ שחאדה: אפשר היום גם לחסוך לאזרחים פשוט, אני מדבר על דברים קטנים, דברים קטנים שמאז קום המדינה היו רק במד"א.

מאלכ שחאדה: היום יש חברות אמבולנסים פרטיים, התקנות לא התאימו את עצמן.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: התקנות מיושנות כבר ולא תואמות מציאות.

מאלכ שחאדה: לא התאימו את עצמן ליוזמות החדשות, ואפשר בדברים קטנים לחסוך על האזרחים, כי אי אפשר שיולדת שאני מעבירה אותה באמבולנסים, מיילד אותה בבית ומעביר אותה לבית החולים, יגיעו למוסד לביטוח לאומי לקבל החזר ויגידו להם 'לא, אתם לא אמרתם למד"א, כתוב רק מד"א אז אתם לא תקבלו החזר'.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז איך אפשר, מי אמור לתקן את זה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ביטוח לאומי או קופות חולים?

מאלכ שחאדה: לא, תקנות של ועדות הבריאות של הכנסת.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: של תקנות בריאות העם.

קריאה: יולדות ספציפית זה בביטוח לאומי.

מאלכ שחאדה: בחוק בריאות ממלכתי, שם צריך לתקן ולהוסיף ליד מד"א גם אמבולנסים פרטיים שמאושרים במשרד הבריאות.

מאלכ שחאדה: שם זה עוזר הרבה לאוכלוסייה ואז נותר עניין התחרות גם שהאוכלוסייה תבחר את הטוב מבין נותני השירות.

מאלכ שחאדה: היא תוכל לבחור את מד"א, שהוא לא נמצא כמעט באזור איפה שאנחנו נמצאים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה גם דוד מריזאן רוצה להגיד משהו?

מאלכ שחאדה: ונקודה שנייה גם, זה לקחת בחשבון איפה להכניס בגלל שהתחרות העסקית שמד"א דוגל בה, אז הוא מכניס נט"ן.

מאלכ שחאדה: איפה שיש נט"ן פרטי זה מפקיר אזור שלם שאין בו נט"ן פרטי כמו קריית שמונה.

מאלכ שחאדה: במקום להוסיף נט"ן באזור שיש בו שני נט"נים ונותן שירות בנאמנות שם ומפקיר את קריית שמונה הוא מכניס את השירות איפה שנמצאות החברות הפרטיות.

מאלכ שחאדה: לא רק אצלנו, בכל הדברים.

מאלכ שחאדה: וכאן זאת נקודה חשובה, לקחת את הנתונים מהחברות הפרטיות כדי להשלים את התמונה ומי שנהנה בסוף הם האוכלוסייה והאזרחים.

מאלכ שחאדה: תודה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כן, תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: דוד, אפשר לצרף אותו בזום.

דוד מריזאן: שלום לכולם, שלום למכובדי, אני מכיר את רובם.

דוד מריזאן: אני שמח מאוד לדבר פה ושמח שלנו כחברות פרטיות יש את האופציה לדבר.

דוד מריזאן: אנחנו מנהלים חברות אמבולנסים פרטיים וניידות טיפול נמרץ באזור טבריה, באזור סובב כינרת.

דוד מריזאן: אני מפעיל כל יום שתי ניידות טיפול נמרץ באזור טבריה.

דוד מריזאן: חברת הכנסת סילמן כאן העלתה את חוק מוקד האמבולנסים בזמנו שאני לא יודע כמה הוא יתקדם או לא, עדיין לא עבר.

דוד מריזאן: אבל בסופו של דבר אני ממד"א יש לי אפס קריאות.

דוד מריזאן: למד"א באזור שלי גם אם יש 10 החייאות, בחיים, בחיים לא קיבלתי קריאה אחת לעזרה.

דוד מריזאן: בפעם היחידה שתורנית ממד"א עשתה ב"שושו" ואמרה לי שיש החייאה, היא הלכה הביתה על זה.

דוד מריזאן: כשלא היו לה אמבולנסים באזור היא עפה הביתה על זה.

דוד מריזאן: אם יש לראש עיריית קריית שמונה בעיות עם מגן דוד, או כל אחד שיש לו בעיות תקציביות, הוא מוזמן להגיד שהוא ישים אמבולנס פרטי, אני מבטיח לו ואני עומד מאחורי המילה שלי, שמגן דוד יתקצבו בחצי את המחיר.

דוד מריזאן: אני יכול לתת דוגמה, הינה בועז יוסף קיבל ביום העצמאות אמבולנס ממגן דוד לאירועים בטבריה, התקציב של אמבולנס עמד על 280 ₪ לשעה ואחרי שאנחנו התערבנו ונתנו הצעת מחיר, מגן דוד נתנו את האמבולנס ב-60 ₪ לשעה.

דוד מריזאן: למה?

דוד מריזאן: כי הם יכולים ואני שמשלם מיסים ואני גר בפריפריה, אני מתקצב את זה שמד"א יכולים - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה דיון נוסף על התמחור, אמורים לקיים דיון נוסף בנפרד ולדון יחד עם משרד הבריאות בתמחור של הפינויים.

דוד מריזאן: אני אמשיך.

דוד מריזאן: בזמנו גם הקמנו ארבע שנים מוקד רפואי בטבריה, נתנו מענה של רופא כל הלילה בטבריה כי טבריה מלאה תיירים, מלאה אורחים.

דוד מריזאן: אני יכולה להגיד לך שאף אחד, לא ראש עיריית טבריה הקודם, לא בועז יוסף ולא שלפניו ולא קופות החולים היו מוכנים לעזור לנו בסבסוד הרופאים האלה.

דוד מריזאן: כשנפתחו מוקדי 2700 שגרמו לנו כחברות פרטיות לסגור את המוקדים האלה.

דוד מריזאן: למה?

דוד מריזאן: כי אנחנו פרטיים ולכן לא זכינו לסבסוד.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הרשויות המקומיות, כפי שדיברנו, לא אמורות לשלם עבור שירותי רפואה, זה אמור להיות נטל של המדינה ושל משרד הבריאות ולא של הרשויות.

דוד מריזאן: בסדר, אבל המדינה לא הכירה בנו בגלל שאנחנו גופים פרטיים ולא כתוב עלי מד"א, כי בקריית שמונה פתחו מוקד רפואי תחת מד"א.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז הגיע הזמן גם לשנות את התקנות ולהסדיר את זה.

דוד מריזאן: לא זכינו לתקצוב.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: דוד תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה, בואו נשמע את מד"א בבקשה.

רונן בשארי: תודה רבה, ברשותך חברת הכנסת טטיאנה.

רונן בשארי: קודם כל אני רוצה לתת מענה לכמה דברים שעלו פה.

רונן בשארי: בקריית שמונה יש תחנה, יש תחנה גם באביבים ויש תחנה גם במטולה, באמיר, בכפר יסיף, במעלות, ובכרמיאל.

רונן בשארי: לנושא טבריה שעלה פה מבחינת נופשים ומטיילים, יש תגבור של תקני הפעלה בחגי תשרי וחגי ניסן, ובחופשת הקיץ.

רונן בשארי: רק עכשיו סיימנו את חגי ניסן, הפעלנו אמבולנס נוסף בצמח, אמבולנס בכינר.

רונן בשארי: הגברנו את התחנה בטבריה לטובת המענה, אנחנו מפעילים סירה שהייעוד שלה היא בדיוק מה שדובר פה לגבי נפח התנועה והפקקים.

רונן בשארי: יש סירה בכינרת שאמורה לחצות במהירות ולתת זמני תגובה ומענה מצוינים כתוצאה מחצייה של הכינרת למקומות שהפקקים לא נותנים לרכבי הצלה לצאת.

רונן בשארי: יש מערך אופנועים, שזה בדיוק המענה המהיר גם ברמה של חובשים וגם ברמה של פרמדיקים סביב הכינרת.

רונן בשארי: דרך אגב, אנחנו עושים את זה גם בים המלח, עשינו את זה בחגים במצדה ואותו דבר גם כמובן באילת.

רונן בשארי: אז לנושא העומסים ונופשים בערים מתוירות, זה חלק מתקני ההפעלה שאנחנו מפעילים ומתגברים.

רונן בשארי: חשוב לי לשים את הדברים בקונטקסט הנכון ועל בסיס העובדות.

רונן בשארי: מדינת ישראל בשנת 1990 הקימה את ועדת "רווח".

רונן בשארי: זאת ועדה שהוקמה על ידי משרד הבריאות לבחון את השירות שהאזרחים מקבלים במדינת ישראל.

רונן בשארי: ובעצם היא קבעה מסמרות וזמני מענה ל-10 שנים.

רונן בשארי: זאת אומרת מ-1900 לצורך העניין עד שנת 2000.

רונן בשארי: מה שהיא קבעה זה שכל אזרח במדינת ישראל בעצם יכול לקבל רפואת חירום בסיסית ברמה סבירה, זאת הייתה התקנה שלה.

רונן בשארי: וכשהיא ירדה ופרטה את לוחות הזמנים אז היא קבעה שבאזורים עירוניים צפופיי אוכלוסייה אמבולנס יגיע עד 10 דקות בממוצע ובאזורים שהם דלילי אוכלוסייה, יגיעו עד 20 דקות בממוצע, כשרמת שירות של ניידות טיפול נמרץ בטווח העירוני יהיה עד 10 דקות לטיפול נמרץ ובפריפריה זה עד 30 דקות.

רונן בשארי: זה נכון להיום הבסיס שקבעה מדינת ישראל ובאותו עניין היא גם קבעה הקמה של 20 ניידות טיפול נמרץ, שבעצם זה בדיוק התקצוב שדובר, שליש משרד הבריאות, שליש קופות החולים ושליש הרשויות.

רונן בשארי: אז זה היה על 20 ניידות, היום אנחנו מפעילים כ-100 ניידות.

רונן בשארי: אני לא אגף תקציבים במד"א אבל הרשויות כמעט ולא משתתפות והנושא הזה גם מצידו - - למרות שמד"א נכון לרגע זה לא סגר אף ניידת , למרות שחלק מהרשויות לא מעבירות בגלל קשיים כאלה ואחרים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: דיווחתם למשרד הבריאות שהתקציב - - -

רונן בשארי: בוודאי, בוודאי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ומה התשובה שקיבלתם?

רונן בשארי: אנחנו ממשיכים להפעיל את השירות, אין פה עניין של להעביר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בהספד?

רונן בשארי: תראו, בסופו של דבר אנחנו עובדים כתף אל כתף יחד עם משרד הבריאות, יש אוזן קשבת, אני חייב להגיד.

רונן בשארי: יש תוכניות שרוצים להוציא לפועל כיוצא בזה, ואנחנו מקווים שבאמת יהיה תקציב על מנת להרחיב את השירות בפריפריה או בכל מקום שנדרש בארץ, אבל הדיון כרגע הוא על הגליל.

רונן בשארי: מאז בעצם מדינת ישראל לא קבעה זמני הגעה של אמבולנסים וזה מכיוון שברגע שהיא תקבע היא תצטרך להעמיד תקציבים.

רונן בשארי: מד"א לאורך כל השנים דרך אגב העיר למשרד הבריאות וגם לוועדות פה בכנסת, תוכניות שונות לאורך כל השנים.

רונן בשארי: לצערנו התוכניות עלו, דנו בהן, אבל בעצם לא תוקצבו.

רונן בשארי: האחרונה שבהן הייתה בשנת 2018, הוגשה תוכנית לחבר הכנסת יושב הראש מיקי מחלוף, היה יושב ראש הוועדה לצדק חלוקתי וכיוצא בזה.

רונן בשארי: תוכנית שבעצם הטוטאל שלה היה 80 מיליון שקל על מנת לקדם ולפתח את כל השירותים בדגש על הפריפריה.

רונן בשארי: היה רצון טוב של כל הגומרים אבל לצערנו התוכנית לא תוקצבה ובעצם מאז לא התקדם כלום.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שנייה, ידוע באגף התקציבים או במשרד האוצר, ידוע על התוכנית שהוגשה ולא מומנה?

רונן בשארי: דרך אגב, התוכנית הוגשה לבקשת יושב ראש הוועדה דאז מיקי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וזה הגיע למשרד הבריאות או לצוות של משרד האוצר?

רונן בשארי: זה הגיע לכל הגורמים, גם בכנסת וגם במשרדי הממשלה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לא, למשרד הממשלתי זה הגיע?

קטיה קיל: אני פשוט לא היית בתפקיד, אז אני הכרתי באמת את הנושא הזה כשמד"א שיתפו אותי, כי אני ישבתי איתם כדי להתכונן לוועדות.

קטיה קיל: אבל אני לא יודעת באמת מה קרה עם זה במשרד האוצר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז עכשיו לקראת ההסכם החדש שאתם מחדשים עכשיו, אתם מכניסים שינויים או שעושים copy – paste למה שהיה בשנה הקודמת?

קטיה קיל: לא, כל הסכם מכניסים שינויים.

קטיה קיל: כל הסכם עובר, כמה פעמים גם דרך מד"א, דרך המשרד, דרך תקציבים, דרך הגורם כולם כדי לעשות סדר ולראות באמת מה כן, מה לא, מה צריך לעלות, מה צריך לרדת, איזה שינויים יש.

קטיה קיל: זה חלק מהתהליך, זה ממש חלק מהתהליך.

קטיה קיל: אני בהסכם הזה לא הייתי מעורבת, ההסכם הזה כבר ממש בתהליכי חתימה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם נוספו ניידות באזורים מסוימים?

רונן בשארי: בדיוק, אז אני רוצה להשלים את הסקירה.

רונן בשארי: מ-2018 למרות שלא הגיע שום תקציב וכיוצא בזה, כמו שציינתי מד"א בעצם משפרת את השירות ומוסיפה תקנים, כמובן לא בקצב הנדרש בגלל שזה חלק מהתקציב של מד"א, ובהתאם לסדר העדיפויות של הארגון בתקציב אז אנחנו מוסיפים שירותים.

רונן בשארי: בשנת 2018 זאת התוכנית האחרונה שהגשנו ולא התקבל שום תקציב סדור, אז בגלל היעדר תקציב סדור אנחנו מוסיפים בהתאם היכולות התקציבית של הארגון.

רונן בשארי: ובאמת מ-2018 ועד עצם היום זה נפתחו תקנים חדשים, אני יכול להגיד לך על אט"ן ב- -, בבית ג'אן שציינו פה.

רונן בשארי: ישב פה ראש עיריית כינרת, הוא רק לא ציין שיש לו שש דקות במעלות אמבולנס טיפל נמרץ שמגיב לגזרה שלו.

רונן בשארי: כפר ורדים, סליחה, טען שהגיע לו מישהו עם אופניים, אז שש דקות ממנו יש לו שירות ניידת טיפול נמרץ שהיא במעלות, נותנת שירות לגזרה שלו.

רונן בשארי: בואו, בכל העולם חלק מהשירות, הרי בסופו של דבר גם אם אנחנו נשים את האמבולנס בתחנה או בנקודת הזנקה, דובר פה רבות בשולחן הזה בוועדה, בסוף האמבולנס יגיע למקרה וייסע לבית חולים.

רונן בשארי: זמן הפינוי שלו לבית חולים זה משהו כמו שעה, שעה וחצי, ובעצם פה נוצר הפער למקרה השני והשלישי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מאיפה הגיעה ניידת ומאיפה היה פינוי?

רונן בשארי: לא, לא, כפר ורדים ציין פה שהיה לו איזשהו מקרה שהוא ראה אופניים חשמליים שמגיעים.

רונן בשארי: זה בסדר, כי השירות שהוא מקבל הוא מקבל ממעלות ויש לו ניידת טיפול נמרץ שש דקות ממנו.

רונן בשארי: בסופו של דבר מה שרציתי רק להשלים, המערך הוא פעם אחת במעגל הראשון זה ניידות הטיפול הנמרץ ואמבולנסים של מד"א.

רונן בשארי: פעם שנייה, זה כל מערך התגובה המיידית של אופנועים ורכבים, על מנת לתת מענה ראשוני עד להגעת האמבולנס, והדבר השלישי שהוא הכי מורכב, הכי נכון וגם הוזכר פה, זה בעצם כל האמבולנסים יישובים שבעצם מוחזקים על ידי מתנדבים, ציינו פה קיבוצים וכיוצא בזה, יש עדיין בקיבוצים, זה בעין זיו, בעין קיניא - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: רונן, אם אפשר כבר לסיים.

רונן בשארי: בסופו של יום אנחנו משקיעים משאבים אדירים במתנדבים, ודרך אגב מנתונים שניתחנו דווקא מרחבי ירדן ואשר שהם בעצם נותנים את השירות לגליל, הם סף המתנדבים הגבוה ביותר ובעצם הם נותנים מענה טוב ברגע שאמבולנס יוצא, על בסיס כוננות והתנדבות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם איחוד הצלה, בבקשה.

מושיקו מוסקוביץ: טוב אתם מכירים את הפעילות, יש גם את שיתופי הפעולה עם הרשויות.

מושיקו מוסקוביץ: אני רק רוצה להגיד ולהצטרף לדברים של חברי פה מחיאן, אמרתי את זה גם בוועדה של יעל וגם בוועדת הבריאות.

מושיקו מוסקוביץ: מה שהיה נכון ל-1950 ו-1990 לא נכון להיום.

מושיקו מוסקוביץ: יש היום עוד גופים שעושים את העבודה לא פחות טוב ממד"א.

מושיקו מוסקוביץ: אנחנו עושים את הדברים באמת ברצון לעזור והם עושים את זה גם, ולא יכול להיות שיש את ההבדל הזה.

מושיקו מוסקוביץ: מי שמביא יולדת לא מקבל החזר, ובעצם זה מקשה עלינו לפתח את הפעילות כי בסוף אנחנו סופגים.

מושיקו מוסקוביץ: להבדיל ממד"א שחייבים להגיד את זה, כי רונן משום מה לא אמר את זה, מד"א מקבל כסף גם מהמדינה, גם מהרשות, גם מהאזרח, מכל מקום שיש.

מושיקו מוסקוביץ: הוא לא מסכן, כשהוא אומר שהם לא קיבלו כסף, הוא לא מסכן ולא צריך לבכות בנושא הזה.

מושיקו מוסקוביץ: חשוב לדעת את זה שכן חשוב לתת את היחס הזה לעוד גופים, גם לאיחוד הצלה, גם לאיחוד האמבולנסים, גם לפרטיים, שעובדים דרך אגב הרבה יותר ממד"א.

מושיקו מוסקוביץ: באזור דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום הם פועלים הרבה יותר ממד"א שם וזה לא בא לידי ביטוי.

מושיקו מוסקוביץ: הם לא לוקחים כסף מהרשות, הם לא לוקחים כסף מהמדינה, אז מה ההבדל ביניהם?

מושיקו מוסקוביץ: למה הם יכולים להפעיל את זה ומד"א לא יכול להפעיל את זה?

מושיקו מוסקוביץ: למה בשביל להפעיל אמבולנס צריך כסף גם מהמדינה וגם מהרשות?

מושיקו מוסקוביץ: למה הוא לא יכול כן לספוג את זה רק מהאזרח?

מושיקו מוסקוביץ: למה קופות החולים גם?

מושיקו מוסקוביץ: אז צריך לפתוח את הנושא הזה, דיברנו על זה גם בוועדה הקודמת של פניות הציבור, של יעל שהייתה פה.

מושיקו מוסקוביץ: אפשר לפתוח את זה, יש לנו גם סירה בכינרת למשל שגם עובדת.

מושיקו מוסקוביץ: ומד"א, אני אשמח שהוא יציג את הנתונים, אביחי שטרן מחכה להם כבר שלוש שנים, הוועדה של יעל מחכה לזה גם כמה זמן ואני מכיר את זה מהפרסום כשהייתי שם.

מושיקו מוסקוביץ: הנתונים הם לא שש דקות, הם לא שש דקות, הם 20 דקות, 30 דקות של אמבולנסים ולכן צריך לפתוח את הנושא על זה לשאר האמבולנסים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וגם אם האמבולנס פנוי, אם הוא לא עוסק בטיפול למישהו אחר.

מושיקו מוסקוביץ: כן, בהמשך לחוק מוקדים.

מושיקו מוסקוביץ: מד"א זה לא בן יחיד, יש עוד גופים שעושים לא פחות טוב ממד"א.

מושיקו מוסקוביץ: מד"א עושה עבודה טובה וחשובה, אבל יש פה עוד גופים.

מושיקו מוסקוביץ: מה שהיה נכון ל-1950 ול-1990, לא נכון להיום.

מושיקו מוסקוביץ: ולא יכול להיות שמשרד הבריאות גם כל הזמן מסתמך רק על הנתונים של מד"א.

מושיקו מוסקוביץ: כאילו מה שמד"א אומר לו שצריך, אז זה הוא עושה.

מושיקו מוסקוביץ: שייעשה בדיקה עם החברות.

מושיקו מוסקוביץ: פעם פניתם לאיחוד האמבולנסים לבקש את הנתונים שלו?

מושיקו מוסקוביץ: של חיאן?

מושיקו מוסקוביץ: צריך גם לקבל את הנתונים האלה.

מושיקו מוסקוביץ: גם לנו יש נתונים וכמו שגם אורלי אמרה פה, אנשים לא מתקשרים למד"א בכלל, כי הם יודעים שזה לא יגיע.

מושיקו מוסקוביץ: יש אנשים שלא מתקשרים בכל למד"א, הם נכנסים לאוטו הפרטי שלהם ונוסעים לשם.

מושיקו מוסקוביץ: אני לא אומר שזה טוב, אני אומר שצריך לקחת את זה הנתונים של הכל, לא כולם מגיעים לחדרי המיון ואתם גם יודעים את זה.

מושיקו מוסקוביץ: שוב, אני לא בא להגיד משהו רע על מד"א, אני אומר פשוט לפתוח את הכל לכולם.

מושיקו מוסקוביץ: יש אנשים שעושים פה - - -

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כמו שהייתה כוונה להקים מוקד חירום אחוד - - -

מושיקו מוסקוביץ: כן, אני לא יודע מה יהיה עם זה.

מושיקו מוסקוביץ: אנחנו מקווים שזה יצא לפועל כי מה שאנחנו יודעים לעשות גם הם יודעים לעשות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ויש על מה לעבוד.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה משה, תודה רבה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נמצא כאן עידן גרינברג ראש המעוצה האזורית עמק הירדן.

עידן גרינברג: שלום גברתי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אתה הדובר האחרון ואנחנו נסכם.

עידן גרינברג: אז תודה על עצם קיום הדיון, השתתפתי גם בדיון הקודם שניהלתם כאן.

עידן גרינברג: שמעתי שאומר נציג מד"א, מחמיא לנו על מספר המתנדבים וזה אכן נכון, אבל בואו נסתכל על זה רגע מהצד השני.

עידן גרינברג: כמות המתנדבים האדירה שיש אצלנו היא תעודת עניות למדינת ישראל, כי בסוף התושבים שלי הבינו בסובב כינרת, שאם הם לא ידאגו לעצמם כנראה שאף אחד לא ידאג להם.

עידן גרינברג: אז הם מתנדבים וזה לא רק בגלל רוח ההתנדבות שהיא חשובה, זה דבר ראשון.

עידן גרינברג: דבר שני, אני רוצה רגע לומר ולהיות חד וברור, התושבים שלי מתים מהיעדר רפואת חירום, נקודה.

עידן גרינברג: אי אפשר לטאטא את העובדה והמציאות הזאת.

עידן גרינברג: העובדה שכשיש אמבולנס של טיפול נמרץ, ניידת אחת בטבריה והיא עסוקה במקום אחר והיא צריכה להגיע לאחד הקיבוצים, אז שולחים אמבולנס רגיל ואחר כך הם חוברים באמצע הדרך.

עידן גרינברג: אני יכול לספר לך ממקור ראשון על סיפורים שנגמרו לצערי הרב בזה שאנשים שילמו בחייהם על הדבר הזה.

עידן גרינברג: זמני התגובה הם ארוכים, הפתרונות האלה גם שיש בסובב כינרת, אני גם יושב ראש איגוד ערים כינרת, של הפתרונות הד הוק זמניים והם לא נותנים את המענה הקבוע שמגיע לתושבים שלנו שגרים בכל סובב כנרת לקבל.

עידן גרינברג: בועז הזכיר את הצירים המאוד עמוסים והבעיתים, פה זו לא ועדת התשתיות, אותם לא נפתור כאן.

עידן גרינברג: אבל אנחנו מצפים שיתייחסו אלינו כמו לאזרחים שווים ובאותה מידה שניידת טיפול נמרץ מגיעה תוך כמה דקות לכפר ורדים, שתגיע גם לקיבוצים שלנו וגם לכל היישובים בסובב כינרת.

עידן גרינברג: ושלא יגידו לנו האמבולנס עכשיו עסוק, אז נשלח איזה כונן שיש לו ערכה בבית למישהו שעכשיו עובר אירוע לבבי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש הבדל בין מתן עזרה ראשונה לטיפול נמרץ, נכון.

עידן גרינברג: בדיוק, תודה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה עידן גרינברג.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לסיכום, נציג של משרד הבריאות ד"ר יקיר קאופמן בבקשה.

יקיר קאופמן: כן שלום.

יקיר קאופמן: תודה רבה, אני גם מאוד שמח על עצם קיום הישיבה הזאת וכל הנושא של רפואה בצפון זה דבר חשוב ויקר למשרד הבריאות ולנו כאגף לרפואה כללית בתוך חטיבת הרפואה ואנחנו פועלים גם בנושא הזה.

יקיר קאופמן: רציתי לענות על כמה דברים שעלו וגם לומר בסוף עניין מאוד עקרוני בנושא הזה של בריאות תושבי הצפון.

יקיר קאופמן: דבר ראשון, לגבי פרטים שעלו כאן

יקיר קאופמן: לגבי מכשיר "דה-וינצ'י", אגב קיבלתי עדכון שהמכשיר עצמו אושר וקיבל רישוי בנהריה, אז זה לגבי הטענה הזאת.

יקיר קאופמן: לגבי נושא של טשטוש והרדמה של ילדים בחדרי מיון, אז משרד הבריאות הוביל הכשרה של רופאי ילדים ורופאי מיון שיעשו את הדבר הזה ויש להם הרשאה לנושא הזה.

יקיר קאופמן: יש בוודאי גם בנהריה, גם רופאי ילדים ורופאי מיון שמוכשרים לנושא של הרדמה ולא חייבים דווקא מרדים לטשטוש, אז את זה חשוב לומר.

יקיר קאופמן: לגבי הנושא של ECMO בהלל יפה, אז הנושא הזה הוא גם בטיפול ובסיוע של המשרד ושל האגף שלנו בפרט.

יקיר קאופמן: אי אפשר לאשר ECMO כמובן אם אין את התנאים הבסיסים ואנחנו מסייעים להלל יפה להגיע לתנאים הבסיסיים.

יקיר קאופמן: עכשיו אני רוצה לומר משהו עקרוני - - -

קריאה: הוא כבר אושר.

יקיר קאופמן: אז הינה קיבלתי עכשיו עדכון שהוא אושר, אז זה ככה לגבי הפרטים.

יקיר קאופמן: כל הדיון הזה מתחיל בעצם מנושא, והדבר העיקרי שהעליתם, שזה דבר נכון מאוד, ההבדל בתוחלת החיים של תושבי הצפון באופן ממוצע באזורים הפריפריים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עובדה.

יקיר קאופמן: אני רוצה לומר כזה דבר, ההבדלים בתוחלת החיים הם לא רק בגלל שירותי רפואה ושירותי חירום.

יקיר קאופמן: אולי אפילו יותר מהטיפול עצמו, תוחלת החיים נקבעת לפי נושא של קידום בריאות, מודעות לבריאות, מניעה ראשונית ואורחות חיים.

יקיר קאופמן: אנחנו מכירים את האוכלוסייה בצפון, אני רוצה לומר שאני יזמתי לפני כשלוש שנים ולפני שנתיים הדבר הזה התקדם, ועדה אסטרטגית במשרד הבריאות לכל נושא קידום הבריאות ומניעה וגם הקמנו ועדה בין משרדית לבריאות בכל מדיניות.

יקיר קאופמן: הוועדה הזאת ישבה בערך שנתיים, לפני שבוע וחצי הוועדה הגישה את המלצותיה למנכ"ל משרד הבריאות ומנכ"ל משרד הבריאות קבע כזה ראה וקדש.

יקיר קאופמן: המסקנות של הוועדה, ואני מעלה את זה כאן בבית המחוקקים.

יקיר קאופמן: אחת, כמו במדינות נאורות אחרות בעולם יש צורך בחקיקה מרכזית בנושא של קידום בריאות ומניעה.

יקיר קאופמן: זה מה שישנה גם את תוחלת החיים, את איכות החיים של תושבי הצפון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נכון ומשרד הבריאות מעודד את קופות החולים, נכון?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: את קופות החולים כדי שיקדמו את התוכניות לקידום בריאות.

יקיר קאופמן: נכון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ורשויות מקומיות שיש פרויקטים של רשות בריאה, ערים בריאות ויש תוכניות שמשרד הבריאות מגייס שותפים שיבצעו בפועל את התוכניות שלכם.

יקיר קאופמן: נכון, נכון, אבל מעבר לזה אם לא תהיה חקיקה מרכזית לאומית בנושא של קידום בריאות ומניעה כמו במדינות נאורות אחרות, אנחנו כל שנה נגרד תקציבים כעניים בפתח לנושא הזה.

יקיר קאופמן: כדי להעלות את תוחלת החיים של תושבי הצפון ותושבי כל מדינת ישראל אנחנו חייבים חקיקה מרכזית לאומית בנושא הזה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ונעשו צעדים לקראת זה?

יקיר קאופמן: בהחלט.

יקיר קאופמן: אז הקמנו את הוועדה שאני יזמתי, ועדת אסטרטגית תוך משרדית ובין משרדית.

יקיר קאופמן: היא הגישה את המלצותיה לפני שבוע וחצי למנכ"ל, המנכ"ל מעלה את זה כרגע לשר והשר בעזרת השם גם לאוצר.

יקיר קאופמן: זה כולל גם המלצה לצבוע חלק מתקציב הקפיטציה, שהוא תקציב ענק מעל 50 מיליארד שקל, צבוע לנושא קידום בריאות ומניעה וגם תקציב סל הבריאות, ועוד תוכנית לאומית שנקראת "ביקור בריא היברידי" שגם התקבלה על ידי הדבר הזה.

יקיר קאופמן: אם הצעד הזה ייעשה, אין לי ספק שיצומצמו הפערים ומדינת ישראל חייבת ללכת באופן לאומי לקראת מניעה ראשונית וקידום בריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אם זה לא יצא מטעם הממשלה, אני מוכנה לקחת לקדם כחקיקה פרטית, או להשתתף ולהיות שותפה בכל אופן.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה ד"ר יקיר קאופמן.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו מסכמים את הדיון שהיה היום במסגרת היום המיוחד לגליל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עלו כמה דברים היום בדיון, שהייתה תוכנית והחלטה של הממשלה הקודמת, תוכנית לקידום הצפון בהחלטה 2262 יושמה ולא בוצעה לטובת הצפון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הכספים שדיברה חברת הכנסת יעל רון בן משה וקראה לוועדת הבריאות לגייס כספים, ועדת הבריאות לא מגייסת כספים אבל אנחנו נפעל מול משרד הבריאות ומשרד האוצר כן לקדם את התוכניות ולפקח על תוכניות לקידום הבריאות וצמצום פערים בבריאות ובצמצום פערים בתחום הבריאות באזור הגליל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הגיע הזמן לשנות את שיטת הקפיטציה, תקינה, תקנים ותקנות בריאות העם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שינוי השיטה ושיטת התקינה כמובן יסייע לצמצום הפערים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו דיברנו על הסכמים עם מגן דוד אדום וכוחות הצלה, ואנחנו כן כוועדה מבקשים לקבל נתונים, סטטיסטיקה ועל סמך מה מקבלים החלטה מה צריכה להיות כמות הניידות באזור כזה או אחר, אני מבקשת גם ממשרד הבריאות, גם ממד"א.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש צורך להחזיר תמריצים לרופאים מומחים שיעבדו בפריפריה, מה שהיה פעם והופסק.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ויש להמשיך מעקב אחרי נושא מתן רישיון להפעלת מכשירים מיוחדים בבתי חולים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש לבדוק האם יש צורך בשינוי תמחור עבור פינוי חולים על ידי כוחות הצלה, או שזה אמבולנסים פרטיים, או שזה מד"א.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לבדוק תמחור ואם יש בעיה שחוזרת, ששמענו מחברות האמבולנסים הפרטיים, צריך לנהל שיח בין משרד בריאות לחברות האמבולנסים הפרטיים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: והזכרנו גם את תקנות בריאות העם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כשבוצע פינוי של היולדת לבית חולים אחרי שהיא ילדה או בדרך או בביתה ואמבולנס פרטי מפנה אותה, שגם היא לא זכאית לשירות כזה או אחר, או הכרה בביטוח הלאומי, צריך לבדוק את התקנות האלה וזה גם מול משרד הבריאות ואולי משרד הרווחה, כי מדובר בזכויות של היולדת שהיא תקבל מענק ואם זה מונע זה שהיא פונתה על ידי אמבולנס פרטי ולא על ידי מד"א, היא לא צריכה להפסיד כי יכול להיות שהיא פונתה לא על ידי מד"א בגלל שחסרות ניידות באזור.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז אני מודה מאוד גם לראשי הרשויות, גם לנציגים של כוחות ההצלה, נציגים של משרד הבריאות ומשרד האוצר, ונמשיך את השיח, איך אמר ראש המועצה כפר ורדים שכולנו נהיה בריאים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז בריאות ורפואה שלמה לכולם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה.